Справа № 539/3832/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2017 року м. Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.12.2016 року, мотивуючи тим, що ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду від 28.12.2016 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 а саме : на 15 системних блоків "DEL ", в системних блоках під № 1-5,7-8,10,12 флеш-носії синього кольору марки "KINGSTON BTSE9", в системному блоку під №6 флеш-носій марки " GOOD RAM 8 Gb" , в системному блоку під №9 флеш-носій "TOSHIBA" , "Книгу відгуків та пропозицій на 95 аркушах.

За час досудового розслідування проведено лише одну експертизу системних блоків, яка не виявила на них слідів злочину. Інших дій не проведено. Не встановлено осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу. При цьому вказав, що арешт комп`ютерної техніки позбавляє володільця на законне користування нею, перешкоджає його законній господарській діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свої вимоги підтримав.

Прокурор та слідчий проти задоволення клопотання заперечували, оскільки на даний час не відпала потреба в арешті майна, оскільки планується проведення інших слідчих дій, досудове розслідування не завершене.

Ознайомившись з поданою скаргою та матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З матеріалів доданих до клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21.11.2016 року до Лубенської місцевої прокуратури надійшла письмова заява від мешканки м.Лубни по факту незаконного грального бізнесу в м.Лубни на підставі якої 22.11.2016 року прокурором було внесено відомості до ЄРДР за № 0000148 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, а саме зайняття гральним бізнесом та розпочато досудове розслідування. В ході досудового розслідування проведено допити осіб в якості свідків згідно показань яких за адресою АДРЕСА_1 діє заклад, що надає комп`ютерні послуги у сфері грального бізнесу, а також в закладі за окрему грошову суму можна грати в азартні ігри типу рулетка або покер в режимі онлайн через всесвітню мережу Інтернет.

Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду від 28.12.2016 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 а саме : на 15 системних блоків "DEL ", в системних блоках під № 1-5,7-8,10,12 флеш-носії синього кольору марки "KINGSTON BTSE9", в системному блоку під №6 флеш-носій марки " GOOD RAM 8 Gb" , в системному блоку під №9 флеш-носій "TOSHIBA" , "Книгу відгуків та пропозицій на 95 аркушах.

Законним володільцем цього вилученого майна є ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом обшуку.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.12.2016 року при накладенні арешту слідчий суддя виходив з необхідності проведення ряду процесуальних дій для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального правопорушення, для збереження слідової інформації злочину.

Разом із тим, судом встановлено, що під час досудового розслідування проведену лише одну комп`ютерно-технічну експертизу № 176 від 23.02.2017 року. Даний висновок експертизи не містить констатації, що виявлені на жорстких дисках програми та файли використовувалися при здійсненні грального бізнесу.

При цьому в судовому засіданні прокурором та слідчим не обґрунтовано необхідності проведення інших слідчих дій, зазначено про відсутність достатніх доказів для пред`явлення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, жодній особі не пред`явлено підозру у вчиненні злочину, версія органу досудового розслідування про те, що вилучене майно є предметом вчинення злочину, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази вчинення злочину за участю ОСОБА_5 , враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_5 належним їй майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду від 28.12.2016 року на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку в нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 а саме : на 15 системних блоків "DEL ", в системних блоках під № 1-5,7-8,10,12 флеш-носії синього кольору марки "KINGSTON BTSE9", в системному блоку під №6 флеш-носій марки " GOOD RAM 8 Gb" , в системному блоку під №9 флеш-носій "TOSHIBA" , "Книгу відгуків та пропозицій на 95 аркушах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1