Справа № 570/196/17
номер провадження 1-кп/570/88/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2017 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.Дубенська 25 б ) кримінальне провадження №0000007 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, є військовослужбовцем військової служби за мобілізації, який є старшим солдатом навідником 2 -го мотопіхотного взводу 2-ої мотопіхотної роти першого окремого мотопіхотного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який є раніше не судимий відповідно до ст.89 КК України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи призваним на військову службу у зв`язку з мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 11 липня 2015 року, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11,16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 25 липня 2016 року близько 08 години 00 хвилини з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без поважних причин самовільно залишив місце служби військову частини польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_2 і до 25 листопада 2016 року обов`язки військової служби не виконував, а 25 листопада 2016 року добровільно прийшов до військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, яке вчинене в умовах особливого періоду, визнав повністю і суду показав, що 25 липня 2016 року близько 08 години 00 хвилини з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без поважних причин самовільно залишив місце служби військову частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 і до 25 листопада 2016 року обов`язки військової служби не виконував, а 25 листопада 2016 року добровільно повернувся до місця служби. Обов`язки військової служби в цей період не виконував, а проводив свій вільний час на власний розсуд. До місця служби повернувся добровільно.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали в самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, за ч.4 ст. 407 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Обтяжуючі покарання обставини прокурором не заявлено, а судом встановлено не було.
Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудним своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у три роки.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням з іспитовим строком у один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок - періодично з`являтися до командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення із військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого на час проходження військової служби покласти на командира військової частини за місцем проходження такої служби, а у випадку звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.
Суддя ОСОБА_1