Порядковий № 1-кп/756/748/16
В И Р О К
іменем України
08 грудня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України,

В С Т А Н О В И В :
02.07.2016 року близько 17 години, ОСОБА_7 перебуваючи біля будинку 38-Е по вулиці Героїв Дніпра у м. Києві, побачив на лавочці неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій відносно останніх.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на розбещення неповнолітніх, того ж дня у вказаний час ОСОБА_7 для задоволення власних статевих потреб, оголив свій статевий орган та підійшовши до неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почав демонструвати його останнім. Після чого ОСОБА_7 поклав на лавку, де перебували потерпілі, аркуш паперу із власним номером телефону та пропозицією про вчинення розпусних дій та наказав їм прочитати зміст написаного. Вчинивши вказані дії ОСОБА_7 залишив місце вчиненого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав. Повідомив, що вказаний в обвинувальному акті день та час, він повертався з пляжу, перебуваючи на якому випадково почув розмову двох дівчат про обмін фотокартками інтимного змісту із хлопцям. У кущах біля будинку на вулиці Героїв Дніпра він справив нужду і в цей час побачив на лавочці двох дівчат. Зберігаючи у пам`яті розмову, яку він до цього почув, розуміючи, що дівчата, яких він побачив на лавочці, є неповнолітніми, ОСОБА_7 оголив свій статевий орган, підійшов до дівчат та продемонстрував його останнім. Після чого він відійшовши у бік, написав записку із своїм номером телефону та пропозицією спілкування на інтимні теми. Повернувшись до дівчат, ОСОБА_7 поклав на лавку записку та запропонував їм прочитати написане. Ввечері того ж дня йому зателефонували дівчата із пропозицією зустрітися. Його це здивувало, але у зв`язку із тим, що вони наполягали на зустрічі, він погодився. Близько 22 години вони зустрілися біля ТРЦ «Дрім Таун», нетривалий час шукали місце у дворах з метою поспілкуватися, після чого його затримали хлопці знайомі цих дівчат, та викликали поліцію. Обвинувачений у вчиненому кається, стверджує, що зробив для себе висновки.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 показали суду, що 02.07.2016 року у вечірній час вони сиділи вдвох на лавочці та спілкувалися. До них несподівано підійшов незнайомий чоловік та зупинився на відстані близько 1 метру від них, демонструючи їм свій оголений статевий орган. Потерпілі були у шоковані стані, злякавшись опустили очі, намагаючись не дивитись на нього. Постоявши близько 3 5 секунд, чоловік пішов, проте одразу повернувся та поклав на лавку записку, у якій було написані слова : голий та слухняний, та зазначений номер скайп та вайбер. Чоловік сказав їм подивитися на записку та пішов. Потерпілі розповіли ситуацію своїм знайомим та вирішили не залишати без реакції дії чоловіка. Вечором вони зателефонували до нього, домовилися про зустріч. Коли він прийшов, втрьох вони пішли у двори начебто у пошуках місця, де можна спокійно поспілкуватися, при цьому дівчата спитали у чоловіка чи не турбує його та обставина, що їм по 14 років. На що чоловік відповів, що його це не турбує, якщо вони самі до цього нормально ставляться. У подальшому його затримали знайомі хлопці та викликали правоохоронців.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Суд погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 156 КК України, оскільки ОСОБА_7 умисно вчинив розпусні дії щодо потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які не досягли шістнадцятирічного віку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує суспільну небезпечність діяння, ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, що віднесений законом до правопорушень середньої тяжкості, та особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд може визнати щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім того, при обранні останньому міри покарання судом враховується думка учасників судового розгляду, у першу чергу представників неповнолітніх потерпілих та самих потерпілих, стосовно можливості застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, відношення обвинуваченого до вчиненого, матеріали, що його характеризують, а саме те, що він на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є особою не судимою.

Також, суд бере до уваги і положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При призначенні покарання суд має виходити з того, що відповідно до основоположних принципів кримінального права, метою покарання є кінцевий результат, якого намагається одержати держава методами кримінально-правового впливу.

Згідно положень ч. 1 та 2 ст. 50 КК України мета покарання проявляється у чотирьох аспектах: покарання засудженого, його виправлення, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень та загально профілактичний характер, а саме запобігання вчинення злочинів іншими особами.

Таким чином, з урахуванням особи обвинуваченого, позиції потерпілих, суд вважає можливим призначити найменш суворе покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 156 КК України у виді обмеження волі, яке на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним злочинів у майбутньому.

Призначаючи покарання такого виду, суд не погоджується із позицією сторони обвинувачення щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, тобто не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. До такого висновку суд приходить враховуючи, що об`єктом вчиненого останнім злочину є нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток неповнолітніх, у зв`язку із чим вважає, що лише реальне відбуття ОСОБА_7 покарання буде відповідати всім аспектам правого впливу.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Речовий доказ: два аркуші паперу із написами «Голый сделаю фото 050279495», та «Голый и послушный skype : sovik.savchenko viber 050 279 49 59» - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1