Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/439/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/2600/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001093, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області Михайлівського району смт. Михайлівка, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого, який має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів у Запорізькому СІЗО.

Строк тримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою обчислюється з моменту затримання, а саме: з 10.04.2017 року з 15 години 00 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується через шістдесят днів, 09.06.2017 року о 15 годині 00 хвилин.

Згідно зі змістом судового рішення, в провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчою СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП в Запорізькій області, майора поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до матеріалів досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № № 0001093 від 10.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який кваліфікується як напад з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане клопотання є доведеним та обґрунтованим, оскільки ОСОБА_10 підозрюється вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, ОСОБА_10 не працює, не має постійного джерела доходів, не має постійного місця проживання на території м. Запоріжжя, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що є достатньою підставою вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжувати злочинну діяльність.

В апеляційній скарзі апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, за відсутності обґрунтованої підозри. а також будь-яких підстав та підтверджуючих фактичних даних, необґрунтовано дійшов висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, продовжувати злочинну діяльність; слідчим суддею не було надано належної оцінки як змісту самого клопотання про застосування запобіжного заходу, так і доводам сторони обвинувачення; в порушення вимог ч. 1 ст. 176 КПК України, слідчим суддею не було розглянуто питання можливості застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки; слідчим суддею були грубо проігноровані вимоги ч. 1 ст. 194 КПК України; не надано жодної оцінки особі підозрюваного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки у місці свого постійного проживання (що підтверджується, зокрема, наявністю осіб з числа депутатів Михайлівської селищної ради, які виявили бажання бути поручителями за виконання ОСОБА_10 процесуальних обов`язків), повідомлень ОСОБА_10 про вчинення інших кримінальних правопорушень немає.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, призначивши його поручителями депутатів Михайлівської селищної ради ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу; прокурора та представника потерпілого, які просили відмовити у задоволенні скарги; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною 5 ст. 176 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо взяття під варту ОСОБА_10 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, оцінено сукупність обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри та вагомість наявних доказів у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, відсутність постійного місця проживання на території м. Запоріжжя та постійного джерела доходів, а отже відсутність стійких соціальних зв`язків, що є достатньою підставою вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, продовжувати злочинну діяльність.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обрав ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, розміру застави.

Таким чином, задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків, вказаних в клопотанні.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляції захисника про позитивну характеристику з місця проживання, на наявність міцних соціальних зв`язків не підтверджені жодними доказами, а наявність осіб з числа депутатів Михайлівської селищної ради, які виявили бажання бути поручителями за виконанням ОСОБА_10 процесуальних обов`язків не свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків, оскільки останній довгий час не проживає на території Михайлівської селищної ради, а до того ж не спростовують та не знижують наявність встановлених слідчим суддею ризиків, і у той же час не є безумовними для обрання іншого запобіжного заходу, ніж був обраний слідчим суддею, і на вірність висновків слідчого судді не впливають.

Що ж стосується обґрунтованості підозри підозрюваному ОСОБА_10 слід зауважити, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши додані до клопотання матеріали, в межах своєї компетенції, суд у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, всупереч доводам захисника про відсутність вагомих доказів скоєння правопорушення, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтованою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

У п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 вищевказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, довів слідчому судді обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_10 на свободу.

Рішення слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001093, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів у Запорізькому СІЗО до 09.06.2017 року 15 години 00 хвилин, залишено без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4