№1-кс/760/6127/17
(№760/1861/17)

Прокурор в судове засідання не з`явився.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
В ході досудового розслідування встановлено, що рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 13 січня 1992 № 26 «Про формування комунального майна міста та районів», затверджено перелік комунального майна, яке перебуває у власності міста. До вказаного переліку було включено кінотеатр «Тампере» (вул. Героїв Севастополя, 42).
Наказом Головного управління майна КМДА від 14.12.1999 № 88 за комунальним підприємством «Кінотеатр «Тампере» закріплено будівлю кінотеатру з усім належним майном на праві господарського відання.
Відповідно до п.3.2 статуту комунального підприємства «Кінотеатр «Тампере», затв. розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12 серпня 2003 № 1475, майно підприємства належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і закріплюється за підприємством на праві повного господарського відання.
Рішенням Київської міської ради від 26.04.2007 за № 473/1134 «Про передачу на конкурсних засадах у найм (оренду) цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Кінотеатр «Тампере»» Головному управлінню комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА) (на даний час назву змінено на Департамент комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА) (далі Департамент) спірне майно на конкурсних засадах доручено передати у найм (оренду) терміном на 5 років.
Цим же рішенням (п. 6) директора КП «Кінотеатр «Тампере» (далі комунальне підприємство) зобов`язано здійснити організаційно-правові заходи щодо припинення діяльності цього комунального підприємства шляхом його реорганізації через приєднання до суб`єкта господарювання, якого буде визнано переможцем конкурсу та правонаступником підприємства.
На підставі спільного рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності та Департаменту, яке закріплене у протоколі № 50 від 18.01.2008, ТОВ «Дельта-ПФ» (далі товариство) визнано переможцем конкурсу на право оренди спірного майна.
У зв`язку з цим, 15.02.2008 між товариством та Департаментом укладено попередній договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду.
У подальшому ТОВ «Дельта-ПФ» звернулось до господарського суду м. Києва із позовом до Департаменту та комунального підприємства про визнання укладеним договору оренди комунального майна на умовах визначених товариством.
Рішенням господарського суду м. Києва від 10.07.2008 № 40/16 вказаний позов задоволено та визнано укладеним договір оренди спірного майна.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2013 у справі № 40/16 за апеляційною скаргою прокуратури м. Києва рішення суду від 10.07.2008 скасовано та товариству у позові відмовлено.
У даній постанові судом апеляційної інстанції встановлено, що власником об`єкта оренди є територіальна громада міста Києва, а тому лише з її дозволу можливе надання в оренду приміщень комунальної власності.
При цьому, жодних рішень щодо передачі комунального майна у оренду ТОВ «Дельта-ПФ» Київська міська рада не приймала, як і не було жодних офіційно підтверджених та документально оформлених фактів легітимної передачі в оренду зазначеного майнового комплексу.
Водночас 29.09.2008 Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження №1334, яким припинено діяльність комунального підприємства «Кінотератр «Тампере» шляхом реорганізації через приєднання до товариства.
Між комунальним підприємством та ТОВ «Дельта-ПФ» 27.02.2009 складено передавальний акт, за яким товариству передано все майно комунального підприємства згідно акту інвентаризації основних фондів та нематеріальних активів від 31.01.2009 (додаток № 25), який затверджено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 17.04.2009 № 433.
Згідно з листом реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві №2759/5.5вих від 26.02.2014 на підставі заяви від 06.11.2013 № 7667891 та доданих до неї документів (технічний паспорт від 30.09.2013, витяг № 16599694 від 06.06.2013, розпорядження КМДА від 29.09.2008 № 1334, розпорядження КМДА від 17.04.2009 № 433, передавальний акт від 27.02.2009) реєстрацію права власності на спірне майно проведено за ТОВ «Дельта-ПФ», водночас товариству видано свідоцтво про право власності на це майно (індексний № 12346174).
При цьому, законних підстав для видачі товариству свідоцтва про право власності та реєстрації права власності на спірне майно не було, оскільки жодним з вказаних вище розпорядчих актів КМДА передача товариству спірного майна у власність не передбачалася, спірне майно було закріплено за комунальним підприємством на праві повного господарського відання та перебувало у нього на балансі, тому при передачі такого майна товариству за передавальним актом, його правовий статус не змінювався.
Приймаючи рішення від 26.04.2007 за № 473/1134 про припинення діяльності КП «Кінотеатр «Тампере» шляхом його реорганізації, Київська міська рада визначила, що переможець конкурсу стане лише правонаступником вже існуючих прав та обов`язків комунального підприємства, а не змінювала статус переданого останньому у відання комунального майна.
Власником спірного майна є територіальна громада міста Києва, а тому лише з її дозволу можливе надання у власність такого майна іншим особам за особливою процедурою.
Кінотеатр «Тампере», який є об`єктом культури, за приписами Закону України «Про державну програму приватизації» та Програми відносяться до об`єктів приватизації групи Ж.
Особливості приватизації об`єктів групи Ж визначені статтями 95-106 Закону України «Про державну програму приватизації» та Положенням про порядок приватизації об`єктів групи Ж», затвердженим наказом ФДМУ від 14.08.2000 № 1693.
Таким чином, відчуження спірного нерухомого майна повинно було відбуватись в рамках приватизаційної процедури з дотриманням особливостей процедури, встановлених для об`єктів групи Ж, з урахуванням специфіки призначення цього майна.
Водночас приватизація вказаного майнового комплексу взагалі не проводилось.
Відповідно до інформації Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №062/02/08-11736 від 21.11.2016 року, рішенням КМР від 08.07.2010 № 1011/4449 внесено зміни до рішення від 08.02.2007 № 62/723 «Про Програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2007-2010 роки» та виключено з переліку об`єктів, що підлягають приватизації, цілісний майновий комплекс, розташований по вул. Героїв Севастополя, 42.
Питання приватизації досліджувались під час розгляду господарської справи № 910/9620/13 за позовом ТОВ «Дельта ПФ» до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання договору купівлі-продажу майнового комплексу «Кінотеатр «Тампере» на вул. Героїв Севастополя, 42 у м. Києві укладеним.
Рішенням господарського суду м. Києва від 11.11.2013 у справі № 910/9620/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2014 товариству у позові відмовлено.
Таким чином, враховуючи, що встановлену законодавством процедуру відчуження майна територіальної громади м.Києва, яке є об`єктом культури, дотримано не було, ТОВ «Дельта-ПФ» не набуло право власності на спірне майно, а тому свідоцтво про право власності на це майно, видане товариству 06.11.2013 підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.
Крім того, при реєстрації права власності за товариством та оформленні йому свідоцтва про право власності на нежитловий будинок (кінотеатр) літ. А по вул. Героїв Севастополя, 42 у м. мКиєві порушено встановлений законодавством порядок здійснення реєстрації такого права та видачі свідоцтва про право власності.
Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 11.08.2013, яка діяла на момент реєстрації) передбачено випадки, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності:
Однак жодний з перелічених у вказаній статті Закону випадків не існував на момент державної реєстрації за ТОВ «Дельта-ПФ» права власності на спірне нерухоме майно.
Особливості державної реєстрації прав на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно визначалися Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 22.06.2011 № 703, пунктом 24 якого передбачено, що у випадках, установлених законом, державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно (далі свідоцтво). Свідоцтво оформляється у двох примірниках, один з яких долучається до реєстраційної справи, а другий видається заявникові.
Державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за попереднім правонабувачем не проводилась.
Крім того, як вбачається із заяви товариства від 06.11.2013 під №7667891 у ТОВ «Дельта ПФ» були відсутні документи, які передбачені Порядком, які подаються для отримання свідоцтва.
У подальшому ТОВ «Дельта ПФ» укладено договір іпотеки №2232 від 30.09.2014 на нежилий будинок (кінотеатр), розташований на вул. Героїв Севастополя, 42 у м. Києві, який посвідчується приватним нотаріусом ОСОБА_4 , Київський міський нотаріальний округ.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №78843599 від 25.01.2017 року, 20.04.2016 року, вказаним нотаріусом внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права обтяження та власності на підставі вищевказаного договору за Корпорацією «ЛЕКСАФІН БІЗНЕС С.А.» (LEXAFIN BUSINESS S.A.), країна реєстрації: Панама, адреса: Панама, ADR Білдінг, 13-й поверх, Самюель Льюїс Авеню та 58 Вулиця, Обарріо, місто Панама, Республіка Панама, зареєстрована за №503566.
Прокурор посилаючись на те, що не накладення арешту на вказане майно може призвести до його перепродажу та завдання матеріальної шкоди територіальній громаді міста Києва, просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбаченихКримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вивчивши матеріали поданого клопотання, зважаючи на те, що прокурором не було доведено необхідність зазначеного арешту, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає подане клопотання про арешт майна необґрунтованим, в зв`язку чим не вбачає підстав для його задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1