Справа№751/3353/17
Провадження №1-в/751/255/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю засудженої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника Державної установи «Чернігівська виправна колонія (№44)» ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в режимі відеоконференцзв`язку під час трансляції з приміщення Державної установи "Чернігівська виправна колонія (№44) " кримінальне провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення за ст. 81 КК України,

Встановив:

До суду надійшло клопотання засудженої ОСОБА_3 про застосування до неї положень ст. 81 КК України і звільнення від відбування подальшого покарання. Засуджена обґрунтовує свої вимоги тим, що знаходиться в колонії ЧВК-44 з жовтня місяця 2013 року. З перших днів перебування в колонії була працевлаштована завгоспом відділення № 3. До роботи відноситься добросовісно, з повною відповідальністю. Претензій з боку начальника відділення не спостерігалось. На даний час працює дню вальною кімнат довготривалих побачень. На суді свою вину визнала повністю, в чому щиросердно розкаюється. Під час перебування в колонії має одне порушення, яке зняте і погашене по строку давності, а також погашені та зняті тюремні порушення. На даний час режим утримання не порушує, притримується правил внутрішнього розпорядку, передбачені виконавчим кодексом України. Має хронічні захворювання.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання та просила звільнити умовно-достроково за ст. 81 КК України. Не погодилася з характеристикою.

Захисник в судовому засіданні клопотання засудженої ОСОБА_3 підтримав. Пояснив, що більше року ОСОБА_3 не має заходів дисциплінарного стягнення, що свідчить про добросовісну поведінку та наявна інша підстава визначена ст. 81 КК України добросовісне ставлення до праці.

Представник Державної установи «Чернігівська виправна колонія (№44)» в судовому засіданні пояснила що засуджена відбула відповідний період покарання, але своєю поведінкою не довела свого виправлення, що відображено в характеристиці. Просила врахувати результати засіданні комісії від 08.06.2017 року.

Прокурор вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, матеріали особової справи засудженої ОСОБА_3 , судом встановлено, що вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 27.05.2013 року ОСОБА_3 визнано винною та призначено покарання за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 8 років (а.о.с. 9-10, том 1).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.10.2013 року вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 27.05.2013 року змінено. Виключено з вступної частини вироку судимості ОСОБА_3 від 21 березня 1991 року і 3 листопада 1993 року, які у відповідності до ст. 55 КК України (в редакції 1960 року) погашені в установленому законом порядку. В іншій частині вирок по відношенню ОСОБА_3 залишено без змін. (а.о.с.12-13, том 1).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.05.2017 року зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 27 травня 2013 року Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу за ст. 121 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі, термін перебування з 13квітня 2012 року по 01 жовтня 2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В задоволенні решти клопотання відмовлено (а.о.с. 7, том 2).

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З дослідженої характеристики, поданої за весь період відбування покарання, вбачається, що засуджена ОСОБА_3 відбула встановлену законом частину строку покарання, поведінка засудженої за весь час відбування покарання не є сумлінною, за злісні порушення дисциплінарної відповідальності, перебувала на профілактичному обліку в установі як злісний порушник установленого порядку відбування покарання. На заходи виховного і пізнавального характеру, які проводяться в установі та відділенні реагує задовільно, засуджена раніше приймала участь у їх підготовці та проведенні, але на даний час не виявляє бажання цього робити, не цікавиться соціально-корисною діяльністю життя відділення, не приймає участь у гуртках, роботі самодіяльних організацій згідно ст. 127 КВК України, не є прикладом для інших засуджених, ставлення до праці не є сумлінним, має четверту судимість за тяжкі злочини, раніше звільнялася згідно Закону України «Про амністію», але належних висновків для себе не зробила та скоїла новий тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини.

Судом враховано витяг із протоколу засідання комісії від 08.06.2017 року ЧВК № 44 по розгляду матеріалів застосування умовно-дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, згідно якого вирішено не направляти матеріали до суду на умовно-дострокове звільнення, так як засуджена не довела свого виправлення (а.о.с. 155, том 2).

В судовому засіданні засуджена не надала конкретних переконливих доказів того, що процес її виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування нею призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі. Працевлаштування засудженої в 2017 році і виконання трудових обов`язків перед виникненням права на застосування ст. 81 КК України не свідчить про сумлінне ставлення до праці, оскільки до цього засуджена також була працевлаштована і ставлення до праці було незадовільним. Відсутність стягнень з червня 2016 року свідчить про те, що засуджена не вчиняла порушення, а не про поведінку, яка може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. З встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_3 не довела свого виправлення, вона не готова до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому відсутні підстави визначені ст. 81 КК України для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 318-380, 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення за ст. 81 КК України - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Суддя ОСОБА_1