Справа № 467/1131/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законних представників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника служби у справах дітей Арбузинської райдержадміністрації ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000078 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , утримується в СІЗО № 20 м.Миколаєва, раніше судимого:

- 29.10.2013 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 185 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України на 2 роки;

- 26.11.2013 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України на 2 роки;

- 01.07.2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 297 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимість погашена

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , утримується в СІЗО № 20 м.Миколаєва, раніше судимого:

- 29.10.2013 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України на 2 роки;

- 03.12.2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України
В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 вчинили крадіжку (таємне викрадення чужого майна), а також у тому, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 незаконно заволоділи предметами, що знаходяться в могилі, вчинили наругу над могилою за наступних обставин.

27 лютого 2015 року близько 23 години неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї багатоповерхового будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , таємно скоїли крадіжку з припаркованого біля другого під`їзду даного будинку автомобіля ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , акумуляторної батареї «ENERGY BOX», вартістю 1000 грн. та автомобільної магнітоли «SONY» вартістю 993 грн., що належали потерпілій ОСОБА_15 . Викраденим майном ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1993 грн.

Також, 03 лютого 2015 року у вечірній час неповнолітній ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , перебуваючи на території кладовища, яке відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» є місцем поховання, розташованого в межах с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, за допомогою металевої труби та підняття надгробної плити, витягнули з місця захоронення померлої ОСОБА_16 дві металеві труби, чим здійснили наругу над могилою та незаконно обернули це майно на свою користь, тобто предмети, що знаходилися у місці поховання, якими в подальшому розпорядилися за власним розсудом.

Крім того, 03 лютого 2015 року у вечірній час неповнолітній ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , перебуваючи на території кладовища, яке відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» є місцем поховання, розташованого в межах с. Новокрасне, Арбузинського району, Миколаївської області, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, за допомогою металевої труби та підняття надгробної плити, витягнули з місця захоронення померлої ОСОБА_17 металеву трубу та металеву вісь, чим здійснили наругу над могилою та незаконно обернули це майно на свою користь, тобто предмети, що знаходилися у місці поховання, якими в подальшому розпорядилися за власним бажанням.

Викладене обвинувачення щодо крадіжки майна підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав, суду показав, що 27 лютого 2015 року він разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , який кермував автомобілем, що належить його батьку, приїхали в смт. Арбузинка. ОСОБА_18 поїхав до його своєї дівчини, а вони всі прогулювалися по смт. Арбузинка. Біля багатоповерхівки вони побачили автомобіль ВАЗ 2107 та вирішили викрасти магнітолу та акумулятор, ОСОБА_19 підійшов до нього, відкрив задні двері та вийняв магнітолу, далі відкрив капот і витягнув акумулятор «ENERGY BOX». Викрадене вони несли по черзі та зателефонували ОСОБА_18 , повідомивши, що вже потрібно їхати додому, він під`їхав до стадіону, вони сіли та поїхали в с.Новокрасне. При цьому вони поміняли у автомобілі акумулятор на викрадений. У подальшому акумулятор він віддав брату, а магнітолу ОСОБА_18 . ОСОБА_18 їм не погрожував, вони йому повідомили, що акумулятор і магнітолу викрали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав, суду показав, що 27 лютого 2015 року він разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_18 , який кермував автомобілем, що належить батьку ОСОБА_5 , приїхали в смт. Арбузинка. ОСОБА_18 поїхав до його своєї дівчини, а вони всі прогулювалися по смт. Арбузинка. Біля багатоповерхівки вони побачили автомобіль ВАЗ 2107 та вирішили викрасти магнітолу та акумулятор, ОСОБА_19 підійшов до нього, відкрив задні двері та вийняв магнітолу, далі відкрив капот і витягнув акумулятор. Викрадене вони несли по черзі, далі сіли до автомобілю та поїхали в с.Новокрасне. ОСОБА_18 вони повідомили, що акумулятор і магнітолу викрали, він їм не погрожував нічим. Куди ділися викрадені речі він не знає, оскільки перший вийшов з автомобіля в с. Новокрасне.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні крадіжки майна визнав частково, показав суду, що він разом ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_18 , який кермував автомобілем, що належить батьку ОСОБА_5 , приїхали в смт. Арбузинка. ОСОБА_18 скаржився на поганий стан акумулятора. На мосту вони побачили ОСОБА_20 та скоїли у неї крадіжку майна, після цього поїхали до центру смт. Арбузинка. ОСОБА_18 повідомив особисто йому, що потрібен інший акумулятор, бензин і пригрозив що, якщо їх не буде, то вони всі підуть пішки до с.Новокрасне або він його поб`є, після цього він поїхав до своєї дівчини. Далі вони побачили автомобіль у дворі, у якому він відчинив двері, викрав магнітолу, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 викрали акумулятор. Повідомивши ОСОБА_18 по телефону, що вже є новий акумулятор, вони повернулися на автомобілі до с.Новокрасне. Він взяв собі акумулятор, а де залишилася магнітола не пам`ятає. Викрадений акумулятор він віддав ОСОБА_21 та ОСОБА_18 .

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 , його батько ОСОБА_9 пояснив суду, що про вчинення сином крадіжки майна йому стало відомо від працівників міліції. Їм же він видав викрадені акумулятор та магнітолу.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 , мати ОСОБА_10 , пояснила суду, що про вчинення злочину сином їй стало відомо від працівників міліції.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 , мати ОСОБА_4 , пояснила суду, що про вчинення злочину її сином, стало відомо від сина під час перебування останнього у СІЗО.

Потерпіла ОСОБА_22 надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій зазначила, що претензій до обвинувачених не має, при призначені покарання обвинуваченим поклалась на розсуд суду.

Провина обвинувачених також підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 28 лютого 2015 року під час огляду автомобіля ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено відсутність акумуляторної батареї та автомобільної магнітоли, сліди пошкодження на дверях автомобіля відсутні.

З протоколу від 7.07.2015 року вбачається, що автомобільний магнітофон фірми «SONY» формату МРЗ та акумуляторну батарею «ENERGY BOX» працівникам міліції добровільно видав ОСОБА_5 .

Згідно висновку експерта № 193 від 16.07.2015 року залишкова середня ринкова вартість досліджуваної автомагнітоли «SONY» становить 993 грн., середня ринкова вартість досліджуваної акумуляторної батареї «ENERGY BOX» становить 1000 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника та захисника про те, що він вчинив крадіжку під впливом дорослого ОСОБА_18 суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні такі обставини не встановлені.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 297 КК України провину не визнав та пояснив суду, що навесні 2015 року він прийшов додому до ОСОБА_6 , де вживали з ним пиво та ремонтували його велосипед. Для того щоб ще випити, вони взяли у ОСОБА_6 3-4 труби довжиною 1.5 метра на сіновалі, прив`язали їх до велосипеда ОСОБА_23 та поїхали до ОСОБА_24 , який приймає металобрухт. По дорозі вони заїхали на ферму та погрузили на його велосипед близько 5 труб та вісь від підводи довжиною 1,4 1, 7 м, які він викрав у батька та зберігав там, засипавши землею. Потім їх зупинили працівники міліції, які запитували де він взяв метал. Вказаний металобрухт вони здали ОСОБА_24 за 120-150 грн., на отримані кошти купили цукерки та алкоголь. Близько 15-16 годин він пішов додому до ОСОБА_25 та пробув там до 21-22 години вечора, а потім пішов додому.

Обвинувачений ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 297 КК України провину не визнав та пояснив суду, що коли ОСОБА_4 був у нього в гостях, то вони вирішили здати 4 труби, які були у нього, щоб купити пива. По дорозі вони заїхали на ферму та погрузили на велосипед труби і вісь, які ОСОБА_19 відкопав з землі. Потім їх зупинили працівники міліції, які запитували де вони взяли метал, били його в автомобілі. Метал вони здали ОСОБА_24 , виручені кошти поділили між собою. При проведенні слідчого експерименту працівники міліції йому розповідали про що говорити та його змушували показувати про нібито вчинення ним злочину. Також зазначив, що саме його матір відновила розбитий пам`ятник на могилі ОСОБА_16 , думаючи, що цей злочин вчинив він.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 суду пояснила, що після обіду у 2015 році, точної дати не пам`ятає, її син прийшов додому і сказав, що його побачили працівники міліції і попросив її не говорити батьку про метал, який викрав із дому. Чоловік їй також говорив, що метал зник з майстерні.

Викладене обвинувачення щодо незаконного заволодіння предметами, що знаходяться в могилі, наруги над могилою підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Потерпіла ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що рік чи два назад за повідомленням сусідки вона взнала, що могила її бабусі ОСОБА_16 кимось порушена. Коли вона прийшла на кладовище, то поряд у автомобілі сиділи ОСОБА_23 та ОСОБА_26 з працівниками міліції, а вона побачила, що пам`ятник на могилі розбитий та розкидані його шматки, могила опустилася, земля провалилась. За день мати ОСОБА_23 відновила пам`ятник, залила тумбу цементом. Пам`ятник на могилі ставив її зять, якого на даний час немає в живих. У заяві про вчинення злочину до міліції вона вказала, що пропали металеві предмети, це її припущення, адже могила, яка різко провалилася, повинна на чомусь держатися.

Потерпілий ОСОБА_27 надав суду заяви про розгляд справи в його відсутність, прохав призначити покарання обвинуваченим на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні показав, що ввечері у темну пору доби з 20 до 21 години десь 2 лютого 2015 року, точної дати не пам`ятає, він йшов з дружиною додому та бачив, як ОСОБА_6 та ОСОБА_4 переходили дорогу біля кладовища до провулку. Були сутінки, але він впізнав їх по силуетам і голосам так як знає їх давно. Вони несли щось чорне металеве, що дзвеніло, це було мінімум два предмета довжиною 1.5-1.8 метра, причому ОСОБА_23 був попереду, а ОСОБА_26 позаду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_29 суду показав, що він приймав участь в якості понятого під час проведення слідчого експерименту, який проводився на кладовищі з участю ОСОБА_6 . Крім того, свідок показав, що близько 20-21 години 3 лютого 2015 року біля кладовища він бачив ОСОБА_23 та ОСОБА_26 за 20-25 метрів від нього як вони перелазили з-за огорожі кладовище, ніч була місячна, вони вдвох носили метал у розвалену хату, при цьому ОСОБА_23 йшов перший, спочатку занесли одну трубу, потім повернулися і через 5 хвилин принесли ще одну трубу, знову перелізши через огорожу. Він їх злякався та сховався. Що це були труби він визначив по удару одного предмету з іншим, їх довжина була біля 1.5 метра.

Свідок ОСОБА_30 суду показав, що влітку 2015 року до його пункту прийому приходили обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 здавати 5-6 ржавих труб приблизно по 2 м довжиною. Кожен із них був на велосипеді. Однак він не купив у обвинувачених металеві труби, так як побоявся, що вони крадені.

Свідок ОСОБА_31 показав, що приблизно на початку весни 2015 року в обідній час, він переїжджав провулок, де розташований завалений будинок та бачив, як ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вантажили на два велосипеди ржаві металеві труби довжиною приблизно 2 м.

Щодо розбіжності у показаннях свідків щодо дат вчинення злочину, то суд вважає таке допустимим, оскільки з часу вчинення злочину пройшло більше двох років і свідки можуть не пам`ятати точні дати.

Показання свідка ОСОБА_29 у судовому засіданні не можуть вважатися неналежним доказом по справі за твердженням законного представника внаслідок того, що він надав слідству показання через рік після того як прийняв участь у слідчому експерименті в якості понятого.

Незважаючи на те, що свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_28 мають неприязнені відносини з обвинуваченим ОСОБА_4 та притягуються до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 146 КК України за вчинення злочину щодо нього, однак попереджувалися судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, їх показання вказаних свідків є послідовними та узгоджуються між собою та з показаннями свідка ОСОБА_29 і з протоколом слідчого експерименту та фототаблицями до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_6 від 5 червня 2015 року, тому суд не вбачає підстав для визнання їх недопустимими доказами по справі.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 95 КПК України свої висновки суд може обґрунтовувати лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них. Поскільки в ході слідчого експерименту обвинувачений не тільки розповів, але й показав у присутності захисника ОСОБА_12 , яка ніяких клопотань у ході проведення слідчої дії щодо тиску на обвинуваченого не заявляла, як 3 лютого 2015 року за допомогою металевої труби він разом з ОСОБА_4 піднімали надгробні плити з могил ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та витягнули з могили ОСОБА_16 дві металеві труби, а з могили ОСОБА_17 металеву трубу та вісь, викрадені предмети сховали до розваленої хати, тому вказаний протокол з фотографіями до нього суд вважає належним та допустимим доказом по справі, оскільки він складений у відповідності до вимог законодавства.

Окрім того, показання свідків, потерпілої узгоджуються з наступними доказами:

-протоколом огляду місця події від 18 березня 2015 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого оглянута могила ОСОБА_16 , розташована на території кладовища по вул. Фрунзе в с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, на могилі наявна пошкоджена бетонна плита у виді свіжої тріщини, та наявний внутрішній отвір, який міг би утворитись від стороннього предмету (лопати, кірки);

-протоколом огляду місця події від 18 березня 2015 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого оглянута могила ОСОБА_17 , розташована на території кладовища по АДРЕСА_1 , надгробна плита від`єднана від пам`ятника, пам`ятник має пошкодження у виді тріщини, під бетонною плитою наявний виритий отвір, який міг би утворитись від стороннього предмету (лопати, кірки).

Показання, надані у судовому допитаним в якості свідка батьком ОСОБА_4 ОСОБА_32 про те, що на весь наявний у господарстві метал він склав письмовий список з метою, щоб його не крав син, однак, у квітні 2015 року виявив відсутність швелера довжиною 1,2 м, 2 металевих труб довжиною 1,2 м та ще 4 металеві труби довжиною 1,6 - 1.7 м в діаметрі 40 мм та металеву ось діаметром 40 мм довжиною 1,6 м, які за словами його дружини, викрав з дому їх син та здав на пункт прийому металобрухту, син теж йому сказав, що це він їх викрав за два рази у лютому 2015 року, до міліції з приводу крадіжки він не звертався, суд відкидає, враховуючи це як спосіб намагання батька захистити сина від відповідальності за скоєння злочину.

Таким чином, суд вважає доведеною провину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, а саме: незаконному заволодінні предметами, що знаходяться в могилі, нарузі над могилою, вчиненою повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченого, звіт про неповнолітнього обвинуваченого, наданого службою у справах дітей Арбузинської райдержадміністрації, його виховання у багатодітній, повній сім`ї, вчинення ним злочинів середньої тяжкості та тяжкого у період іспитового строку, визначеного судом, посередню характеристику за місцем проживання, негативну характеристику за місцем навчання, а також те, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відшкодував завдану крадіжкою шкоду, відбуває покарання у виді позбавлення волі реально та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі. Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин за даним вироком - 03 лютого 2015 року, тобто до ухвалення вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року, але після ухвалення вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2013 року, тому необхідно застосувати положення норми ч. 4 ст. 70, та ст. 71 КК України з урахуванням положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, згідно якого коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він скоїв злочин середньої тяжкості, не одружений, не працює, виховувався у повній сім`ї, має погашену судимість, задовільно характеризується за місцем проживання, обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відшкодував завдану злочином шкоду та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що він скоїв злочин середньої тяжкості, не одружений, не працює, виховувався однією матір`ю, раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відшкодував завдану злочином шкоду та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд не вбачає.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує особу обвинуваченого, вчинення ним у молодому віці тяжкого злочину, а також те, що обвинувачений раніше судимий, і знову вчинив умисний злочин у період іспитового строку визначного вироком суду, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває у лікаря психіатра на обліку з діагнозом легка розумова відсталість, відбуває покарання у виді позбавлення волі та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі. Поскільки ОСОБА_6 вчинив злочин за даним вироком 03 лютого 2015 року, тобто до ухвалення вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року, але після ухвалення вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року, тому необхідно застосувати положення норми ч. 4 ст. 70, та ст. 71 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати підлягають стягненню з обвинувачених на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався. Суд вважає за необхідне обрати обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_6 підлягає зарахуванню у строк позбавлення волі попереднє ув`язнення - перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження у період з дня їх затримання по день винесення вироку суду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 297 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, за який його засудженого вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 1 липня 2015 року, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 2(двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2013 року та остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді 5 (п`яти) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обрати засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 1 липня 2015 року.

Зарахувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 1 липня 2015 року по 16 березня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 297 КК України за даним вироком за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року шляхом часткового складання призначених покарань призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року та призначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обрати засудженому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 12 січня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 12 січня 2016 року по 16 березня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_33 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_33 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судово - товарознавчої експертизи з кожного по 204 (двісті чотири) грн. 80 коп.

Речові докази по справі: акумуляторну батарею «ENERGY BOX» та автомобільну магнітолу «SONY», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_15 залишити їй як законному власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1