Справа № 738/530/17
№ провадження 1-в/738/151/2017
УХВАЛА

20 квітня 2017 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представник установи

виконання покарань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія №91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
10 квітня 2017 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що перебуваючи Менській ВК № 91 він відбув понад 2/3 частини строку.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити, вказав, що відбув 2/3 частини строку покарання, режим відбування покарання не порушує, працював на швейній дільниці, на даний час подав заяву на працевлаштування, заохочень і стягнень не має. На утриманні має двоє неповнолітніх дітей та непрацездатну матір, одна дитина потребує постійного лікування. Також вказав, що на комісії установи розглядалося питання про застосування до нього пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, але йому було відмовлено, він має третю групу інвалідності, а тому не може працювати.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні вказав, що засуджений в установі перебуває близько 2-х місяців, потребує постійного контролю за поведінкою. Застосування до засудженого ОСОБА_4 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання вважає передчасним, оскільки останній не довів свого виправлення поведінкою та ставленням до праці.

Представники спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи тільки з їх участю до суду не надходило, надали до суду повідомлення, що засуджений ОСОБА_4 до спостережної комісії із клопотанням щодо застосування відносно нього пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення не звертався, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без їх участі.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, представника установи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому
Судом встановлено, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2016 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в термін відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 22.12.2015 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14.02.2017 року рахувати строк тримання під вартою з 20.12.2015 року.
З характеристики та матеріалів особової справи вбачається, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 20.12.2015 року. Перебуваючи в Чернігівському СІЗО порушень вимог режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

В Менській ВК № 91 відбував покарання з 02.01.2017 року по 03.03.2017 року, за час перебування вимог режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, стягнень та заохочень не мав. Залучався до робіт з благоустрою колонії, після розподілу з дільниці КДіР подавав письмову заяву про працевлаштування до швейної дільниці підприємства установи.

В період часу з 03.03.2017 року по 28.03.2017 року перебував в Чернігівському СІЗО, порушень встановленого прядку тримання не допускав, до суспільно-корисної праці не залучався.

В Менській ВК № 91 міру покарання відбуває з 28.03.2017 року. За час перебування порушень встановленого порядку відбування покарання намагається не допускати, розпорядку дня в установі дотримується під контролем, стягнень не має, на профілактичних обліках в установі не перебуває. На виробництві установи не працевлаштований, подав заяву про працевлаштування. На даний час питання його працевлаштування вирішується.

Заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та у відділенні відвідує, реагує на них посередньо. Із власної ініціативи виявив бажання займатися за індивідуальною програмою диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», яку почав реалізовувати.

28 лютого 2017 року питання застосування до ОСОБА_4 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення розглядалося комісією установи, та було відмовлено у застосуванні.

Враховуючи, що засуджений не працевлаштований, заохочень не має, беручи до уваги, що комісією установи було відмовлено у застосуванні до засудженого пільги за ст. 81 КК України, а також особу засудженого, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення за весь період строку відбування покарання, а лише почав виправлятися незначний час, що передував клопотанню, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання.

Суддя ОСОБА_1