КП№ 278/3136/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
16 березня 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за яким обвинувачується:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий:
- 30.12.2004 Корольовским районним судом м. Житомира за частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України (далі КК) на 4 роки позбавлення волі;
- 24.03.2005 Житомирським районним судом Житомирської області за частиною 1 статті 115, статтею 71 КК на 12 років позбавлення волі;
- 16.05.2005 Житомирським районним судом Житомирської області за статтею 15, частини 2 статті 194, частиною 2 статті 194 КК, частинами 1, 4 статті 70 КК на 12 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково за ухвалою Шепетівського районного суду Хмельницької області від 13.04.2016 з невідбутим терміном покарання 4 місяці і 9 днів, -
за частиною 1 статті 121, частиною 1 статті 122 КК , -
ВСТАНОВИВ:
26.10.2016 близько 12-ї год. ОСОБА_4 перебував у нетверезому стані за місцем проживання матері та брата в будинку АДРЕСА_1 . В цей час та місце на грунті раптово виниклих неприязних відносин, обвинувачений спровокував конфлікт із братом ОСОБА_6 . В ході якого, обвинувачений взяв з іншої кімнати будинку металевий совок та, тримаючи його в руці, зі значною силою прикладання, умисно вдарив ним брата в область правого боку, через що потерпілий впав на ліжко. Не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на умисне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 продовжував наносити потерпілому удари совком по тулубу, а потім став бити його кулаком в область грудної клітини, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді умисних тяжких тілесних ушкоджень. Злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_6 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді гострої травми живота і, як наслідок, втрату селезінки.
Продовжуючи злочинні дії, 28.10.2016 близько 17 - ої год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився разом зі своєю мамою ОСОБА_7 у наведеному будинку № 75, де на грунті неприязних відносин, обвинувачений навмисно вдарив матір кулаком в обличчя. Від удару ОСОБА_7 впала на підлогу на правий бік, а обвинувачений продовжував наносити їй удари ногами по обличчю та тулубу. Внаслідок цього побиття обвинувачений спричинив потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому 10-го ребра зліва, а також синця на лівій кисті.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується представленими у справі, дослідженими у судовому засіданні, належними доказами в їх сукупності та логічному взаємозв`язку.
У суді обвинувачений, хоча не заперечував побиття потерпілих, але у деталях надавав дещо інші показання. Так він пояснив, що 26.10.2016 близько 12-ої під час спільного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_6 , за місцем їх проживання, в ході сварки він, розлютившись на останнього, взяв металевого совка, яким вдарив брата в правий бік. Від цього удару потерпілий впав на ліжко, а обвинувачений продовжував бити його по спині та тулубу. Проте стверджував, що після побиття, обвинувачений не бачив на тілі брата тілесних ушкоджень. Останній, хоча і скаржився на біль в печінці, але ходив на роботу. На той час брат працював у лісі та обвинувачений не виключав того факту, що тілесні ушкодження ним могли бути отримані на роботі від падіння колоди. 28.10.2016 брат втратив свідомість. Обвинувачений викликав швидку допомогу та почав сварити матір через те, що вона не зробила цього раніше. Під час вказаного конфлікту з матір`ю обвинувачений лише штовхнув її, від чого остання впала на підлогу. Вказував, що перелом ребра у неї стався з причин її неодноразового падіння зі слизьких сходів будинку. Просив суворо не карати.
За даними слідчих експериментів (з фототаблицями) за участю обвинуваченого останній на місці злочину показав механізм нанесення ударів ОСОБА_6 металевим совком в область лівої та правої частин тулуба, а після падіння на ліжко - рукою в груди. А також яким чином лише долонею руки він вдарив ОСОБА_7 в область правого вуха та як штовхав її лежачу в область сідниць (а.с. 73-80, 124-125).
Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 пояснили, що були запрошені понятими при слідчому експерименті з обвинуваченим. Який в їх присутності добровільно показував нанесення ним ОСОБА_6 ударів металевим совком (жаровнею). Разом з тим категорично заперечували той факт, що після побиття потерпілий виходив на роботу. Їм це добре відомо, оскільки ОСОБА_9 працював у лісі разом із ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні в категоричній формі стверджував, що саме обвинувачений спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження та заперечував спільне вживання у той день горілки. При цьому, під час спровокованого обвинуваченим конфлікту, останній пішов до іншої кімнати, взяв там металевого совка (жаровню), та зі значною силою навмисно наніс йому декілька ударів у бік та по тулубу. Скориставшись падінням потерпілого, ОСОБА_4 продовжував бити потерпілого по спині. Бійку він припинив, коли мати стала кричати, що буде звати на допомогу сусідів. Після побиття потерпілий відчував сильний біль, ледве ледве пересувався, на роботу не ходив. 28.10.2016 йому стало погано, мама викликала швидку допомогу через сусідку. Було діагнозовано розрив і розміження селезінки та її вирізали. Пояснив, що ОСОБА_4 , ставився до них з мамою вкрай агресивно, часто бив їх без причин, а тому вони втікали з дому у свою «схованку», про яку брату було невідомо. У той день вони з мамою повернулися додому після переховування, обвинувачений вже був п`яний та жорстоко побив потерпілого. Побиття матері ОСОБА_6 не бачив, через перебування у лікарні. Просив суворо покарати обвинуваченого, який є небезпечною особою: вбив батька, після звільнення ніде не працював, відбирав у них з мамою гроші, застосовував насильство.
Аналогічно події свого побиття висвітлював потерпілий під час слідчого експерименту, та показав, як обвинувачений, тримаючи металевий совок у правій руці, з силою вдарив його у правий та лівий бік, а потім продовжував бити його на ліжку (а.с. 92-97).
Такі показання ОСОБА_6 збігаються із поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , яка зазначила, що вона є безпосереднім очевидцем побиття її молодшого сина ОСОБА_6 обвинуваченим, коли вони прийшли додому зі своєї «схованки». Останній, спочатку став без причини чіплятися до брата, а потім, взявши металевого совка (жаровню), почав з силою бити ним ОСОБА_6 . Від чого останній впав на ліжко, а обвинувачений продовжував його бити. ОСОБА_7 кричала припинити бійку та звала на допомогу сусідів. Злякавшись розголосу, обвинувачений відійшов від її сина. Після побиття ОСОБА_6 майже весь час лежав, на роботу
ходити не міг, з силою пересувався, скаржився на біль у животі. 28.10.2016 по дорозі до магазину, син втратив свідомість. Вона через сусідку викликала швидку допомогу та його у важкому стані завезли до лікарні. Обвинувачений, дізнавшись про це, розлютився і вдарив її кулаком в обличчя, а коли вона впала на підлогу, він бив її ногами по тулубу. Побоюючись обвинуваченого, потерпіла спочатку недостовірно вказувала про отримання нею тілесних ушкоджень від падіння. У суді ОСОБА_7 категорично стверджувала про брехливі показання обвинуваченого, просила суворо покарати останнього.
Наведені показання ОСОБА_7 збігаються із даними слідчого експерименту за її участю (а.с. 98-103).
Наведені докази узгоджуються з іншими дослідженими матеріалами справи.
Протоколом огляду місця події (з фототаблицями) від 28.10.2016 у будинку АДРЕСА_1 , в одній із кімнат якої на підлозі лежало простирадло зі слідами бурого кольору. Також на підлозі виявлений металевий совок висотою 55 см., із шириною рукоятки 3 см., довжиною ручки 37 см., шириною ковша 10 см., а довжиною 18 см.
Згідно з копіями картки виклику швидкої допомоги, картки її виїзду 28.10.2016 об 16 год. 36 хв. ОСОБА_6 з причин поганого стану через болю в животі, через сусідку викликали лікаря та він був доставлений у лікарню. У цей же день потерпілого було прооперовано (а.с. 81-84).
Черговий лікар ОСОБА_10 пояснив, що 28.10.2016 швидка допомога привезла до лікарні ОСОБА_6 . Останній скаржився на біль у животі, причини болю не вказував, однак заперечував харчове чи інше отруєння.
За свідченням хірурга ОСОБА_11 28.10.2016 він оперував ОСОБА_6 , який перебував у важкому стані. Було виявлено розрив та розміження селезінки, проведена потерпілому операція не призвела до її відновлення. Селезінка була видалена. Локалізація та характер пошкодження селезінки свідчить, що її розрив стався виключно внаслідок побиття чи ДТП, тобто внаслідок сильної травмуючої дії. ОСОБА_6 розказав лікарю, що отримав травму внаслідок його побиття.
Відповідно до висновків судово-медичної експертизи від 10.11.2016 та 14.12.2016 за №№3615, 3969 у потерпілого ОСОБА_6 виявлене тяжке тілесне ушкодження у вигляді розриву-розміження селезінки. Яке виникло від дії тупого предмету, не залишивши в ньому яких-небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати його контактуючу слідоутворюючу поверхню. За механізмом свого утворення це ушкодження являється не характерним для падіння та по своїй давності відповідає даті 26.10.2016 (а.с. 83, 113-114).
За висновком експерта від 04.11.2016 №2669 ОСОБА_7 за обставин, вказаних останньою, спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді перелому 10-го ребра зліва, яке не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я. А також легке тілесне ушкодження у вигляді синця на лівій кисті (а.с. 85).
З метою перевірки показань обвинуваченого і потерпілих органами досудового розслідування проводилися експертиза по матеріалах справи та додаткова судова експертиза. Відповідно до яких показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також самого обвинуваченого (лише стосовно ОСОБА_6 ) під час проведення слідчих експериментів за участю останніх, відповідають механізму утворення у ОСОБА_6 тілесного ушкодження у вигляді розриву селезінки, та не являється характерним для падіння. Показання потерпілої ОСОБА_7 у ході проведення за її участю слідчого експерименту, також можуть відповідати механізму утворення у неї тілесних ушкоджень у вигляді перелому 10-го ребра зліва (а.с. 108 -109, 113-114).
Таким чином суд дійшов висновку, що виявлене у потерпілого тяжке тілесне ушкодження знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку саме із протиправними діями обвинуваченого. Сила та напрям ударів, заподіяних ОСОБА_6 , доводять те, що обвинувачений усвідомлював суспільно - небезпечний характер своїх дій, тобто діяв із прямим умислом. Про наявність саме такого умислу свідчить і той факт, що обвинувачений одразу ж після заподіяння ударів не надав медичної допомоги потерпілому, а навпаки побив маму за те, що остання викликала швидку допомогу. Та визнає неспроможними доводи обвинуваченого про можливість отримання ОСОБА_6 розриву селезінки на робочому місці в лісі.
Суд визнає неправдивими твердження ОСОБА_4 про його непричетність до виявлених у ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та оцінює їх як намаганням уникнути відповідальності за свій злочин стосовно рідної матері. Суд дійшов висновку, що вони виникли саме від навмисних дій обвинуваченого.
Суд відкидає показання обвинуваченого про ініціювання 26.10.2016 конфлікту саме потерпілим ОСОБА_6 під час спільного вживання спиртних напоїв, як такі, що спростовуються послідовними, логічними та несуперечливими показаннями потерпілих, які узгоджуються з іншими дослідженими матеріалами справи. А тому виключає ці обставини з обвинувального акту.
Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи від 22.11.2016 №426-2016 в особистій сфері ОСОБА_4 виявляє елементи егоцентризму, брехливості, вивертливості, егоїзму, викривлення та не сформування морально-етичних цінностей. Намагається представити себе з кращого боку. ОСОБА_4 раніше перебував на обліку у психіатра з діагнозом «розлад особистості з порушенням поведінки». В останнього спостерігалась дратівливість, впертість; він перебував на лікуванні в психіатричній лікарні у зв`язку із алкоголізацією, агресивною поведінкою до родичів, підпалом будинку.
Разом з тим ОСОБА_4 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому злочини, хронічними психічними захворюваннями, слабоумством не страждав та не перебував у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 89-91). Адже обвинувачений є осудним.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 121 КК, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто таке, що спричинило втрату органу; а також за частиною 1 статті 122 КК як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 КК тілесне ушкодження, але таке, що спричинило тривали розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд відповідно до статті 65 КК враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, у тому числі за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я із відбуванням тривалого терміну покарання; на час скоєння злочину суспільно корисною працею зайнятий не був.
Обставин, що в силу статті 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено. Суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_5 про щире каяття обвинуваченого, оскільки відповідно до статті 66 КК щире каяття передбачає особисте, добровільне письмове чи усне повідомлення про вчинений ним злочин до порушення кримінальної справи чи до притягнення його як обвинуваченого. Таких доказів у справі немає. У будь-якому випадку щире каяття має бути добровільним і таким, що свідчить, що особа, яка скоїла злочин, повністю визнає свою вину за висунутим проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, демонструє готовність понести заслужене покарання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілим тощо.
ОСОБА_4 хоча і визнав побиття потерпілого, а в решті надавав неправдиві недостовірні показання. З огляду на наведені обставини, у суду не має підстав вважати, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.
Обставинами, що за статтею 67 обтяжують покарання є рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд ураховує вчинення ОСОБА_4 злочинів проти життя і здоров`я майже одразу після умовно-дострокового звільнення від відбування реального покарання за попереднім вироком; обставини скоєного, як нанесення брату непоправного тяжкого ушкодження, жорстоке побиття матері ногами в обличчя та по тулубу, кількість ударів; відсутність в обвинуваченого критичної оцінки своїх дій та жалю до потерпілих. Суд також ураховує думку останніх про необхідність суворого покарання обвинуваченого, міркування прокурора, про необхідність ізоляції обвинуваченого від суспільства, як вкрай агресивної та небезпечної особи. Наявність кількох обтяжуючих обставин за відсутності жодної пом`якшуючої, на думку суду, є підставою для призначення покарання за найвищою межею санкцій частини 1 статті 121 та частини 1 статті 122 КК.
Відповідно до вироку від 24.03.2005 ОСОБА_4 металевим совком наносив удари своєму батьку, якого у подальшому вбив. У даній справі цей металевий совок є знаряддям злочину, а тому він підлягає знищенню.
Керуючись статтями 100, 373-376, 394, 532 КПК, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 121, частиною 1 статті 122 КК, та призначити йому покарання:
- за частиною 1 статті 121 КК у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;
- за частиною 1 статті 122 КК у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Відповідно до частини 5 статті 72 КК зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його затримання 29.10.2016 до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Речові докази: металевий совок знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1