Єдиний унікальний номер 227/2049/16-к
Номер провадження 11-кп/775/641/2017

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмут Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, місце проживання якого не зареєстроване, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 29.11.2016р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вирок змінено Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01.03.2017 р. виключено кваліфікуючу ознаку повторність по епізоду грабежу від 04.08.2016р.,

визнано винним за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання - у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2016р, яким ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, із покаранням за даним вироком, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання в вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.1 КК України, за наступних обставин.

14 березня 2016 року, приблизно о 16.00 год. ОСОБА_6 , перебував в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , яку він тимчасово орендував та в цей момент у нього виник намір на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій намір, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно, викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: паяльник для пластикових труб «RENS» вартістю 1094,11 грн. та пральну машину «INDESIT» WINS 82 CSI вартістю 3316.48 грн. на загальну суму 4410,59 грн. та з викраденим зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі.

У апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 ставиться питання про зміну вироку в частині покарання, та призначення більш м`якого покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення апелянтом не оскаржуються.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вказаних статей кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, військову службу не проходив як засуджений, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на момент скоєння інкримінованого по даному провадженню злочину раніше не судимий в силу ст.89 КК України; пом`якшуючу покарання обставину щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2016 р., яким ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, набув законної сили.

Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2017 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: