ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, раніше не судимого, з середньою-спеціальною освітою, працюючого оператором СЧПУ в АТ «Мотор Січ, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 15 листопада 2016 року близько 23.35 год. на території господарства своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що у АДРЕСА_2 на ґрунті ревнощів наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у виді синця на шкірі в ділянці лівого кута і на підборідді зліва та крововиливу у слизову оболонку нижньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив, що напередодні конфлікту він помирився із колишньою дружиною та мав намір разом із нею проживати та виховувати спільну дитину. 15 листопада 2016 року близько 23.35 год., не відповівши на його телефонні дзвінки, він пішов до її господарства, де побачив її з іншим чоловіком. Обурившись від таких дій, наніс один удар правою рукою в обличчя потерпілій, від чого вона впала на землю. Після чого між ним та чоловіком, з яким була потерпіла виникла шарпанина. У вчиненому щиросердечно розкаюється та просить суворо не карати.
Будучи допитаною у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_5 показала, що обвинувачений являється її колишнім чоловіком, з яким вона розірвала усі стосунки. 15 листопада 2016 року близько 23.35 год. коли вона із своїм хлопцем прийшла до себе на подвір`я, повз них пройшов обвинувачений ОСОБА_4 , а у подальшому повернувся, пригрозив її фізичною розправою та наніс один удар кулаком правої руки у обличчя від чого вона впала на землю, після чого викликала працівників поліції.
Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показав, що 15 листопада 2016 року він проводив потерпілу додому. Близько 23.35 год. на подвір`ї ОСОБА_5 , що у АДРЕСА_2 вони зустрілись із обвинуваченим ОСОБА_4 , котрий після словесної перепалки і у той час коли він нагнувся за рукавицями наніс удар рукою в обличчя потерпілій. Самого моменту нанесення удару він не бачив, але від того, що потерпіла впала на землю, зрозумів, що саме був нанесений удар. Після того він не вступав у бійку, а відразу викликали працівників поліції.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні злочину, згідно обвинувального акту за ч.1 ст125 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст.125 КК України, тобто умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до легких злочинів, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, претензій виконком сільської ради до нього немає.
Також, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щиросердечне каяття та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі в межах санкції статті обвинувачення, передбаченої ч.1 ст. 125 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні заявлено не було .
Процесуальні витрати та речові докази є відсутніми
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 510 гривень, які стягнути у дохід держави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні потерпілою заявлено не було .
Процесуальні витрати та речові докази є відсутніми.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.
Головуючий суддя