печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника заявника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_6 від 15 листопада 2016 року про відмову визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001149 за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
5 грудня 2016 року до слідчого судді надійшла скарга представника заявника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_6 від 15 листопада 2016 року про відмову визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001149 за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав.

Слідчий до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Тому, слідчий суддя розглянув скаргу у його відсутність на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_6 від 15 листопада 2016 року відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001149, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за підозрою ОСОБА_7 у вчинені ним заволодіння грошовими коштами банку шляхом зловживання своїм службовим становищем під час продажу об`єктів нерухомого майна, а також за фактами зловживання повноваженнями, що спричинило тяжкі наслідки та ухилення від сплати податків під час перебування у фінансово-господарських відносинах ПАТ «Київська Русь» із банком «MEINL BANK FKTIENGESELLSHAFT» (республіка Автсрія). Під час досудового розслідування слідчим не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між вчиненим кримінальним правопорушенням та неповерненням грошових коштів ОСОБА_4 .

Разом з тим, вказана постанова слідчого підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Із заяви представника ОСОБА_4 від 2 листопада 2016 року про залучення потерпілим у вказаному кримінальному провадженні вбачається, що ОСОБА_4 був вкладником банку ПАТ «Київська Русь».

Банк не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми вкладів на загальну суму 2 310 922,07 доларів США та 80 610 грн. 07 коп. та згодом в банку була введена тимчасова адміністрація та розпочато процедуру ліквідації банку.

У поданій заяві про залучення потерпілим у вказаному кримінальному провадженні заявник зазначає, що в результаті такої протиправної діяльності колишнього керівництва банку він позбавлений можливості отримати свої кошти.

Лише відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заявнику було виплачено 200 000 грн. гарантованої суми Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, згідно з ч. 6 ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов`язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про банки і банківську діяльність» при виконанні своїх обов`язків відповідно до вимог Закону керівники Банку зобов`язані діяти на користь банку та клієнтів і зобов`язані ставити інтереси банку вище власних.

Керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку (ст. 42 зазначеного Закону).

Отже, вказані норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладають відповідальність на власників істотної участі та керівників банку за зобов`язаннями банку в разі віднесення з їх вини до категорії неплатоспроможних.

Враховуючи те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за підозрою ОСОБА_7 власника ПАТ «Київська Русь» у протиправній діяльності щодо продажу об`єктів нерухомого майна, привласненні коштів, слідчий суддя дійшов висновку, що такими діями також було завдано майнової шкоди ОСОБА_4 , про що вказано у його заяві про залучення потерпілим.

З урахуванням наведеного, постанова про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим підлягає скасуванню, як така, що винесена слідчим передчасно. Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 вказаним кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу представника заявника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_6 від 15 листопада 2016 року про відмову визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001149 за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1 КК України задовольнити.

Скасувати старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_6 від 15 листопада 2016 року про відмову визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001149 за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1