АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року, якою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою , -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 15.12.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою відмовити в застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 січня 2017 року та визначено заставу у розмірі 300.000 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 є особою, раніше судимою за злочини у сфері обігу наркотиків, і ця судимість є не знятою і не погашеною. Зазначає, що останній не працює, за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та в даний час обґрунтовано підозрюється у повторному вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, серед яких є злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, який відноситься до категорії тяжких. Обгрунтованість зазначеної підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку, протоколами допиту свідків, висновками експертиз. Вважає, що прокурором доведено наявність та вагомість ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, що власне ним і вчинялося, у зв`язку з чим останнього було оголошено в розшук, а також може незаконно впливати на свідків, скоїти інше кримінальне правопорушення чи продовжити скоєне, оскільки не має постійного джерела доходів.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання цього підозрюваного під вартою, не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, захисник ОСОБА_8 зазначає, що вищезазначена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм процесуального права, а відомості, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник зазначає, що оскаржувана ухвала винесена після спливу 72 годин з моменту подання слідчим клопотання до суду. Вказує, що його підзахисний має поганий стан здоров`я, що виключає можливість його перебування в слідчому ізоляторі та підтверджується листами з КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №11» ДОР від 18.11.2016 р. та 23.11.2016 р. відповідно до яких ОСОБА_7 має гіпертонічну хворобу 2 ст., втім при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею даний факт не було взято до уваги.

Крім того, зазначає, що посилання слідчого судді на факт переховування його підзахисного, а саме не з`явлення останнього до суду 18.11.2016 року, є безпідставними, оскільки судові виклики ОСОБА_7 не отримував, про дату та час судового засідання не повідомлявся.

Вказує, що ОСОБА_7 від досудового слідства не переховувався, кримінальному провадженню не перешкоджав, про що свідчить той факт, що з 18.11.2016 р., з моменту першого звернення слідчого з клопотанням до суду про обрання запобіжного заходу, та до 15.12.2016 року ОСОБА_7 перебував на свободі. При цьому сторона обвинувачення достовірно знала про стан підозрюваного, оскільки допитувала лікаря та зверталась з відповідними запитами.

На думку захисника посилання суду на відсутність міцних соціальних зв`язків у його підзахисного у зв`язку з непроживанням за місцем реєстрації не відповідає фактичним обставинам зважаючи на те, що ОСОБА_7 має матір похилого віку, дружину та малолітню доньку на утриманні, а домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у вільному доступі, а підозрюваний не більше, ніж має місце роботи поруч з ним.

Крім того, вказує, що визначений розмір застави в сумі 300.000 грн. для ОСОБА_7 є надмірним, оскільки не врахував, що останній заробляє близько 4000 грн. на місяць та має на утриманні малолітню дочку.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, що апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; думку та прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні цим підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується низкою доказів, в тому числі протоколом обшуку від 14.06.2016 р., згідно якому за місцем проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_2 , у його присутності було виявлено засоби та обладнання для виробництва психотропних речовин, прекурсор псевдоефедрин, психотропну речовину метамфетамін, а також корпус гранати РПГ-22, електродетонатор ЕДП та пластид; висновками експертів, з яких вбачається, що виявлені предмети та речовини, відповідно, використовувалися для синтезу психотропної речовини, є прекурсором, є психотропною речовиною, є боєприпасами, є вибуховою речовиною; показаннями понятих при обшуку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, будучи допитаними в статусі свідків, підтвердили обставини, зазначені у протоколі обшуку, та показали, що присутній при його проведенні господар приміщення належність йому вищезазначених виявлених прокурором речей та речовин підтвердив.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції зробив правильний висновок про наявність щодо ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, достатньо обґрунтованої для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується.

Також є правильним висновок слідчого судді про наявність щодо ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, і що ці ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою.

Так, ОСОБА_7 раніше був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України, має за цим вироком не зняту і не погашену судимість та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Крім того, цей підозрюваний офіційно не працює та легального джерела доходу не має, проживає не за місцем реєстрації.

Доводи апеляційної скарги правильність оскаржуваної ухвали слідчого судді не спростовують. Так, з наданих матеріалів вбачається, що 18.11.2016 р. ОСОБА_11 біло повідомлено про підозру (а.с. 63-68), після чого він 19-20.11.2016 р. за місцем проживання не перебував (а.с. 65), а у період з 21.11.2016 р., дня подання до суду клопотання про застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до дня його фактичного розгляду, - 15.12.2016 р., - останній був оголошений у розшук (а.с. 73, 74), перебував на стаціонарному лікуванні з 21.11.2016 р. до 27.11.2016 р. (а.с. 82/зв), та був знайдений та затриманий 02.12.2016 р. (а.с. 76-78), після чого у той же день був розпочатий розгляд клопотання слідчого по суті. Разом з тим, у зв`язку з заявленням захисником ОСОБА_8 відводу слідчого судді та його наступним вирішенням у встановленому порядку, фактично клопотання слідчого було вирішене лише 15.12.2016 р.

Посилання захисника на стан здоров`я підозрюваного, що унеможливлює його тримання в умовах слідчого ізолятору, колегія суддів оцінює критично зважаючи на те, що ця обставин не підтверджена належними медичними документами.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_7 не переховувався від органів досудового розслідування та має міцні соціальні зв`язки, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують достатньою мірою встановлені щодо нього ризики та обставини, що свідчать про їх вагомість.

Щодо посилань захисника на надмірність розміру альтернативної застави, встановленої для ОСОБА_7 оскаржуваною ухвалою слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з виготовленням з метою збуту психотропних речовин, що дає підстави ґрунтовно припускати, що визначений слідчим суддею розмір застави не є надмірним.

За наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4