Справа № 414/686/16-к
Провадження № 11-кп/782/138/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9 , поданої на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 01 березня 2017 року,

встановила:
Оскаржуваним вироком

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Енгельс Саратовської області Російської Федерації, має громадянство України, є особою пенсійного віку, фактично мешкав за адресами: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

1) 29 серпня 1979 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 206, ст. 25 КК України (1960) до 2 років позбавлення волі, умовно із залученням до праці; постановою того ж суду від 21 січня 1981 року покарання замінено на 7 місяців 22 дні позбавлення волі (відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 55 цього Кодексу ця судимість є погашеною)

2) 07 червня 2001 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30 серпня 2001 року відповідно за п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 05 липня 2001 року;

3) 25 березня 2004 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 06 березня 2006 року постановою Перевальського районного суду Луганської області від 24 лютого 2006 року умовно-достроково на 9 місяців 10 днів;

4) 21 вересня 2007 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 263, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

5) 30 січня 2008 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, постановою того ж суду від 12 лютого 2010 року звільнений від відбуття покарання після закінчення іспитового строку (відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу ця судимість є погашеною)

6) 06 липня 2010 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік (відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу ця судимість є погашеною;

7) 14 листопада 2011 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік (відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу ця судимість є погашеною)

8) 31 травня 2013 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 263, КК України до 120 годин громадських робіт, звільнений 06 вересня 2013 року по відбуттю покарання (відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу ця судимість є погашеною)

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 цього Кодексу: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 880 грн. 40 коп.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 08 квітня 2016 року приблизно о 15 годині, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись у приміщенні кафе-бару «Едем», розташованого за адресою: пл. Піонерська, 2 в м. Кремінна Луганської області, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки Samsung GT-S 7262 вартістю 990 грн., в якому знаходилися флеш-картка micro-sd вартістю 125 грн. та сім-картка мобільного оператору МТС № НОМЕР_1 вартістю 25 грн. Після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у загальному розмірі 1140 грн.

Під час досудового розслідування викрадене майно повернуто потерпілому, тому цивільний позов не заявлено.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі перший заступник прокурора Луганської області ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зазначає, що суд, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання, не прийняв до уваги, що ОСОБА_8 раніше вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних злочинів, з 1979 року практично постійно перебував у місцях позбавлення волі за скоєні злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, будучи особою, яка має дві непогашені судимості знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення, що свідчить про стійкість його злочинних намірів.

Також вказує, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується незадовільно, ніде не працює, тобто є особою, яка не має легального заробітку.

Просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 у повному обсязі викладених у ній доводів, обвинуваченого ОСОБА_8 , який погодився із апеляційною скаргою прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах апеляційних вимог сторони обвинувачення та обговоривши викладені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту скарги прокурора, фактичних обставин справи, доведеності провини ОСОБА_8 у скоєному та юридичну кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 185 КК України він не оскаржує , а прокурор, приймав ший участь у розгляді справи у суді першої інстанції, погодився , як і сам обвинувачений, із скороченим порядком дослідження доказів у порядку ст. 349 КПК України, тому, колегія суддів вирок суду у цій частині не переглядає.

Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Переглядаючи вирок у частині призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності його виду та розміру тяжкості скоєного кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Зокрема, суд формально зазначив, але прийняв до уваги, що ОСОБА_8 вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності та має на момент ухвалення вироку дві не зняті та непогашені судимості, перебіг яких зупинявся скоєнням нових наступних умисних злочинів, не має жодного постійного місця проживання, у зв`язку з чим доставлявся у судові засідання шляхом примусового приводу та був оголошений у розшук.

Крім того, ОСОБА_8 має негативну характеристику за місцями його тимчасового мешкання.

Обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає його щиросердне каяття у скоєному.

Обставиною, що його обтяжує рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за необхідне вирок суду у частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати та, відповідно до п.3 ч.1 ст. 407, п.2 ч.1 ст. 420 КПК України, ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, строком на три роки, яке є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст. 405, п.3 ч.1 ст. 407, п.2 ч.1 ст. 420 КПК України, колегія суддів

засудила:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9 задовольнити у повному обсязі.

Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 01 березня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 185 КК України, скасувати у частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 03 (три) роки.

Початок відбування строку покарання обчислювати з дня фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_8 , тобто, з 23 червня 2017 року, 12-ої години.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційної інстанції може бути оскаржений учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а для ОСОБА_8 , який утримується під вартою,- у той же строк та спосіб, починаючи з дня вручення йому копії вироку.

Судді