Справа № 175/251/15-к
Провадження № 1-кп/175/147/16
Ухвала

Іменем України
02 червня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001054 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:
У судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про дачу судового доручення органу досудового розслідування на проведення певних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення місця знаходження свідка ОСОБА_7 та його забезпечення явки у наступне судове засідання. Клопотання обґрунтовує тим, що згідно рапортів оперуповноважених Дніпровського РВП виходом за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив, сусіди від дачі письмових пояснень відмовилися, однак пояснили, що ОСОБА_7 за вказаною адресою останнім часом відсутній.

Вислухавши думку захисників, які заперечували проти клопотання, думку обвинуваченого, який погодився зі своїми адвокатами, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Судом установлено, що починаючи з 13 січня 2017 року за клопотанням прокурора по справі оголошувалися перерви з метою забезпечення стороною обвинувачення явки до суду ОСОБА_7 для його допиту в якості свідка. Суд сприяв прокурору у виклику вказаного свідка шляхом надання судових повісток. Однак, з 31 січня і по цей день прокурором не надано суду жодного документа про вручення судової повістки у порядку, передбаченому ст.135 КПК України. Кожного разу прокурор посилався на відсутність свідка через його відрядження та лише 22 лютого 2017 року надав лист ФОП ОСОБА_8 про неможливість вручення судової повістки ОСОБА_7 у зв`язку з його відрядженням (т.2,а.с.п.165).
До клопотання про дачу судового доручення прокурором не долучено жодного рапорту працівників поліції, на які прокурор посилається у клопотанні, не надано жодного доказу вручення повістки дорослому члену сімї ОСОБА_7 , який проживає з останнім, житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання ОСОБА_7 або керівника за місцем його роботи.
Вищезазначені обставини свідчать про недотримання прокурором вимог діючого кримінального процесуального законодавства щодо забезпечення явки до суду свідка та його належного повідомлення, що не дозволяє суду дійти висновку про наявність підстав, передбачених ч.3 ст.333 КПК України для дачі судового доручення.
У зв`язку з цим суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурором не дотримано вимог ч.4 ст.333 КПК України щодо обов`язку доведення обґрунтованості клопотання.
Керуючись ст.ст.333,363,369 КПК України, суд -
ухвалив:

Клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1