Справа № 675/388/17
Провадження № 1-кп/675/33/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" березня 2017 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Мидськ Костопільського району Рівненської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта базова загальна середня, не працюючого, неодруженого, раніше судимого 25.08.2016 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 (по тексту вироку - ОСОБА_5 ), будучи раніше судимим за скоєння злочину проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини проти власності за наступних обставин.
15.09.2016 року близько 15:00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив у великій кімнаті на підлозі біля шафи мобільний телефон «Nokia 2610», належний ОСОБА_6 (по тексту вироку - ОСОБА_6 ), який вирішив викрасти.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно та умисно, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia 2610» вартістю 149 гривень 25 копійок, який знаходився в великій кімнаті на підлозі біля шафи, належний ОСОБА_6 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Своїми умисними протиправними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, 21.12.2016 року близько 15:00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу господарства № 4 а, по вул. Дружби в с. Білогородка Ізяславського району, під час розмови з ОСОБА_7 (по тексту вироку ОСОБА_7 ), вирішив заволодіти мобільним телефоном останнього шляхом зловживання його довірою.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон, щоб зателефонувати, після чого здійснив дзвінок із телефону останнього. Надалі, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно та умисно, ОСОБА_5 з метою власного збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , заволодів мобільним телефоном марки «Nokia 1280» вартістю 171 гривня, в якому перебував стартовий пакет «Київстар» вартістю 20 гривень, на рахунку якого коштів на той час не було, які не повернув власнику, а поклав собі до кишені та пішов до місця свого проживання.
Такими умисними протиправними діями, що виразились в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
Крім того, 25.12.2016, близько 15:00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_7 , що розташований по АДРЕСА_1 побачив цифровий приймач «Strong SRT8500» та пульт до нього, який знаходився в спальній кімнаті на телевізорі, які вирішив викрасти.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно та умисно, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав цифровий приймач «Strong SRT8500» та пульт до нього, вартістю 399 гривень, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Своїми умисними протиправними діями, виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Встановлено і те, що 31.12.2016 року, близько 20:00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в с. Білогродка Ізяславського району та проходячи по вул. Дружби, біля господарства №4 побачив автомобіль марки ВАЗ 2107 білого кольору із державним номерним знаком НОМЕР_1 , 1995 року випуску, який перебував у користуванні ОСОБА_4 (по тексту вироку - ОСОБА_4 ), яким вирішив незаконно заволодіти.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, ОСОБА_5 , діючи таємно, умисно повторно, всупереч волі власника, не маючи дозволу на керування та користування вказаним транспортним засобом, шляхом вільного доступу, через водійські дверцята, які не були замкнені на запірні пристрої, потрапив всередину салону автомобіля, де, сівши на водійське сидіння, шляхом повороту ключа, який на той час знаходився в замку запалювання, привів в дію двигун вищевказаного автомобіля. Після цього, витиснувши щеплення ОСОБА_5 увімкнув передачу передньої швидкості і за допомогою механічної сили двигуна привів автомобіль у рух та, проїхавши близько 200 метрів допустив зіткнення із перешкодою, після чого покинув вказаний автомобіль.
Такими своїми умисними протиправними діями, що виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь та не висловлював жодних заперечень щодо встановлених обставин справи, надав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінальних правопорушень, у скоєному щиро розкаявся.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, і проти цього не заперечували учасники судового розгляду.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судове засідання не прибули, подали письмові заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не заявляли.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні претензій до обвинуваченого також не висловлював.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вину обвинуваченого ОСОБА_5 а у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 289 КК України кваліфіковані вірно.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 за обвинуваченням його по ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 289 КК України суд вважає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків потерпілим особам.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 під час вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до ст. 67 КК України, становить: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_5 характеризується як такий, що схильний до порушення громадського порядку, раніше судимий Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України) та тяжких (ч. 2 ст. 289 КК України), до того ж вчинив їх під час відбуття покарання з випробуванням за попереднім вироком суду, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до протиправних проявів, і це дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність.
Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних злочинів та особу винного, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, активно сприяв їх розкриттю, суд приходить до висновку призначити йому покарання в межах санкцій статей, які йому інкримінуються, при цьому за ч. 2 ст. 289 КК України у мінімальному розмірі, на підставі ст. 70 цього ж Кодексу за сукупністю злочинів визначити його шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та згідно зі ст. 71 КК України до визначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2016 року.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Підстав для призначення ОСОБА_5 більш м`якого із передбачених санкцією ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України покарання, а також для застосування ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 289 КК України, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винного, суд не вбачає.
Оскільки ОСОБА_5 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально, може ухилитись від суду та відбування покарання , а також продовжити займатись злочинною діяльністю, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» ОСОБА_5 в строк відбування покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 09.02.2017 р. (дати обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою) до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в силу ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі,
- за ч. 2 ст. 190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.
У силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити його у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно зі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2016 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 09 лютого 2017 року до вступу вироку в законну силу, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити попередній - тримання під вартою.
Речовий доказ - мобільний телефон «Nokia 2610» - залишити потерпілій ОСОБА_6 за належністю.
Речовий доказ - мобільний телефон «Nokia 1280», цифровий приймач «Strong SRT8500» та пульт д/к до нього - залишити потерпілому ОСОБА_7 за належністю.
Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2107» д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , 1995 року випуску залишити потерпілому ОСОБА_4 за належністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 967 грн. 56 коп. процесуальних витрат.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Ізяславський районний суд Хмельницької області до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1