печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006013 від 09.09.2016 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

В С Т А Н О В И В:
26.12.2016 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006013 від 09.09.2016 року.

Цього ж дня відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень зазначений обвинувальний акт отриманий головуючим суддею та 26.12.2016 року призначений у підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували, щодо призначення справи до судового розгляду та просили повернути його прокурору на доопрацювання.

Потерпілий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення є повністю ідентичними, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а саме ч. 3 ст. 296 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, пов`язані з опором представникові влади, який виконував обов`язки з охорони громадського порядку.

Як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_5 чинив опір працівникам поліції шляхом штовханини, проте не вказано яким саме працівникам (їх прізвище, посади, кількість працівників) та в чому виражалися конкретні незаконні дії щодо кожного з них, матеріальні та фізичні наслідки вчинення опору та не розкрито субєктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення.

Також в обвинувальному акті не розкрито поняття представник влади, а саме не зазначено посаду яку обіймав потерпілий ОСОБА_6 та які службові обов`язки він виконував, оскільки вчинення злочину під час виконання представником влади, в тому числі працівником правоохоронного органу, службових обов`язків означає, що посягання має місце під час реалізації ним наданих йому прав та виконання обов`язків, які передбачені відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність представника влади або органу в якому він працює. Крім того в обвинувальному акті не зазначено час вчинення злочину, а зазначено, що 09.09.2016 року близько 08 год. 20 хв., ОСОБА_5 разом з невстановленими досудовим слідством особами, перебував біля центрального входу до приміщення ПАТ ХК «Київміськбуд» в м. Києві по вул. Суворова, 4/6 та грубо порушував громадський порядок. Проте співробітники Печерського УП ГУНП та працівники силового підрозділу Національної поліції прибули за вказаною адресою лише о 09 год. 10 хв. ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину групою осіб, проте в обвинувальному акті, а саме при формулюванні обвинувачення конкретно не зазначено, яку саме фізичну силу та при яких обставинах саме ОСОБА_5 застосував до потерпілого ОСОБА_6 (не зазначено в які саме частини голови та обличчя наносились удари та їх фізичні наслідки) і в чому полягала його особлива зухвалість.

Також слід зазначити, що не вірно вказано місце вчинення злочину, оскільки відповідно до рішення Київської міської Ради від 07.07.2016 року №559/559 вул. Суворова перейменовано на вул. Михайла Омеляновича-Павленка.
Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону підозрюваному фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину та не викладено деталі вчинення злочину саме ОСОБА_5 , які в подальшому можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 369 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 6.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали буде проголошено 07.04.2017 року о 09.00 год.

Суддя ОСОБА_1