Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1198/17

Справа № 711/3203/17

27 квітня 2017 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретар - ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000206 від 21.10.2016р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.365 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернулась до суду 26.04.2017р. з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль з метою збереження його як речового доказу.
В обгрунтування клопотання зазначено, що досудове розслідування здійснюється за обставинами, відповідно до яких 15.11.2016р. на стаціонарному посту м. Золотоноша, 121км автодороги Бориспіль-Запоріжжя, співробітниками посту зупинено автомобіль «Lexus RX-350», д.н.з. НОМЕР_1 , на який ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.08.2016р. накладено арешт із забороною користування, розпорядження і відчуження. Про зупинку даного транспортного засобу повідомлено ініціатора розшуку старшого слідчого в ОВС ГПУ ОСОБА_5 та чергову частину Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області. По приїзду слідчо-оперативна група Золотоніського ВП мала складати відповідні процесуальні документи, та у подальшому затримати автомобіль і доставити його на територію Золотоніського ВП, однак за усним наказом начальника Золотоніського ВП вказаний автомобіль відпустили без складання відповідних процесуальних документів.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження №0000206 від 21.10.2016р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.364 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Lexus RX-350» д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль належить на праві приватної власності ОСОБА_6

21.04.2017р. слідчим відділу прокуратури Черкаської області даний автомобіль визнаний речовим доказом у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що на даний час існує загроза втрати речового доказу, оскільки його власник ОСОБА_6 може реалізувати автомобіль, знищити його, чи вчинити інші дії, які позбавлять прокурора можливості використовувати його як речовий доказ. Тож з метою забезпечення збереження речового доказу прокурор звернулася до суду з зазначеним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання і просила його задовольнити. На підставі ч.2 ст.172 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, прихожу до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною першою статті 98 КПК передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.365 КК України, а саме стосовно працівників правоохоронних органів Черкаської області, які вчиняють протиправні дії, перевищуючи владу.

Автомобіль, на який просить накласти арешт прокурор, хоча і пов`язаний з подією кримінального правопорушення, проте не є речовим доказом, оскільки не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не містить на собі слідів такого правопорушення. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання автомобілю речовим доказом не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності обєкту вимогам ст.98 КПК. Варто зауважити, що характеризуючими ознаками речових доказів є їх належність та допустимість, що розкривається у ст.ст.85, 86 КПК. Оцінку цих ознак здійснює відповідна посадова особа при прийнятті рішення за наслідками проведення досудового розслідування. З огляду на зміст ч.1 ст.98 КПК в контексті положень ст.ст.85, 86 КПК, вбачається, що рішення про визнання матеріального об`єкту речовим доказом не має правового значення, оскільки прийняття такого рішення не передбачено КПК. Необхідність документального оформлення речових доказів, як ознака їх допустимості, передбачається ч.2 ст.100 КПК, відповідно до якої речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Отже речовий доказ, задля відповідності вимогам ст.86 КПК, має бути задокументований шляхом складання протоколу огляду.

Крім того, на даний автомобіль вже накладено арешт ухвалою від 25.08.20216р. Перечерського районного суду м. Києва та заборонено користування, розпорядження і відчуження.

Таким чином, автомобіль не відповідає ознакам ст.98 КПК, а за таких обставин, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 169, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1