АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника Повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» і Компанія» ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2016 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бахтин Мурованокуриловецького р-ну Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та згідно ст. 76 КК України, на нього покладено обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов Повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» І Компанія» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» І Компанія» 103 677 грн. 34 коп. завданої матеріальної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відмовлено в задоволенні клопотання представника потерпілого про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь Ломбард «Парус» коштів в сумі 26 тисяч гривень, витрачених на правову допомогу,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винними у тому, що він, перебуваючи на посаді касира-оцінювача ПТ «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» І Компанія», привласнив чуже майна, яке було йому ввірене, у великих розмірах.

Так, 25.05.2016 року о 22. 00 годині у ОСОБА_8 , який знаходився на робочому місці в офісному приміщенні ПТ «Ломбард Парус», відділення № 6, що за адресою м. Київ проспект Голосіївський, 106/2, виник умисел на привласнення чужого майна, яке було йому ввірене.

Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне протиправне привласнення чужого майна, яке перебувало у його віданні, що належить ПТ «Ломбард Парус», та знаходилося в приміщенні відділення № 6 за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 привласнив грошові кошти на суму 24 775 грн., вироби із дорогоцінних металів, на загальну суму 155 810 грн., електронну техніку на суму 9 434 грн. 58 коп., а саме: мобільний телефон марки «Lenovo S898T», вартістю 1436 грн.; мобільний телефон марки « LG E960 », вартістю 548 грн. 58 коп.; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Note 3 SM-N900», вартістю 500 грн.; мобільний телефон марки «Samsung g531h galaxy prime», вартістю 1400 грн.; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S4», вартістю 1100 грн., ноутбук марки «Lenovo G780», вартістю 2250 грн.; планшет «Asus nexus», вартістю 1000 грн.; мобільний телефон марки «LG Nexus5 (D820)», вартістю 1200 грн., а всього на загальну суму 190 019 грн. 72 коп.

Представник Повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» і Компанія» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та відмови у задоволенні цивільного позову, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 191 КК України у виді 6 років позбавлення волі, стягнути з ОСОБА_8 на користь Повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» І Компанія» 780 072 грн. 38 коп. матеріальної шкоди, 50 000 грн. немайнової шкоди, завданої діловій репутації, 26 000 грн. витрат на правову допомогу, в решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_6 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, невідповідність викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, ОСОБА_6 зазначає, що постановляючи вирок, суд призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також допустив неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні ст. 75 КК України. Також, ОСОБА_6 вказує, що судом не врахована реальна вартість ювелірних виробів, яка була обґрунтована у цивільному позові, не враховано, що злочинними діями обвинуваченого потерпілому завдано шкоду діловій репутації, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні цивільного позову у цій частині. Крім того, суд відмовив у стягненні витрат на правову допомогу, чим порушив ст. 126 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та правильність кваліфікації його дій не оспорюються учасниками процесу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття та часткового відшкодування шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 191 КК України, та про можливість його виправлення та перевиховання без відбування покарання шляхом звільнення від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки на підставі ст.75 КК України.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно призначив ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю та розпорядженням товарно-матеріальними цінностями та визначив його розмір в межах санкції ч.4 ст.191 КК України.
Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
Також колегія суддів враховує те, що після постановлення вироку ОСОБА_8 продовжив відшкодувати потерпілій юридичні особі, Повному товариству «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» і Компанія», матеріальну шкоду та на час апеляційного розгляду відшкодував її в повному обсязі.
На підтвердження факту повного відшкодування матеріальної шкоди потерпілій стороні обвинувачений надав апеляційному суду квитанції про перерахування Повному товариству «Ломбард Парус» коштів 14 листопада 2016 року у сумі 3677 гривень 34 копійок, 14 грудня 2016 року у сумі 5000 гривень, 20 грудня 2016 року у сумі 65000 гривень, 26 грудня 2016 року у сумі 25000 гривень.
Представник Повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» і Компанія» ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив факт відшкодування ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі, стягнутому з обвинуваченого за вироком суду.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого основного покарання, а також для призначення основного покарання до реального відбування за апеляційною скаргою представника потерпілої юридичної особи.
Вимоги апеляційної скарги представника потерпілого щодо необхідності задоволення цивільного позову в повному обсязі також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Норми ст.ст. 118, 124 КПК України зобов`язують обвинуваченого відшкодувати потерпілому витрати на правову допомогу у разі ухвалення обвинувального вироку.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Згідно із ст.1 Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Подаючи цивільний позов у кримінальному провадженні з вимогами про відшкодуваннявитрат на правову допомогу потерпіла сторона не вказала кількість годин, протягом яких особа, яка надавала правову допомогу, брала участь у судових засіданнях, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, та не надала докази на підтвердження цих обставин.

Вимоги цивільного позову про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу у сумі 26000 гривень є немотивованими та не ґрунтуються на доказах, а тому рішення суду першої інстанції про залишення їх без задоволення є правильним.
Також колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про залишення без задоволення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі, що перевищує вартість викраденого майна, вказаного в обвинуваченні, а також в частині стягнення немайнової шкоди, завданої діловій репутації, оскільки в рамках кримінального провадження з обвинуваченого може бути стягнута лише пряма дійсна шкода, завдана злочином.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника потерпілого не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «Глобал Франчайзінг» і Компанія» ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3