11-кп/775/351/2017(м)
263/5406/17

Єдиний унікальний номер 263/5406/17 Головуючий суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/351/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004015 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, працюючого в ФОП ОСОБА_9 , крамниця «Гастрономчик» вантажником, одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки і покладені обов`язки, передбачені ч.1 ст.76, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця мешкання, не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 2778,51 грн.

Вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а:

судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні без мети збуту психотропних речовин у великих розмірах, вчинених за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив суд, 15 листопада 2016 року у вечірній час ОСОБА_7 , діючи умисно, переслідуючи мету незаконного придбання, виготовлення та зберігання психотропних речовин без мети збуту, знаходячись в ванній кімнаті кв. АДРЕСА_2 , шляхом хімічних реакцій з використанням прекурсору незаконно виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежений амфітамін. Частину виготовленого амфетаміну переніс до загальної кімнати та залишив на столі, іншу частину амфетаміну поклав до зіп-пакету, який помістив до металевої ємності, що знаходилась на столі в зальній кімнаті та став незаконно зберігати психотропну речовину за місцем свого мешкання для подальшого вживання без мети збуту.

16 листопада 2016 року у період часу з 21.33 год. до 22.55 год. під час проведення обшуку кв. АДРЕСА_2 , на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09 листопада 2016 року, працівниками поліції зі столу в зальній кімнаті виявлено та вилучено порошкоподібну речовину рожевого кольору масою 9,532 г, яка знаходилась у зіп-пакеті та порошкоподібну речовину білого кольору масою 1,406 г з паперового згортку, в яких виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого у вилучених речовинах складає 6,672 г та 1,125 г відповідно, яку обвинувачений ОСОБА_7 незаконно виготовив, придбав та зберігав за місцем мешкання для особистого вживання без мети збуту. Загальна маса амфетаміну, вилученого у обвинуваченого ОСОБА_7 , становить 7,797 г, що є великим розміром.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в якій останній, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, доведеності винуватості обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; відповідно до ч.3 ст.404 КПК України просить дослідити характеристики обвинуваченого за місцем мешкання та роботи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав, що суд при ухваленні вироку, не врахував в достатній мірі характер та ступінь суспільної небезпеки правопорушення, скоєного ОСОБА_7 , особу обвинуваченого та безпідставно звільнив його від відбуття покарання з випробуванням.

Заперечуючи проти апеляційної скарги прокурора, захисник просив її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, як законний, обґрунтований і вмотивований, залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, просив її задовольнити, вирок суду скасувати й ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які заперечували відносно задоволення апеляційної скарги прокурора й просили вирок місцевого суду, як законний і обґрунтований, залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону, в тому числі щодо наявності підстав для висновку про застосування ст.75 КК України, оскільки встановлені під час судового розгляду дані, як про обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, так і про його особу, дозволяли дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.

Повторно дослідивши, під час апеляційного розгляду, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів також переконалася в правильності висновку суду першої інстанції щодо можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Так, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно до ст.12 КК України, відносить до категорії злочинів середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо, за місцем роботи позитивно, спиртними напоями не зловживає, у вживанні наркотичних засобів раніше помічений не був, з особами, що ведуть антисуспільний спосіб життя стосунків не має, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, працює, щиро покаявся у скоєному, що судом обґрунтовано віднесено до обставин, що пом`якшують покарання

При цьому, колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження твердження в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 - щире каяття, через те, що така обставина відсутня, а визнання обвинуваченим своєї вини свідчить про те, що під тиском беззаперечних доказів останній намагається уникнути справедливого покарання за вчинене, оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, про що прямо зазначено у вироку суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, оскільки він є достатньо мотивованим та підтверджений наведеними обставинами, які суд обґрунтовано врахував.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необхідним залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3