УХВАЛА
21 листопада 2016 року м. Одеса
Як вбачається з клопотання слідчого,
правопорушення, передбаченого ч. З ст. 289 КК України.
Згідно вказаної заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа незаконно заволоділи його автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 силою усадивши ОСОБА_4 на заднє сидіння автомобілю, пристебнули його наручниками до ручки лівої задньої пасажирської двері, після чого без його згоди вивезли до м. Києва, де насильно утримували упродовж доби.
Разом з цим, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, про завідоме неправдиве показання, допитаний 25.11.2015 при одночасному допити з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_4 змінив свої показання та показав, що 21.07.2015 вказані особи запропонували йому поїхати до м. Києва, щоб розібратися з приводу автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», який ОСОБА_5 також придбав, на що він погодився. Заходи фізичного або морального впливу до нього ніхто не застосовував. ОСОБА_7 з вказаними особами не було. Будь-яких претензій у нього до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не має.
Додатково допитаний в якості потерпілого 13.01.2016, під відеозапис, ОСОБА_4 показав, що до автомобіль він сів добровільно. Наручники на нього ніхто не надягав. Він сказав про наручники бо йому так хотілося та шоб виглядало більш ефектно.
Дані документи мають суттєве значення для кримінального провадження та можуть бути використані як докаш того, що потерпілий ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, про завідоме неправдиве показання, та його допити, де він дає неправдиві показання.
В судове засідання прокурор не з`явився, клопотання не підтримав та не довів наявність підстав для тимчасового доступу, передбачених ч.5 ст.163 КПК України.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.
Неявка слідчого та прокурора є фактично невиконанням цими суб`єктами обов`язку довести обставини, передбачені ч.5 ст.163 КПК України, що позбавляє слідчого суддю можливості повно та всебічно з`ясувати сукупність обставин, із якими закон пов`язує вирішення питання про надання тимчасового доступу до речей документів, а отже, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
За таких обставин, суд змушений прийти до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання прокурор.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 159-163 КПК України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1