Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/1034/16 Головуючий у суді І-ої інстанції ОСОБА_1 Категорія: ст. 81 КК України Доповідач у суді ІІ-ої інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, матеріали подання про застосування ст. 81 КК України за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 03 листопада 2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.07.1999 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 140; ст. 44; ст. 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
- 10.11.1999 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 215-3; ст. 44; ч.3 ст. 42; ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
- 09.02. 2000 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 140; ч.3 ст. 42; ст. 44; ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
- 25.10.2000 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 140; ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.01.2003 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 01 місяць 17 днів за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.01.2003 року;
- 28.11.2007 року апеляційним судом Кіровоградської області за п. 3, п.9, п.12 ч.2 ст. 115; ч.3 ст. 189; ч.2 ст. 315; ч.2 ст. 307; ч.3 ст. 357; ч.2 ст. 187; ч.2 ст. 146; ч.2 ст. 147; ч.1 ст. 263; ч.2 ст. 127; ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна,
відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із клопотанням про умовно - дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 03 листопада 2016 рокувідмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання - більше 11 років - має лише два заохочення 26.07.2016 року (а.о.с. 17-18), 26.10.2016 року (а.о.с. 19-20). Тобто засуджений змінив поведінку лише напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - розгляду питання про можливість умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В інші проміжки строку відбування покарання поведінка засудженого не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення. Так, ОСОБА_7 мав 17 (сімнадцять) стягнення, які на теперішній час погашені, тричі поміщався до карцеру (а.с. 9, а.о.с. 170, 182, 218).
З особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що на комісії Кіровоградської ВК (№6) 09.06.2016 року розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання м`яким у виді обмеження волі, де йому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 21 від 09.06.2016 року, а.о.с. 5-10); на комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося 09.06.2016 року питання застосування умовно-дострокового звільнення, де йому було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 21 від 09.06.2016 року, а.о.с. 11-16).
Згідно наданих суду довідок засуджений ОСОБА_7 займався суспільно-корисною працею з квітня 2016 року по вересень 2016 року отримував заробітну плату (а.с. 11), однак згідно п. 5 ст. 118 КВК України не залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання не відпрацював жодної години.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої 02.11.2016 року в.о.начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС у Кіровоградській області (№ 6) вбачається, що ОСОБА_7 за час відбування покарання в Кіровоградській виправній колонії (№ 6) з 21.01.2016 року загалом характеризується позитивно. Однак, протягом відбування засудженим ОСОБА_7 покарання в інших установах виконання покарань за період з 19.07.2006 року до прибуття до Кіровоградської виправної колонії (№ 6) загалом характеризується негативно та його поведінка в зазначений період не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений прагне до виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду, прийняте нове судове рішення яким задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що на момент розгляду клопотання він відбув 3/4 призначеного покарання, а саме 11 років 11 місяців 26 днів. На час звернення до районного суду діючих стягнень він не мав, усі вони були погашені в установленому законом порядку, характеризується він позитивно. Твердження районного суду про позитивні зміни напередодні звернення до суду є необґрунтованими, оскільки усі стягнення були накладеними до прибуття до Кіровоградської ВК № 6, останнє стягнення було накладене у 2014 році.
Крім того на думку апелянта не усі стягнення накладеної Катеринівською ВК № 46 є обґрунтованими.
Крім того, з 2014 року він не порушує режим утримання у зв`язку з чим за клопотанням Катеринівської ВК № 46 та на підставі рішення суду його було переведено до Кіровоградської ВК № 6 з більш пом`якшеним режимом утримання.
Вважає, що твердження районного суду стосовно того, що він не приймає активну участь у житті у суспільному житті установи є не аргументованими, оскільки представник колонії та прокурор пояснили, що він сумлінно ставиться до праці та приймає участь у благоустрої колонії, про що свідчить його позитивна характеристика.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення. Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_7 засуджено вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 28.11.2007 року за п. 3, п.9, п.12 ч.2 ст. 115; ч.3 ст. 189; ч.2 ст. 315; ч.2 ст. 307; ч.3 ст. 357; ч.2 ст. 187; ч.2 ст. 146; ч.2 ст. 147; ч.1 ст. 263; ч.2 ст. 127; ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна.
З матеріалів клопотання та особової справи вбачається, що ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, а саме з 26.07.2016 року мав 17 стягнень, які на теперішній час погашені,та 2 заохочення - 26.07.2016 року (а.о.с. 17-18), 26.10.2016 року (а.о.с. 19-20).
В той же час, з особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що на комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося 09.06.2016 року питання зміни невідбутої частини покарання м`яким у виді обмеження волі, де йому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 21 від 09.06.2016 року, а.о.с. 5-10); на комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося 09.06.2016 року питання застосування умовно-дострокового звільнення, де йому було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 21 від 09.06.2016 року, а.о.с. 11-16).
Таким чином враховуючи кількість вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , наявність 17 стягнень останнє накладено 05.05.2014 року, наявність 2 заохочень лише у другій половині 2016 року, а також те, що 09.06.2016 року ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення апеляційний суд погоджується з думкою районного суду, що поведінка ОСОБА_7 загалом характеризується негативною, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений прагне до виправлення.
Апеляційні вимоги ОСОБА_7 стосовно того, що він в Кіровоградській ВК №6 характеризується позитивно є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки останній станом на 09.06.2016 рік мав негативну характеристику (а.о.с. 7 т. 2). Також в характеристикі на засудженого ОСОБА_7 (а.с. 7) від 02.11.2016 року зазначено те, що останній міру покарання призначену судом вважає надто суворою, не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, намагається самостійно виконати роботи із самообслуговування але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає, участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.
Зазначене жодним чином не може свідчити про позитивну характеристику ОСОБА_7 під час відбуття покарання в Кіровоградській ВК №6, а навпаки про небажання останнього довести своє виправлення.
Також твердження апелянта стосовно того, що він з 2014 року та в Кіровоградській ВК № 6 не порушував режим утримання, а тому це є підставою для його умовно дострокового звільнення апеляційний суд не враховує, оскільки вимоги ст. 81 КК України передбачаються, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Доводи засудженого про те, що він не порушував режим утримання, не можуть свідчити про його сумлінну поведінку під час відбування покарання.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 має позов на суму 24763 грн., з яких частково відшкодував, за весь час відбування покарання лише 1000 грн. Зазначене свідчить про не бажання засудженого відшкодовувати завдані збитки.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що районний суд правильно відмовив ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, в судовому засіданні, навіть із врахування обставин на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, не встановлено даних, які б вказували на виправлення засудженого, що є передумовою для його умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.

Отже, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу районного суду стосовно нього без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 03 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4