Номер провадження 11-кп/775/85/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області у м. Бахмуті з застосуванням відеоконференцзв`язку

кримінальне провадження, внесене у ЄДРДР за №0001730

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9

на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 1 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, із середньо - технічною освітою, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення. Запобіжний захід не обирався. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 7945 грн. та моральну у розмірі 80000 грн., а всього 87945 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин за таких обставин.

12 червня 2016 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 знаходився біля сьомого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де вживав спиртні напої разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Так, в процесі спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 взяв в руки скляну пляшку з-під горілки, яка стояла на лавці біля під`їзду, та підійшов до ОСОБА_11 . Побачивши це, ОСОБА_10 вирішила втрутитись в конфлікт, щоб попередити подальші протиправні дії ОСОБА_7 , після чого приблизно о 21 годині 15 хвилин підійшла до чоловіків, ставши між ними, стала робити зауваження ОСОБА_7 .

В ході сварки у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 приблизно о 21 годині 15 хвилин, стоячи навпроти ОСОБА_10 , діючи умисно, тримаючи пляшку в лівій руці, з розмаху, завдав їй одного удару по голові, а саме в тім`яно-скроневу область справа, від чого пляшка розбилась, та її уламками завдано тілесні ушкодження обличчю останньої.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: синець тім`яно - скроневої області справа, який відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та різана рана правої щічної області, з послідуючим виникненням незгладимого рубця, що є непоправимим знівеченням обличчя, яке відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник не погодився з вироком та вважає незаконним та таким, що підлягає зміні в частині визнання обвинуваченого винним за ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_12 не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначивши про докази які спростовують показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про те що удари наносив тільки обвинувачений, а саме фото знімки побитого обличчя ОСОБА_7 у день конфлікту та зашиті рани лобної частини голови, наступного дня. Висновок судово-медичної експертизи №227 від 1 липня 2016 року. Протокол слідчого експерименту з ОСОБА_7 з поясненнями тієї події. Допитом свідка ОСОБА_13 , з поясненнями події від 12 червня 2016 року. Просить вирок в частині визнання ОСОБА_12 змінити з ч. 1 ст. 121 КК України на 128 КК України, та звільнити від відбування покарання з іспитовим строком, визначити суму моральної компенсації у розмірі 10000 грн.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника потерпілої та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає за такими підставами.

Висновки суду про те, що ОСОБА_12 умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими при судовому розгляді доказами, яким суд дав оцінку у вироку у відповідності з вимогами ст.94 КПК.

Доводи апеляційної скарги, що висновки суду про умисний характер злочинних дій ОСОБА_12 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у дійсності тілесні ушкодження були заподіяні з необережності, є безпідставними.

Показання ОСОБА_12 , що після сварки і бійки між ним і свідком ОСОБА_15 він намагався уникнути конфлікту, але отримав удар і відмахувався рукою, у якій була пляшка, та з необережності вдарив пляшкою по обличчю потерпілої, мотивовано не були прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки спростовуються іншими доказами по справі.

Потерпіла ОСОБА_10 при допиті у судовому засіданні пояснила, що між обвинуваченим та свідком ОСОБА_16 почалася сварка та обопільна бійка. Коли вона побачила, що ОСОБА_12 озброївся пляшкою і став наближатися до ОСОБА_15 , вона з метою зупинити бійку встала між ними. Знаходячись обличчям до неї, обвинувачений умисно наніс їй удар пляшкою по голові. ОСОБА_17 був нанесений з значною силою, оскільки у неї потемніло у очах, а пляшка розбилась і склом було порізане обличчя.

Свідок ОСОБА_11 показав у судовому засіданні, що з ОСОБА_12 спільно вживали кріпкі спиртні напої. Між ним і ОСОБА_12 виникла сварка. В момент коли він і обвинувачений стояли обличчям один до одного, потерпіла ОСОБА_18 зробила спробу заспокоїти їх, ставши між ними. Проте, ОСОБА_12 , продовжуючи агресивні дії, умисно наніс удар пляшкою по голові потерпілій, внаслідок чого пляшка розбилась і було порізане її обличчя.

Вказані вище показання потерпілої і свідка співпадають з їх поясненнями під час проведення слідчих експериментів, протоколи яких були досліджені і оцінені у вироку судом першої інстанції.

Показання потерпілої і свідка про характер дій обвинуваченого і спосіб нанесення ним удару об`єктивно узгоджується з висновками судово-медичної експертизи про локалізацію і характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень. У потерпілої було виявлено синець тім`яно-скроневої області справа, який утворився від дії твердого тупого предмету та різана рана правої щічної області, що утворилась в результаті дії острого предмету, який має ріжучі властивості.

Обставина, на яку посилається захисник у апеляційній скарзі, а саме те, що у ОСОБА_12 також виявлені тілесні ушкодження на голові та обличчі, не спростовує висновків суду, як і за яких обставин він заподіяв потерпілій тілесні ушкодження. Вказані обставини тільки підтверджують те, що між обвинуваченим і ОСОБА_15 дійсно мала місце сварка і обопільна бійка.

Відповідно до вимог ст.24 КК прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Відповідно до вимог статті 25 КК необережністю є злочинна самовпевненість, коли особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення, або злочинна недбалість, коли особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_12 , наносячи з значною силою удар пляшкою по голові потерпілої, діяв умисно, оскільки передбачав, що від його дій ОСОБА_14 отримає тілесні ушкодження, бажав заподіяти їй тілесні ушкодження і свідомо припускав настання таких наслідків як тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поранень і непоправного знівечення обличчя жінки. При невизначеному умислі кримінальна відповідальність наступає за наслідками, що фактично наступили.

Під час розгляду справи у апеляційному порядку колегія суддів прийшла до такого ж висновку, що і суд першої інстанції, що рубець правої щічної області на обличчі потерпілої є непоправним знівеченням обличчя.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_12 за ч.1 ст.121 КК.

Покарання Бобильову суд першої інстанції призначив у відповідності з вимогами ст.65 КК у межах санкції ч.1 ст. 121 КК. Суд врахував ступінь ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги захисника у частині оспорювання висновків суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає ці доводи також необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 80 тисяч гривень повністю дотримався вимог вказаної норми цивільного законодавства, навів у вироку мотиви і підстави судового рішення у цій частині.

Судовий розгляд кримінального провадження проведений судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, вирок ухвалено з дотриманням вимог ст.. 370 КПК.

Підстав для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 1 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: