Справа № 710/45/17
Провадження № 1-кп/691/87/17
У Х В А Л А

23 лютого 2017 рокум.Городище

Суддя Городищенського районного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про допуск, в порядку ст. 59 Конституції України, в якості її захисника у кримінальному провадженні відносно неї, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, юриста-науковця - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2017 року до Городищенського районного суду Черкаської області, з апеляційного суду Черкаської області, за підсудністю, надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, які ухвалою суду від 14.02.2017 року були призначені до підготовчого судового засідання.

23.02.2017 року, в підготовчому судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_5 підтримала своє письмове клопотання, що надійшло через канцелярію суду, про допуск до участі у даному кримінальному провадженні, в якості її захисника юриста-науковця - ОСОБА_6 .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_6 не є професійним адвокатом та, в силу вимог ст. 45 КПК України, не може брати участь в кримінальному процесі в якості захисника обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала думку прокурора.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши документи ОСОБА_6 , вважаю наступне.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, в редакції, чинній станом на 23.02.2017 року, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно роз`яснень, наведених в рішенні Конституційного Суду України від 16.11.2000 року № 13-рп/2000 в справі 1-17/2000, положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав», треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно роз`яснень, наведених в рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 в справі 1-23/2009, положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Згідно роз`яснень, наведених у вище зазначеному рішенні Конституційного суду від 16.11.2000 року № 13-рп/2000 в справі 1-17/2000, діючої на той час, ч. 2 ст. 59 Конституції України, «для забезпечення права на захист від обвинувачення... в Україні діє адвокатура», треба розуміти як одну із конституційних гарантій, що надає підозрюваному, обвинуваченому і підсудному можливість реалізувати своє право вільно вибирати захисником у кримінальному судочинстві адвоката - особу, яка має право на заняття адвокатською діяльністю.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Згідно ст. 45 КПК України, захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Виходячи з наведених норм закону, беручи до уваги, що ОСОБА_6 не є професійним адвокатом, приходжу до висновку, що в клопотанні обвинуваченої ОСОБА_5 про допуск в якості її захисника у кримінальному провадженні, юриста науковця - ОСОБА_6 , слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 59 Конституції України, ст. 45, ч. 1 ст. 50 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У клопотанні обвинуваченої ОСОБА_5 про допуск, в порядку ст. 59 Конституції України, в якості її захисника у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, юриста-науковця - ОСОБА_6 , відмовити.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що вона, при розгляді даного кримінального провадження, має право скористатись можливістю залучення захисника через Черкаський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1