Єдиний унікальний номер 243/4927/15-к
Номер провадження 11-кп/775/410/2017

У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засілася ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в режимі відео конференції апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року, яким -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого міста Слов`янська Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ст.ст. 263 ч.1 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, за ст. 15 ч.2,115 ч.1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточно до відбуття ОСОБА_7 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в зв`язку з проведенням судових експертиз в загальній сумі 1783,14грн.

За участі прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відео

конференції з приміщення Дзержинської ВК № 2 )

в с т а н о в и л а :

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 в середині червня 2014 року, у денний час доби, більш точну дату та час встановити у ході досудового розслідування не стало можливим, знаходячись біля водоймища №13 Рибного господарства, що розташоване поблизу сел. Мирне в Слов`янському районі, побачив у кущах вогнепальну зброю - нарізний короткоствольний, самозарядний пістолет конструкції Макарова (ПМ), серії НОМЕР_1 , промислового виготовлення 1969 року, калібру 9 мм (9х18 мм), придатний для здійснення пострілів, магазин якого був споряджений бойовими припасами - чотирма патронами калібру 9 мм, промислового виробництва, які є штатними бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 9 мм, придатні для здійснення пострілів. В цей час у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Здійснюючи свій протиправний умисел, в той же час, а саме в середині червня 2014 року, у денний час доби, більш точну дату та час встановити у ході досудового розслідування не стало можливим, знайдені вищевказані вогнепальну зброю та бойові припаси - нарізний коротко ствольний, самозарядний пістолет конструкції Макарова (ПМ), серії НОМЕР_1 , магазин якого був споряджений чотирма патронами калібру 9 мм, обвинувачений підібрав та поклав до карману власних штанів, тим самим придбав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Після чого обвинувачений, доводячи свій протиправний умисел до кінця, маючи при собі незаконно придбану при описаних вище обставинах зазначену вогнепальну зброю та бойові припаси переніс від водоймища № 13 Рибного господарства до місця свого мешкання, а саме у будинок АДРЕСА_1 , та став зберігати з середини червня 2014 року до 12 квітня 2015 року, тим самим здійснив носіння і зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

12 квітня 2015 року приблизно о 17 годині 00 хв. ОСОБА_7 , переніс вогнепальну зброю - нарізний короткоствольний, самозарядний пістолет конструкції Макарова (ПМ), серії НОМЕР_1 , промислового виготовлення 1969 року, калібру 9 мм (9х18 мм), придатний для здійснення пострілів, магазин якого був споряджений бойовими припасами - чотирма патронами калібру 9 мм, промислового виробництва, які є штатними бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 9 мм, з місця свого проживання, а саме з будинку АДРЕСА_1 до подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , де здійснив один постріл з пістолета, тим самим здійснив носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

12.04.2015 року у період часу з 18 годин 10 хвилин до 19 годин 05 хвилин, з письмового дозволу власника домоволодіння, у подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , співробітниками міліції виявлено та вилучено вогнепальну зброю нарізний коротко ствольний, самозарядний пістолет конструкції Макарова (ПМ), серії НОМЕР_1 , промислового виготовлення 1969 року, калібру 9 мм (9х18 мм), придатний для здійснення пострілів, магазин якого був споряджений бойовими припасами - трьома патронами калібру 9 мм, промислового виробництва, які є штатними бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 9 мм, які обвинувачений ОСОБА_7 , незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 12 квітня 2015 року о 17 годині 15 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов за місцем мешкання раніше йому знайомого ОСОБА_9 , який, як і він, займається розведенням голубів, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою з`ясування питання щодо приналежності голубки. У вказаному вище місці, у вказаний час, під час розмови з ОСОБА_9 , між ними виникла сварка через приналежність голубки, в ході якої у ОСОБА_7 склалася особиста неприязнь до ОСОБА_9 та раптово виник умисел на заподіяння йому смерті. У вказаному вище місці, у вказаний час, обвинувачений, маючи намір на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 , дістав із-за пояса брюк нарізний коротко ствольний, самозарядний пістолет конструкції Макарова (ПМ), серії НОМЕР_1 , промислового виготовлення 1969 року, калібру 9 мм (9х18 мм), який є вогнепальною зброю, магазин якого був споряджений бойовими припасами - чотирма патронами калібру 9 мм, який він взяв з собою вдома перед тим, як піти до ОСОБА_9 та, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вбивство ОСОБА_9 , передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що внаслідок його дій з невідворотністю настане смерть ОСОБА_9 , тримаючи знятий з запобіжника вищевказаний пістолет у правій руці, лівою рукою дослав патрон у патронник та направив пістолет в життєво важливі органи ОСОБА_9 , а саме: ліву скроневу частину голови, потім у бік грудної клітини ОСОБА_9 , тримаючи палець на спусковому гачку з метою реалізувати свій умисел на вбивство ОСОБА_9 , тобто здійснити постріл, висказуючи при цьому погрози вбити ОСОБА_9 . Доводячи до кінця свій противоправний умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вищевказаному місці, у вищевказаний час, здійснив постріл у напрямку грудної клітини ОСОБА_9 . В той же час ОСОБА_9 , обороняючись від дій ОСОБА_7 , в момент пострілу наніс своєю лівою рукою удар по правій руці ОСОБА_7 , в якій він тримав пістолет, в результаті чого куля потрапила у ліву руку ОСОБА_9 . Тобто, незважаючи на те, що ОСОБА_7 виконав усі необхідні дії для вчинення навмисного вбивства ОСОБА_9 , злочин ним не був доведений до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 активно захищався. Протиправними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено наступні тілесні ушкодження : рвану рану верхньої третини лівого передпліччя, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючі для свого загоєння термін понад 6-ти, але не більше 21-го дня.

Тобто ОСОБА_7 свій умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_9 здійснив йому активний опір, після чого ОСОБА_7 , боячись бути викритим та застигнутим на місці скоєння злочину, усвідомлюючи неможливість доведення злочину до кінця, намагався з місця злочину зникнути, однак був затриманий родичами потерпілого.

На даний вирок захисником ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу з проханням вирок суду змінити, кримінальне провадження в частині визнання ОСОБА_7 винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України закрити, та застосувати при призначенні йому покарання за ст.263 ч.1 КК України вимоги ст. 75 КК України.

Захисник зазначає, що вирок Слов`янського міськрайонного суду відносно ОСОБА_10 є незаконним та таким, що підлягає зміні з наступних підстав: судом було допущено неповноту та однобічність дослідження обставин справи, висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, що потягло постановлення незаконного судового рішення. Так, висновок суду стосовно обставин скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1ст.115 КК України, зокрема, щодо направленості умислу обвинуваченого, що він здійснив постріл спочатку у напрямку грудної клітини потерпілого, а Шевченко захищався і наніс лівою рукою удар по правій руці, в результаті чого отримав поранення, суперечить фактичним обставинам, поясненням ОСОБА_11 та потерпілого.

Апелянт звертає увагу на те, що судом не дана належна оцінка встановленим обставинам, а саме: постріл прозвучав після того, як ОСОБА_12 вдарив по руці ОСОБА_11 , і після пострілу ОСОБА_11 почав втікати, маючи в руці пістолет з патронами, що свідчить про те, що ОСОБА_11 мав можливість і міг довести до кінця умисел на вбивство, якби такий у нього був, а тому висновок суду про причини не доведення умислу на вбивство до кінця суперечать фактичним обставинам, встановленим по справі.

Захисник зазначає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про проведення експертизи з метою встановлення чи міг від удару потерпілого ОСОБА_12 по руці з пістолетом статися постріл, чим допустив неповноту судового розгляду.

Вказує, що суд, визначаючи міру покарання ОСОБА_7 за скоєний ним злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, не врахував обставини, які пом`якшують покарання. ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в скоєнні цього злочину, щиро розкаявся в цьому. Він має сім`ю, має на утриманні неповнолітню дитину, похилого віку хвору матір, має постійне місце приживання і стійкі соціальні зв`язки, тяжких наслідків від скоєного не наступило, потерпілий не наполягав на позбавленні волі ОСОБА_7 , заявивши, що претензій до нього не має, вчинив злочин середньої тяжкості. Ці обставини дають підстави вважати, що є підстави застосувати ст. 75,76 КК України, бо виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання з встановленням йому випробування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить закрити провадження відносно ОСОБА_11 за ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України та при призначенні покарання за ч.1ст. 263 КК України застосувати вимоги ст. 75 КК України. Доводи його апеляційної скарги є ідентичними доводам апеляції захисника ОСОБА_5 .

Прокурор від апеляційних вимог в порядку ст. 403 КПК України відмовився.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_13 яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисників, та прохала вирок суду першої інстанції залишити без змін, захисника ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та прохала про її задоволення, заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1ст. 263 КК України ніким не оскаржена, тому, в порядку ст. 404 КПК України, в цій частині висновки суду в апеляційному порядку не перевіряються.

Як вбачається з вироку, суд дійшов до вірного висновку, що ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом на вбивство потерпілого ОСОБА_9 , тримаючи знятий з запобіжника вищевказаний пістолет у правій руці, лівою рукою дослав патрон у патронник та направив пістолет в життєво важливі органи ОСОБА_9 , а саме: ліву скроневу частину голови, потім у бік грудної клітини ОСОБА_9 , тримаючи палець на спусковому гачку з метою реалізувати свій умисел на вбивство ОСОБА_9 , тобто здійснити постріл, висказуючи при цьому погрози вбити ОСОБА_9 . Доводячи до кінця свій противоправний умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_7 здійснив постріл у напрямку грудної клітини ОСОБА_9 . В той же час ОСОБА_9 , обороняючись від дій ОСОБА_7 , в момент пострілу наніс своєю лівою рукою удар по правій руці ОСОБА_7 , в якій він тримав пістолет, в результаті чого куля потрапила у ліву руку ОСОБА_9 . Тобто, незважаючи на те, що ОСОБА_7 виконав усі необхідні дії для вчинення навмисного вбивства ОСОБА_9 , злочин ним не був доведений до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 активно захищався. Протиправними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено рвану рану верхньої третини лівого передпліччя, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На думку колегії суддів, суд дійшов вірного висновку, що після того, як ОСОБА_7 свій умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_9 здійснив йому активний опір, боячись бути викритим та застигнутим на місці скоєння злочину, усвідомлюючи неможливість доведення злочину до кінця, намагався з місця злочину зникнути, однак був затриманий родичами потерпілого.

На підтвердження свого висновку про наявність у ОСОБА_7 прямого умислу на вбивство потерпілого, суд послався на показання потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протокол огляду місця події, протоколи слідчого експерименту, висновки судово-медичної та судово-балістичної експертиз, пояснення експерта - баліста. Аналізуючи ці докази, суд зробив висновок, що про спрямованість умислу на вбивство свідчать те, що всі дії обвинуваченого були безпосередньо спрямовані на позбавлення життя потерпілого. Умисел на вбивство у Остроушка виник в той час, коли потерпілий став заперечувати, що голуб належав ОСОБА_9 . Про намір вчинити саме вбивство потерпілого, а не злякати його, і не вчинити вбивство птахів свідчать активні дії Остроушка, а саме те, що він зняв пістолет з запобіжника, послав патрон у патронник, поставив палець на спусковий гачок, направив пістолет у грудину потерпілого, та натиснув на спусковий гачок пістолета, тобто, здійснив постріл. Обвинувачений виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення вбивства ОСОБА_9 до кінця, однак, не зміг закінчити злочин, оскільки потерпілий активно захищався. Розуміючи, що не зможе довести злочин до кінця, обвинувачений намагався втекти.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтвердженими доказами, дослідженими під час досудового розслідування та судового розгляду, вважає що суд першої інстанції надав їм вірну оцінку.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Указана правова позиція відображена також у постановах Верховного Суду України по справі № 5-32кс12 від 31.01.2013 року та № 5-24к15 від 18.06.2015 року.

Так, в п.3 Постанови Верховного Суду України від 18 червня 2015 року про справі № 5-24к15 зазначено, що «Відповідно до частини першої статті 15 КК та положень пунктів 4,22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

При цьому, якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинене лише з прямим умислом.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України з приводу порушеного питання у своїх рішеннях (№5-32к5с12 від 31.01.2013р., № 5-26кс13 від 4.07.2013р., № 5-46кс13 від 14.11.2013р., № 5-10кс14 від 26.06.2014р., № 5-32кс14 від 11.12.2014року) неодноразово висловлювала правову позицію про те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, обґрунтував свої висновки щодо фактичних обставин, та дав їм правильну кримінально - правову оцінку у кваліфікації дії обвинуваченого, навів достатні доказів того, що обвинувачений бажав настання для потерпілого наслідків саме у виді смерті.

Обгрунтовуючи наявність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого, суд у вироку послався на те, що всі дії обвинуваченого були безпосередньо спрямовані на позбавлення життя потерпілого. Умисел на вбивство у Остроушка виник в той час, коли потерпілий став заперечувати, що голуб належав ОСОБА_9 . Про намір вчинити саме вбивство потерпілого, а не злякати його, і не вчинити вбивство птахів свідчать активні дії ОСОБА_11 , а саме те, що він зняв пістолет з запобіжника, послав патрон у патронник, поставив палець на спусковий гачок, направив пістолет у грудину потерпілого, та натиснув на спусковий гачок пістолета, тобто, здійснив постріл. Обвинувачений виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення вбивства ОСОБА_9 до кінця, однак, не зміг закінчити злочин, оскільки потерпілий активно захищався. Розуміючи, що не зможе довести злочин до кінця, обвинувачений намагався втекти.

Доводи апеляцій захисту щодо неповноти судового розгляду з підстав відмови судом в проведенні експертизи для встановлення, чи міг від удару потерпілого ОСОБА_12 по руці з пістолетом Остроушка статися постріл, колегія суддів не находить слушними та погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.

Допитаний був в судовому засіданні і експерт ОСОБА_17 , яка пояснила, що при проведенні експертизи експерт досліджує технічний стан зброї , в тому числі щодо питання про можливість мимовільного пострілу з пістолету. Постріл з пістолету, який застосовував обвинувачений, може бути проведений тільки при натисканні на спусковий гачок. Жодні зовнішні фактори не вплинули на проведення пострілу. Постріл проведено лише з причини впливу особи на зброю, шляхом натискання на спусковий гачок. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду про неможливість самопострілу пістолета внаслідок удару по руці Остроушка, що утримувала пістолет, потерпілим ОСОБА_12 .

Крім того, ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні захисниками не ставилось питання про дослідження нових доказів, призначення додаткових експертиз, а колегія суддів, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_16 дав показання в частині того, що ОСОБА_11 не зміг зробити декілька пострілів, так як патрон «заклинило» в дулі пістолета, про що повідомили працівники міліції під час огляду місця злочину.

Колегія суддів вважає, що ці показання не можуть вплинути на її висновки щодо відсутності у Остроушка умислу на вбивство потерпілого, з огляду на наступне. По-перше, такі показання свідок ОСОБА_16 суду першої інстанції не давав. По-друге, ці показання спростовуються дослідженими доказами: протоколом огляду місця події- домоволодіння АДРЕСА_2 , під час якого було вилучено предмет, схожий на пістолет Макарова, три патрони, які були упаковані в пакет-сейфи (а.с.77-78); а також висновком судово- балістичної експертизи, із якої вбачається, що як пістолет, так і три вилучені патрони, до стрільби придатні, будь-яких пошкоджень не мають (а.с.141-154). Виходячи із здобутих доказів, органом досудового розслідування намагання зробити декілька пострілів Остроушку не інкримінувались.

Таким чином, як вважає колегія суддів виходячи з вищевказаного, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Законом України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» внесено зміни до частини п`ятої ст. 72 КК України та передбачено, що «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі». Дія закону в цій частині скасована 20.06.20017 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 як особа, підозрювана у вчиненні кримінального правопорушення, був затриманий 12 квітня 2015 року. 14 квітня 2015 року судом йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (реєстр матеріалів досудового розслідування). Таким чином, термін перебування ОСОБА_7 під вартою як запобіжний захід з 12 квітня 2015 до 27 січня 2016 року слід обчислювати із розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 січня 2017 року скасовано, призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції, тому строк з 27 січня 2017 по 20.06.2017 року слід обчислювати із розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405, 407, 409, 411 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 5 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 12 квітня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України термін перебування ОСОБА_7 під вартою з 12 квітня 2015 року по 27 січня 2016 року, та з 14 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно зарахувати у строк відбуття покарання в виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Колегія суддів: