Дата документу Справа № 320/1258/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1783/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/1258/15-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 289 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання, після набрання вироком законної сили.

В позові ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди повністю відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 75 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2 505,60 грн. та 273,30 грн. за проведення експертизи у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, 06 листопада 2014 року приблизно о 19 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 , керував автомобілем ВАЗ-21124 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по вул. Дорожня в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, з боку м. Мелітополь в напрямку вул. Фрунзе в с. Костянтинівка, зі швидкістю не менше ніж 89,9 км/г, чим перевищив максимальну допустиму швидкість руху в населеному пункті.

На шляху прямування обвинувачений ОСОБА_8 , виявивши автомобіль ЗАЗ-1102 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду нього у попутному з ним напрямку з меншою швидкістю, невірно оцінив дорожню обстановку, не переконався в безпеці перед виїздом на зустрічну смугу руху і маючи технічну можливість уникнути ДТП, почав виконувати об`їзд автомобіля ЗАЗ-1102 реєстраційний номер НОМЕР_2 на перехресті вул. Дорожня з вул. Комсомольська, виїхавши на зустрічну смугу руху, в результаті чого на вказаному перехресті здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ-1102 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , який виконував розворот ліворуч.

В результаті ДТП водій автомобіля ЗАЗ-1102 реєстраційний номер НОМЕР_2 потерпілий ОСОБА_9 , отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_8 , порушив п. п. 12.4, 12.9 б), 14.6 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;» 12.9 б) «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "й" пункту 30.3 цих Правил;» 14.6. «Обгін заборонено на перехресті».

Порушення п.п. 12.4, 12.9 б), 14.6 ПДР України, допущені обвинуваченим ОСОБА_8 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і її наслідками.

Згідно з висновком судової медичної експертизи №907 від 29.12.2014 року, потерпілому ОСОБА_9 , в результаті ДТП були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма (забиття головного мозку середнього ступеня, крововиливу під тверду і м`яку мозкові оболонки, рана волосистої частини голови, які зазнали хірургічного лікування, рана правої щоки), без загрозливих для життя клінічних явищ; закрита тупа травма грудної клітки і живота: розрив лівого купола діафрагми з крововиливом в ліву плевральну порожнину, що піддався хірургічному лікуванню; розрив селезінки з обширним крововиливом в черевну порожнину і заочеревинного простору, що викликала необхідність виробництва хірургічної операції чревосечіння з видаленням селезінки. Закритий осколковий перелом дистального відділу правої стегнової кістки зі зміщенням уламків; лінійний перелом шийки правої малогомілкової кістки без зміщення уламків. Зазначені тілесні ушкодження кваліфікуються наступним чином:

травма тулуба з розривом селезінки і лівого купола діафрагми - тяжкі небезпечні

для життя;

черевно-мозкова травма і закриті переломи правих стегнових та малої гомілкових кісток (як окремо, так і в сукупності) середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_8 , вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати, провадження закрити.

Вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що суд встановив винуватість ОСОБА_8 згідно двох висновків експертів, які не міг використовувати як докази, оскільки обидва експертних висновки про вину ОСОБА_8 зроблені з порушенням чинного законодавства, а саме ст. 101 КПК України і п. 2.3 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень». Експерт ОСОБА_10 не вказав підпункт п.14.6 Правил дорожнього руху України, але як видно з обвинувального акту і пояснень експерта він мав на увазі п. а), що забороняє обгін на перехресті. Пояснення експерта ОСОБА_11 в судовому засіданні, не відповідають його експертним висновкам. У зв`язку з чим, вважає висновки експертів недопустимими доказами і в силу ст. 86 КПК України на них не повинен був посилатися суд при ухваленні судового рішення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати, призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі та зменшити суму відшкодування моральної шкоди до 5 000 гривень.

Вважає вирок незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що при визначенні покарання суд не врахував вини потерпілого ОСОБА_9 у скоєнні ДТП, а саме порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, а тому призначив йому непомірно сурове покарання і дуже велику суму відшкодування моральної шкоди. Також просить врахувати суд, що він надає соціальні послуги особі похилого віку, яка не може самостійно себе обслуговувати.

В запереченнях потерпілий ОСОБА_9 вважає, що суд правильно дослідив усі зібрані докази та правильно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 . Тому, просить апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши, зокрема в судових дебатах: захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого і просив вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження; прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст.411 КПК України, судове рішення визнається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, 4)висновки суду, викладені у судовому рішенні, мають істотні суперечності. Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула, чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції, викладаючи формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, зазначив про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ, невірно оцінив дорожню обстановку, почав виконувати об`їзд автомобіля ЗАЗ, виїхавши на зустрічну смугу руху. Такий висновок суду першої інстанції не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду. Так, в матеріалах провадження є два висновки судово-автотехнічних експертиз від 12.12.2014 року і від 29.05.2015 року, зміст яких не містить вказівок на виконання обвинуваченим ОСОБА_8 об`їзду іншого учасника пригоди. Висновок першої з зазначених експертиз визначає причиною зіткнення порушення ОСОБА_8 правил обгону, а висновок другої визначає причиною зіткнення перевищення швидкості водієм ОСОБА_8 . В той же час, суд першої інстанції, дослідивши обидва висновки експертів, не зважаючи на наявні суперечності між ними, не зазначив у вироку, чому бере до уваги один з висновків і відкидає інший, поклавши в обґрунтування вироку докази, які мають істотні суперечності. Окрім того, суд першої інстанції не навів у вироку позиції захисника, висловлену в судових дебатах, а також мотиви, з яких доводи захисту відкинуті судом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі порушення вимог процесуального закону є істотними і вплинули на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого. В той же час, оскільки суд першої інстанції навів формулювання обвинувачення з істотними суперечностями, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість обвинувачення або його неспроможність, а тому доходить висновку про необхідність скасування вироку і призначення нового судового розгляду.
Колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченогоОСОБА_8 , оскільки вирок суду першої інстанції визнаний таким, що не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів також вважає, що запобіжний захід щодо ОСОБА_8 підлягає зміні з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки відповідно до наданих в апеляційній інстанції медичних довідок, ОСОБА_8 має перелом кістки, потребує лікування і не може перебувати в місцях позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково;

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 рокувідносно ОСОБА_8 скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Матеріали провадження направити до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.
Запобіжний захід ОСОБА_8 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Зобов`язати ОСОБА_8 не відлучатися з населеного пункту, де він проживає без дозволу суду, прибувати до суду за першою вимогою.

ОСОБА_8 з-під варти звільнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4