У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить поновити строк для звернення зі скаргою та скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000728.

В обґрунтування скарги, заявник посилається на те, що 01.09.2016 року ухвалено постанову про закриття кримінального провадження.

Вважає рішення слідчого незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам Закону.

Постанова була ухвалена з порушенням вимог ст.ст. 9, 92-94 КПК України, не були проведені всі необхідні слідчі дії для повного та всебічного встановлення обставин кримінальних правопорушень.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Розглянувши скаргу, вислухавши заявника, суд приходить до висновку, що рішення слідчого незаконне та таке, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

Судом встановлено, що 04.10.2016 р. у судовому засіданні, в якому розглядався відвід прокурора у кримінальному провадженні № 0000332, ОСОБА_3 дізналась про те, що кримінальне провадження № 0000728 де вона та її батько ОСОБА_4 є заявниками та потерпілими, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

З данною постановою ОСОБА_3 не згодна та вважає, що вона є передчасною, а тому її слід скасувати.

25.01.2016 р. заяву ОСОБА_3 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 383 КК України.

02.07.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 про внесення відомостей до ЄРДР про злочин викладених у заяві ОСОБА_4 від 13.05.2016 р. та розпочато досудове розслідування.

18.08.2016 р. прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 було об`єднано кримінальні провадження № 0004922 та № 0000728 у об`єднане кримінальне провадження за № 0000728.

Під час винесення оскаржуваної постанови було порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки.

З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви ОСОБА_3 початку кримінального провадження ні слідчим ні прокурором, всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Не було допитано свідків, які могли дати свідчення проскоєння злочину. Її батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , співробітників банку AT «Банк «Фінанси та Кредит», про яких ОСОБА_3 розповіла прокурору ОСОБА_8 та які здійснювали перевірку за її зверненням від 02.02.2016 р. стосовно перерахування грошових коштів у даному банку ОСОБА_9 в нібито оплату вартості квартири, якої на справді не було, та їх спілкування та перевірку документів у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , не допитано ні саму нотаріуса з приводу законності посвідченої та зареєєстрованої нею угоди з купівлі-продажу квартири від 21.07.2016 р., не досліджено матеріали кримінального провадження № 000179, де містились письмові свідчення ОСОБА_11 , написані ним власноручно про те, що він отримав від ОСОБА_4 та ОСОБА_12 грошову суму в розмірі 10400,00 доларів США в погашення нібито ОСОБА_3 перед ним боргу, а оскільки вона ОСОБА_13 дану суму грошових коштів винна не була, а він стверджував, що отримав їх від її батьків від ОСОБА_4 та ОСОБА_12 через ОСОБА_14 , то її допитано з приводу цього факту, а також її та її чоловіка ОСОБА_15 участі у незаконному переоформленні квартири, належній на праві власності ОСОБА_4 , теж не було. Також, ні слідчим ні прокурором не було проведено експертизу підробного платіжного доручення № 26 від 21.07.2016 р. AT «Банк «Фінанси та Кредит» з підписом ОСОБА_11 , що взагалі неможливо оскільки відповідно до банківської дисціпліни ОСОБА_16 , у разі здійснення ним платежу в AT «Банк «Фінанси та Кредит», отримав би на руки платіжне доручення підписане тільки працівниками банку.

Про цей факт під час допиту ОСОБА_3 в якості свідка по кримінальному провадженню вона теж неодноразово наголошувала прокурору ОСОБА_8 .

Прокурором ОСОБА_8 не було допитано в якості свідка ОСОБА_17 , яка була присутня при укладанні незаконної угоди з іпотеки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_3 розповіла також прокуророві під час допиту обставини укладання та підстави незаконності вказаної угоди, яку було укладено в доларах, що є порушенням валютного законодавства.

З січня 2016 р., коли ОСОБА_3 було подано заяву про скоєння кримінального правопорушення та процесуальним керівником за даним кримінальним провадженням було призначено ОСОБА_18 , до даного часу, вже після отримання її батьком ОСОБА_4 , який був власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 29.07.2016 р. ніяких дій спрямованих на розслідування кримінального правопорушення, вказаного в заяві ОСОБА_3 та в заяві її батька, яке містить ознаки особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України з шахрайського переоформлення належної йому на праві власності квартири зроблено не було.

Під час внесення до ЄРДР ухвали слідчого судді від 29.07.2016 р. співробітниками Приморського ВП було внесено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, замість злочинів вказаних в ухвалі слідчого судді від 29.07.2016 р., передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, яке є особливо тяжким злочином. Я неодноразово наголошувала з приводу цього факту прокурору ОСОБА_8 , однак ніяких дій спрямованих на заміну кваліфікації в ЄРДР на ч. 4 ст. 190 КК, як вказано в ухвалі суду, зроблено прокурором ОСОБА_8 не було.

Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні було об`єднано два кримінальних провадження №0000728 та №0004922 за загальним номером № 0000728, у обох даних кримінальних провадженнях не було проведено ніях слідчих дій крім мого допиту в якості свідка, а не потерпілої, оскільки за кримінальним провадженням № 0000728 ОСОБА_3 є заявником, тож має всі права потерпілої, яких по суті взагалі було позбавлено, відповідно до ст. 55КПК України вона має всі права потерпілої по кримінальному провадженню, так як права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

На даний час ОСОБА_3 двічи було опитано прокурором ОСОБА_8 в якості свідка по кримінальному провадженню № 0000728 де вона є заявником. Пам`ятку про права та обов`язки потерпілого їй та її батькові ОСОБА_4 , який є заявником у кримінальному провадженні № 0004922 надано не було ні слідчим ні прокурором.

Під час останнього допиту, якій відбувся 18.08.2016 р., ОСОБА_3 наголосила прокуророві ОСОБА_8 про те, що оскільки вона є заявником у даному кримінальному провадженні, то відповідно має бути допитано як потерпілу та відповідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо кримінального правопорушення.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення щодо неї кримінального првопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається памя`тка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеній у ч. 1 ст. 55 КПК України, прокурор повинен був винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена в суді.

Але такої постанови про відмову у визнанні потерпілим прокурором винесено та надано ОСОБА_3 та її батькові ОСОБА_4 не було. В той же час вона та її батько не отримали пам`ятки потерпілого, єдиного документу, який свідчить про процесуальний статус як потерпілих, тобто фактично ОСОБА_3 прокурором ОСОБА_8 при допитах двічи в якості свідка, а не потерпілої по справі, та ненаданні їй пам`ятки потерпілої було позбавлено всіх прав потерпілої по справі, а батька допитано як потерпілого взагалі не було, оскільки прокурор Одеської місцевої прокуратури № 3 збирався допитати його знову в якості свідка по справі.

31.08.2016 р. ОСОБА_3 подала до Приморського районного суду заяву про його відвід, а також про відвід слідчого ОСОБА_19 , після чого прокурором ОСОБА_8 кримінальне провадження до початку слухання в суді відводів було просто закрито.

Слідчим та прокурором не з`ясовано яким чином відбувся злочин та не встановлено осіб, які вчинили злочин.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відноситься: верховенство права, законність, рівність всіх перед законом та судом; повага до людської гідності, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод та інтересів особи, судом судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала особа участь у судовому розгляді.

Згідно ст. 303 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, предбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно ст. 305 КПК України, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування не зупиняє виконання рішення чи дію слідчого, прокурора.

Слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені п. 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу і оскаржується в порядку, передбаченому частиною 5 статті 284 цього Кодексу, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Згідно ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудовго розслідування розглядаються не пізніше 72 годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше 5 днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюють за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурор, рішення дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а відтак підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 процесуальний строк на оскарження постанови від 01.09.2016 року про закриття кримінального провадження.

Постанову слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 від 01.09.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000728 від 25.01.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 383 ч. 1, 190 ч. 1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення скасувати.

Кримінальне провадження направити до Одеської місцевої прокуратури № 3 для організації досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

09.12.2016