"20" квітня 2017 р. Справа № 363/4278/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у підготовчему судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000833 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000833 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 189 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акту не вбачається. Викликати в судове засідання для допиту свідків, які вказані в реєстрі досудових розслідувань.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 підтримали думку прокурора щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Також, просили приєднати до спільного розгляду цивільний позов про відшкодування шкоди, накласти арешт на майно обвинувачених та обрати відносно обвинувачених запобіжний захід строком на два місяці у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_6 заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, оскільки даний акт не відповідає вимогам ст.91, 291 КПК України. Зазначив, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, міститься низка суперечностей, зокрема стосовно узгодженості кримінально-правової кваліфікації діянь обвинуваченого та фактичних обставин провадження. Крім того, в обвинувальному акті в розділі виклад фактичних обставин, не викладені ті фактичні обставини які були встановленні досудовим слідством, що суттєво впливає на встановлення істини по кримінальному провадженню та кваліфікацію дій обвинувачених, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору. Клопотання представника потерпілого про обрання запобіжного заходу щодо обвинувачених також не підлягає до задоволення, оскільки не відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали клопотання свого захисника, також просили обвинувальний акт повернути прокурору, заперечували щодо приєднання цивільного позову до матеріалів кримінального провадження, накладення арешту та обрання відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор заперечував щодо повернення обвинувального акту, оскільки даний обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України. Щодо заявленого клопотання потерпілим про приєднання цивільного позову не заперечував, але заперечував щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які передбачені ст.177 КПК України на даний час відсутні.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України. Частини 5 та 7 п. 2 ст.291 КПК України передбачають, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України з зазначенням, встановленого відповідно до вимог даного КПК України розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-УІ, суди України при розгляді справ застосовують конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Право людини на законність прийнятих рішень також закріплено у національному законодавстві. Зокрема у ст.9 КПК України згідно якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, зокрема надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з тим, згідно вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.

При дослідженні обвинувального акту судом встановлено, що згідно змісту обвинувального акту, фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими за ч.3 ст.189 КК України, викладені поверхово, не конкретно, формулювання обвинувачення в цілому є неконкретним і не містить обставин, що підлягають доказуванню відповідно до статті 91 КПК України, а тільки дублює фактичні обставини кримінального правопорушення.

Також, аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України вказує на те, що прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений обвинувальний акт не містить у собі сформульованого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, а наводить лише фактичні обставини, які встановлені під час досудового розслідування та правову кваліфікацію.
Крім того, не зазначено окремо по кожному з обвинувачених форму вини, мотив і мету вчинення правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, не відображено роль кожного з обвинувачених окремо в контексті вчинення кримінального правопорушення групою осіб, не зазначено яким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосовували насильство до потерпілого ОСОБА_4 .
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен мітити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З аналізу даної норми вбачається, що обвинувальний акт повинен містити три складових, із дослідженого обвинувального акту вбачається, що такі складові, у розумінні п.5 ч.2 ст.291 КПК України, у повному обсязі, відсутні.

Виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись і підміняти собою формулювання обвинувачення, як помилково дійшов прокурор, яким складено, затверджено та підписано обвинувальний акт.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акту при їх розгляді судом, наряду з іншим, повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а положення ст.ст.110, 283 КПК України передбачають, що всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Однак, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту не в повній мірі відповідає вимогам ст.109 КПК України, зокрема не містить даних щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення та складання обвинувального акту.

Щодо заявленого клопотання представником потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки подано всупереч вимогам ст.176 ч.4 КПК України, а саме того, що клопотання про застосування запобіжного заходу під час судового провадження розглядається судом виключно за клопотанням прокурора.

У зв`язку із поверненням обвинувального акту прокурору, клопотання потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 щодо прийняття цивільного позову та накладення арешту не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0000833 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 189 КК України, оскільки він не відповідає вимогам до нього, викладеним у ст. 291 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.291, 314-317, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0000833 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 189 КК України разом із доданими до нього документами повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1