Провадження №1-кп/761/1425/2017
В И Р О К
іменем України
25 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006964 від 12.06.2017 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя, Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого за домовленістю, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей 2013 р.н. та 2016 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
12 червня 2017 року, приблизно о 00 год. 10 хв., ОСОБА_3 ,, знаходячись поряд з ТЦ «Арена Сіті», що за адресою: м.Київ, вул. Басейна, 2, звернув свою увагу на громадянку ОСОБА_5 , яка тримала в руці свою жіночу сумку та разом зі своєю подругою ОСОБА_6 йшла в напрямку Бессарабської площі, 2 в м.Києві, де був припаркований її автомобіль.

Вважаючи, що в сумці можуть знаходитись цінні речі та гроші, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 червня 2017 року, ОСОБА_3 , приблизно о 00 год. 15 хв., слідуючи за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу буд.2 на площі Бессарабській в м.Києві, побачив, як ОСОБА_5 відкрила задні двері автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та поклала на сидіння свою сумку, після чого разом з ОСОБА_6 почали сідати на водійське та пасажирське сидіння відповідно. В цей момент, ОСОБА_3 підійшов до задніх лівих дверей автомобіля «Volkswagen Passat», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , припаркованого за адресою: м.Київ, площа Бессарабська, буд.2, діючи відкрито для потерпілої та свідка, відкрив задні ліві двері та з сидіння відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: жіночу сумку «Michael Kors» вартістью 600 грн.; гаманець «Cangurione» вартістю 50 грн, грошові кошти в сумі 3000 грн., автономний зарядний пристрій «Paver Bank» марки «belkin» 6600mAh, моделі F7U007, рожевого кольору, із USB кабелем рожевого кольору, вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення становить 700 грн. 00 коп., напівпорожню пляшку парфумів «Versace» та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , які для потерпілої матеріальної цінності не представляють.

Після цього, ОСОБА_3 , ігноруючи вимогу ОСОБА_6 зупинитись та повернути викрадені речі, побіг з викраденим в напрямку вул. Мечникова в м.Києві, де на перехресті з вул. Шовковичною був затриманий потерпілою та працівниками патрульної поліції, які безперервно його переслідували.

А всього, ОСОБА_3 намагався відкрито викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_5 на загальну суму 4 350 грн.

Тобто ОСОБА_3 свій злочинний умисел, до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки при спробі залишити місце вчинення кримінального правопорушення був затриманий з викраденим майном.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, вартість майна, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 дав показання про те, що приблизно о 00 год. 10 хв. 12 червня 2017 року, перебуваючи на пл. Бессарабській в м.Києві, помітив біля буд. № 2 припаркований автомобіль, біля якого танцювали дві дівчини. Звернувши увагу на вказаних дівчат, він, помітив у однієї із дівчат в руках жіночу сумку, яку остання поставила на заднє сидіння автомобіля. В момент, коли дівчата почали сідати до салону автомобіля на передні сидіння, він підбіг та, відчинивши задні двері автомобіля, викрав сумку однієї із дівчат. Намагаючись залишити місце події з викраденим, він невдовзі був затриманий працівниками поліції та потерпілою, а викрадене ним майно у нього було вилучене. Він щиро розкаюється у скоєному та запевняє в майбутньому не вчиняти подібних дій.

Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Зокрема судом враховуються, наступні обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, злочин вчинив вперше, даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, він офіційно не працевлаштований, однак працює за домовленістю будівельником, є сиротою, має на утриманні двох малолітніх дітей 2013 р.н. та 2016 р.н., а також дружину, яка не працює та доглядає дітей, має постійне місце проживання.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, у виді штрафу на користь держави, з огляду на наявність декількох пом`якшуючих обставин та вчинення ОСОБА_3 незакінченого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для призначення більш суворого виду покарання з числа, передбачених санкцією ч.1 ст.186 КК України суд не вбачає.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді не цілодобового домашнього арешту слід залишити без змін, для забезпечення виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту у період з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. ранку наступної доби за адресою: АДРЕСА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: