Справа № 342/254/17
Провадження № 1-кп/342/58/2017
10 квітня 2017 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту встановлено, що солдат ОСОБА_4 старший механік водій радіо-телефоніст протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи наказом командира польова пошта НОМЕР_1 № 194 від 07.07.2016 року відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.06.2016 року № 271/2016 звільнений в запас та направлений на зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, вказаний наказом ОСОБА_4 включений до оперативного резерву першої черги на посаду згідно військово-облікової спеціальності. Відповідно до вимог директиви командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 09.12.2016 № Д-18дск в січні-квітні 2017 року заплановано проведення навчальних зборів з резервістами оперативного резерву першої черги. 05 січня 2017 року начальник мобілізаційного відділення Городенківського РВК майор ОСОБА_6 викликав ОСОБА_4 для вручення повістки про залучення до навчальних зборів з резервістами першої черги. Згідно повістки від 05.01.2017 року ОСОБА_4 зобов`язаний прибути 15.01.2017 року о 14:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в АДРЕСА_2 для відправки на навчальні збори з резервістами першої черги. ОСОБА_4 з метою ухилення від навчальних зборів у приміщенні Городенківського РВК відмовився отримувати повістку. ОСОБА_4 було повідомлено про обов`язок прибути до Городенківського РВК для відправки на навчальні збори та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від навчальних зборів. Однак, ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від начальних зборів не маючи поважних причин, до Городенківського РВК у вищезазначений час для відправки на навчальні збори не прибув. На навчальні збори до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не з`явився.
Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні військовозобов`язаного від навчальних зборів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 337 КК України.
17 березня 2017 між начальником Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області радником юстиції ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 469, 470, 472, 473 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 337 КК України, обвинувачений вину визнав повністю, щиросердечно розкаявся у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Із запропонованим видом та мірою покарання згідні.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Обвинувачений у підготовчому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.337 КК України, та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
У підготовчому засіданні прокурор та захисник обвинуваченого просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За умовами ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. За умовами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
Затвердити угоду від 17.03.2017 року про визнання винуватості, укладену між начальником Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області радником юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.337 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1