Справа № 574/25/17
Провадження 1-кс/574/21/2017

У Х В А Л А

12 січня 2017 року м. Буринь

Слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заступника начальника СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду клопотання про арешт майна,

в с т а н о в и в :
До Буринського районного суду звернувся заступник начальника СВ Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим із прокурором Буринського відділення Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованих за ОСОБА_5 мотивуючи тим, що 09.01.2017 року, близько 19-ї години 20 хвилин до Буринської ЦРЛ було доставлено ОСОБА_6 з тяжкими тілесними ушкодженнями, що є характерними для дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим було розпочате кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В подальшому було встановлено, що до вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди може бути причетний ОСОБА_7 , який 09.01.2017 року, близько 19-ї години рухався на автомобілі «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Конотоп-Буринь і в районі с. Успенка виявив потерпілого на дорозі. При цьому в ході огляду автомобіля та місця поді було встановлено, що на правій фарі автомобіля маються нашарування речовини бурого кольору та вм`ятина на його правій боковій частині. Посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб був вилучений в ході огляду місця події і є доказом злочину, а вході досудового розслідування необхідно провести ряд судових експертиз і для збереження цих доказів, просила накласти на це рухоме майно арешт.

Враховуючи, що клопотань про застосування технічних засобів при проведенні судового засідання не надходило, фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не проводиться відповідно до положень ч.1 ст. 107 КПК України.

Перевіривши наданні матеріали та дослідивши надані докази, заслухавши доводи заступника начальника слідчого відділення ОСОБА_3 , яка підтримала дане клопотання, пояснення ОСОБА_7 , який зауважив, що ОСОБА_6 він не збивав, а виявивши його на дорозі, тільки довіз до лікарні, однак не заперечував в задоволенні клопотання для проведення об`єктивного розслідування, приходжу до наступних висновків.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №000009 від 09.01.2017 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.01.2017 року близько 19-ї години за наслідками якої потерпілий ОСОБА_6 був доставлений до Буринської ЦРЛ з тяжкими тілесними ушкодженнями.

При цьому, в ході досудового розслідування було встановлено, що до вказаної дорожньо-транспортної пригоди може бути причетний ОСОБА_7 , який в той вечір керував автомобілем «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить його сину ОСОБА_5 , та доставив потерпілого до лікарні.

09.01.2017 року в ході огляду місця події вказаний транспортний засіб був вилучений, оскільки для об`єктивного розслідування кримінального провадження необхідно провести ряд судових експертиз, а транспортний засіб містить сліди злочину і може бути використаний як речовий доказ.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді є правова підстава для накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , оскільки він є речовим доказом та зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Європейський Суд з прав людини в своїх Постановах від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
З врахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідності майна, на яке накладається арешт, критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власника майна і те, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є свавільним, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, із забороною власнику майна користуватися та розпоряджатися ним.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на рухоме майно, що тимчасово вилучено під час огляду місця події, а саме на автомобіль марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 є ОСОБА_5 .

Заборонити власнику арештованого майна ОСОБА_5 розпоряджатися та користуватися вказаними транспортним засобом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційний суд Сумської області на протязі п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1