Справа № 525/832/17
Провадження № 1-кп/525/77/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
уповноваженого представника органу пробації - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване 11.07.2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000238 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, -
в с т а н о в и в :
Навесні 2017 року (точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилося можливим) ОСОБА_4 на присадибній ділянці за місцем свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, не переслідуючи мети збуту, для власного вживання незаконно висадив на присадибній ділянці зерна рослини коноплі. Після чого, не маючи відповідного дозволу культивування та вирощування конопель, на своїй присадибній ділянці за адресою АДРЕСА_1 здійснював їх вирощування. Коли рослини коноплі проросли, ОСОБА_4 для доведення цих рослин до стадії дозрівання неодноразово проривав бур`ян навколо рослин коноплі, тим самим доглядав за ними та вирощував.
15.07.2017 року в ході проведення операції «Мак 2017», працівниками поліції Великобагачанського ВП ГУ НП в Полтавській області на оглянутій присадибній ділянці домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 14.07.2017 року на присадибній земельній ділянці території домоволодіння було виявлено та вилучено: 24 кущі рослин коноплі та на території домоволодіння 7 кущів рослин коноплі, які останній незаконно вирощував для власних потреб без мети збуту.
Згідно висновку експерта №2108 від 17.07.2017 року, надані на дослідження рослини є рослинами роду коноплі, що містять тетрагідроканабінол і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.310 КК України при зазначений вище обставинах визнав повністю і суду по суті обвинучення пояснив, що на присадибній ділянці за місцем свого проживання у власному домоволодінні, яке розташоване в АДРЕСА_1 , без мети збуту для власного споживання здійснював вирощування рослин коноплі. Коли рослини коноплі проросли, для доведення цих рослин до стадії дозрівання він неодноразово проривав бур`ян навколо рослин коноплі, тим самим доглядав за ними та вирощував. У вчиненому щиро розкаюється, в судовому засіданні стверджував, що більше такого не повториться; з кількістю вилученої в нього коноплі згідний повністю.
Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого, оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого, докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження цих доказів, які ніким не оспорюються.

Дослідивши матеріали по даному кримінальному провадженню з урахуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразилися в незаконному посіві та вирощуванні конопель в загальній кількості 31 рослина, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) і його протиправні дії суд кваліфікує за ч.1 ст.310 КК України.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Отже, виходячи з викладеного, при призначенні виду та міри покарання суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст.12 КК України цей злочин відноситься злочинів невеликої тяжкості, обстановку та обставини вчинення даного кримінального правопорушення (злочину), наслідки, що настали, те, що в домогосподарстві ОСОБА_4 було виявлено та вилучено 31 (тридцять одну) рослину коноплі, які останній вирощував для власних потреб без мети збуту, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, одружений, є працездатною особою, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, наявність таких обставин, що пом`якшують його покарання як визнання своєї вини та щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, і з урахуванням сукупності цих обставин, а також відомостей досудової доповіді органу пробації про обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч.1 ст.310 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини вищевказаної статті, яке буде реальним, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. З огляду на юридичну суть та зміст положень ст.ст.50,65 КК України, суд також вважає, що цей захід примусу відносно ОСОБА_4 внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
По справі маються витрати на залучення експерта в сумі 2372 грн.88 коп. (за проведення судово-хімічних експертиз), які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Відповідно ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію 31 рослини коноплі та екстракту канабісу масою 0,322 г; канабісу масою 0,331 г, 0,570 г; канабісу масою 0,272 г, які визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Речові докази у справі 31 рослини коноплі; екстракт канабісу масою 0,322 г; канабіс масою 0,331 г, 0,570 г; канабіс масою 0,272 г, які, як вказано в обвинувальному акті, передано до камери зберігання речових доказів Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області (квитанція №993) в порядку спеціальної конфіскації необхідно примусово безоплатно вилучити у власність держави; 2 оптичних носії інформації ДВД + Р диски з відеозаписами проведення слідчих дій, які приєднані до матеріалів кримінального провадження необхідно залишити на зберіганні в матеріалах даного кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.310 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.310 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1700 грн.).
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2372 грн.88 коп.
На підставі ст.ст. 96-1,96-2 КК України, ст.100 КПК України, застосувати спеціальну конфіскацію і примусово безоплатно вилучити у власність держави 31 рослину коноплі; екстракт канабісу масою 0,322 г; канабіс масою 0,331 г, 0,570 г; канабіс масою 0,272 г, які передано до камери зберігання речових доказів Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області.
Речові докази у справі - оптичних носії інформації ДВД + Р диски з відеозаписами проведення слідчих дій, які приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити на зберіганні в матеріалах даного кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий ОСОБА_1