Cправа № 477/1366/16-к
Провадження № 1-кп/477/102/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000430, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 01.08.2003 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3, ст. 69, 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнився 17.09.2004 року за відбуттям покарання, 28.01.2009 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 11 місяців 1 день; 20 січня 2012 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до трьох років трьох місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком - два роки,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
08 травня 2016 року близько 20-20 години обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на території огородженої сторожки, що розташована поблизу смт. Первомайське Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області, побачив мобільний телефон марки S-TELL модель S1-01 моноблок чорно-червоного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 , при виді якого у обвинуваченого виник умисел на відкрите заволодіння зазначеним майном. Реалізуючи свій злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна обвинувачений ОСОБА_3 , зайшовши у приміщення сторожки, взяв зазначений телефон і усвідомлюючи, що його дії явні для оточуючих, продовжуючи свій злочинний намір і з викраденим майном з місця вчиненого злочину зник, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, а саме: залишив його для власного користування, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму 300,00 грн.
Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч. 3 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що 08 травня 2016 року він разом з своїми приятелями їхав у гості до їх родичів. По дорозі він помітив ставок. Після чого, вирішив поцікавитись щодо можливості риболовлі. Він побачив сторожку, подвір`я якої огороджене парканом та вирішив зайти та поцікавитись у господаря щодо риболовлі. В цей час із сторожки вийшов потерпілий з вилами в руках та почав кричати з вживанням нецензурної лексики, вимагаючи щоб він вийшов з подвір`я. Він вийшов, але потерпілий з вилами почав бігти за ним. Коли потерпілий ОСОБА_5 його наздогнав, він вирвав у нього з рук вила та вдарив його долонею по обличчю. Потерпілий впав. Коли потерпілий виходив із сторожки він бачив у нього телефон, який той залишив у сторожці. Остерігаючись, що потерпілий ОСОБА_5 викличе допомогу, він забрав мобільний телефон, який знаходився у сторожці. Потім, вимкнув телефон та дістав сім-карту, яку викинув, а телефон залишив собі. Після цього, він разом з приятелями поїхали далі.

У вчиненому щиро розкаювався, просив суворо не наказувати та не позбавляти його волі. Пояснив, що проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину. Потерпілому він відшкодував збитки у сумі 12500 грн.

Вважає недоцільним дослідження доказів що підтверджують його вину, оскільки він їх не оспорює.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи докази в сукупності суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна , поєднане з проникнення у приміщення, вчинене повторно, і його дії за ч. 3 ст. 186 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є визнання вини, щире каяття у вчиненому, відшкодування спричиненої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до категорії тяжких злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, раніше притягувався за вчинення умисних корисливих злочинів, має судимість.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 186 КК України.
Також суд, з урахуванням обставин справи, думки потерпілого, якому відшкодовані матеріальна та моральна шкода і який просив призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі, щирого каяття у вчиненому, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відшкодування шкоди, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізолювання від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання, на підставі статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.
Речовими доказами розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 186 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 , на підставі ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон марки S-TELL модель S1-01 моноблок чорно-червоного кольору, який знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити йому як власнику, а у разі невитребування знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1