Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/72/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001971 від 17 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_9 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2016 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні має малолітню дитину 2015 року народження, що не працює,з середньою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16 лютого 2011 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ухвали Ленінського районного суду від 04 лютого 20103 року, 12 лютого 2013 року звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 29 днів,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_9 у строк відбування покарання, призначеного за даними вироком, зараховано строк його попереднього ув`язнення.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в сумі 245,52 грн. за проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного, корисливого злочину проти власності, 16 лютого 2016 року приблизно 23.25 год., знаходячись неподалік будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , з метою заволодіння майном ОСОБА_7 , поєднаного з насильством, небезпечного для її життя та здоров`я, умисно, з корисливих мотивів, невстановленим твердим предметом наніс ОСОБА_7 один удар ззаду по голові та відкрито заволодів її мобільним телефоном «Нокіа 625» вартістю 1200, 00 грн., який ОСОБА_7 випустила з рук в результату удару.

Після цього, ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаком в обличчя, від яких вона впала на землю, в результаті потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у виді припухлості м`яких тканин тім`яної ділянки голови з ліва, синця на спинці носу, садна на лівому колінному суглобі, які згідно висновку експерта №238 від 17 лютого 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_9 затягнув потерпілу ОСОБА_7 в кущі і почав вимагати від неї передачі золотих прикрас, ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я, не маючи при собі золотих прикрас, передала ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 200,00 грн., після цього ОСОБА_9 , з викраденим у потерпілої ОСОБА_7 майном на суму 1400,00 грн. намагався з місця вчинення злочину зникнути, але був затриманий ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вказаний вирок суду із закриттям провадження в справі, вказуючи на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставина цієї справи, ґрунтуються на недостовірних даних та недопустимих доказах, яким суд, на думку сторони захисту не дав належної та об`єктивної оцінки, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, істотно порушив вимоги кримінального - процесуального закону, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого вироку.

Зокрема зазначає про те, що заява потерпілої ОСОБА_7 про злочин, зареєстрована вже після виїзду слідчої оперативної групи на місце пригоди, всі слідчі дії та оформлення процесуальних документів, а саме протоколів огляду місця події, затримання ОСОБА_9 , пред`явлення особи для впізнання, огляду грошових купюр вилучених у ОСОБА_9 , відбувались у службовому кабінеті слідчого, у нічий час, с з грубим порушенням вимог КПК та права ОСОБА_9 на захист.

Крім того, захисник зазначає про те, що суд безпідставно та необґрунтовано, в основу обвинувального вироку поклав суперечливі показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , зазначивши у вироку про те, що ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_7 один удар невстановленим предметом по голові ззаду, тим самим вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, що є порушенням вимог ст. 337 КПК України.

Таким чином, сторона захисту стверджує, що матеріали даного кримінального провадження не містять достовірних даних, які з об`єктивністю свідчили про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням адвоката ОСОБА_15 судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_7 , дослідження матеріалів кримінального провадження, на які посилається сторона захисту в своїй апеляційній скарзі, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які повністю підтримали апеляційну скаргу, прокурора та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового засідання не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України).

Разом з цим, колегія суддів відмічає, що даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_9 , суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, з посиланням на сукупність наявних у справі письмових доказів та показань свідків, зазначив про те, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу ( розбій ) кваліфіковані правильно, а місце, пора доби, обстановка, спосіб заволодіння, знаряддя злочину, поведінка ОСОБА_9 після нападу та характер тілесних ушкоджень, завданих потерпілій ОСОБА_7 , за висновком суду свідчать про те, що дії ОСОБА_9 з об`єктивної та суб`єктивної сторони були спрямовані саме на розбійний напад на потерпілу ОСОБА_7 .

При цьому, за змістом обвинувального акту, в основу пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні розбійного нападу, покладено така кваліфікуюча ознака, як напад поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, погроза застосування такого насильства ОСОБА_9 не інкримінується.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 238 від 17 лютого 2016 року в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 -потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: припухлості м`яких тканин тім`яної ділянки голови зліва, синця на спинці носу, садна на лівому колінному суглобі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не викликали розладу здоров`я ( т.1 а.с. 50-51)

При таких обставинах, колегія суддів, виходячи зі змісту та обсягу пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, вважає, що ступінь небезпечності для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , спричинених їй у процесі нападу легких тілесних ушкоджень, повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, у тому числі висновками експертів, які матеріали даного кримінального провадження не містять.

Оскільки погроза застосування фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_7 у процесів нападу, ОСОБА_9 не інкримінується, ступінь небезпечності для життя та здоров`я завданих потерпілій тілесних ушкоджень, органом досудового розслідування не встановлений, суд першої інстанції на вказані недоліки та неповноту слідства уваги не звернув, то апеляційний суд, за результатами перегляду справи, для забезпечення принципу верховенства права, законності, диспозитивності та змагальності сторін, на підставі п.2 ч.1 ст. 408 КПК України, вважає необхідним вирок районного суду,в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 та призначеного йому покарання змінити, виходячи з наступного.

Так, з обсягу та характеру фактичних обставин цієї справи, вбачається, що 16 лютого 2016 року, ОСОБА_7 звернулась до Кіровоградського відділу поліції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідомого їй чоловіка, який близько 23.20 год. на тротуарі вул. 50 років Жовтня, 24, що в м. Кропивницькому напав на неї ззаду, ударив пляшкою по голові та відкрито заволодів мобільним телефоном, після чого з погрозою застосування фізичного насильства вимагав від неї цінності та заволодів її коштами в сумі 200, 00 грн., спричинив їй тілесні ушкодження та завдав матеріальної шкоди.

Дана заява ОСОБА_7 зареєстрована в журналі реєстраційного обліку заяв і повідомлень про злочин 16 лютого 2016 року о 23.35 год. ( т.1 а.с. 11 )

Згідно рапорту лейтенанта поліції ОСОБА_16 від 17 лютого 2016 року, адресованого начальнику Кіровоградського В, 16 лютого 2016 року приблизно 23.45 год., під час патрулювання, від оперативного чергового надійшла інформація, про те, що на вул. 50 років Жовтня особа жіночої статті потребує допомоги.

Прибувши на місце, працівники поліції виявили 3 осіб, серед яких були ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_7 прямо вказала на ОСОБА_9 , як на особу, який її пограбував, із застосуванням насильства заволодів її мобільним телефоном та грошима в сумі 200,00 грн., спричинив тілесні ушкодження, ударив скляною пляшкою по голові.

ОСОБА_10 , також пояснив про те, що почув крик дівчини про допомогу, підійшов та намагався заспокоїти.

Після цього, як вказано у рапорті, через оперативного чергового, на місце пригоди була викликана слідчо-оперативна група, а для більш детального з`ясування обставин було запрошено до відділу поліції, ОСОБА_9 при цьому був збуджений, поводив себе агресивно, провокував конфлікту ситуацію ( т.1 а.с 12).

Згідно протоколу від 17 лютого 2017 року, слідчим Кіровоградського відділу поліції ОСОБА_17 , за результати проведеного огляду місця події, в період часу з 00.24 до 00.55 год. на АДРЕСА_2 , у присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , виявлено та вилучено осколки від розбитої пляшки горілки «Гриндей» об`ємом 0.7, мл. ( т.1 а.с. 13-17).

Як вказано у протоколі огляду від 17.02.2016 року, ОСОБА_9 , у службовому кабінеті № 103 відділу поліції, розташованого в м. Кропивницькому, по вул. Ж. Революції, у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на запитання слідчого, добровільно видав для огляду грошові купюри номіналом 200, 20, 5 та 2 грн., з яких купюра номіналом 200,00 грн.,серії ЕЮ № 7374379 вилучена у ОСОБА_9 та передана ОСОБА_7 під розписку на зберігання, а інші повернуті ОСОБА_9 (т. 1, а.п.18);

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 17.02.2016 року, ОСОБА_7 , у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з 4 осіб, по зовнішнім ознакам обличчя впізнала ОСОБА_9 як особу, яка 16 лютого 2016 року вчинила на неї напад, відкрито заволоділа її мобільним телефоном та грошовими коштами в сумі 200, 00 грн. (т.1, а.п. 22-24);

В ході проведення слідчого експерименту від 17 березня 2016 року, потерпіла ОСОБА_7 , на місці пригоди, а саме тротуар, неподалік будинку АДРЕСА_3 , у присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 показала і розказала, як і при яких обставинах, ОСОБА_9 спочатку наніс їй ззаду удар по голові, від якого вона похитнулась вперед, потім від поштовху впала на коліна, почала кричати, обернувшись побачила ОСОБА_9 , який потягнув її в кущі, в напрямку дитячої площадки. Після першого удару по голові, у неї з рук випав мобільний телефон, ОСОБА_9 підняв його і поклав у кишеню куртки. У кущах біля площадки ОСОБА_9 ,погрожуючи застосуванням насильства, вимагав від неї золоті прикраси, а потім гроші в сумі 1000,00 грн., вимагав щоб вона роздягалась, із сумки вона дістала 200, 00 грн. та передала ОСОБА_9 , в цей час до них підійшов чоловік і викликав поліцію ( т.1 а.с. 26-31)

Свідок ОСОБА_10 , згідно протоколу від 17 лютого 20106 року, у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з 4 осіб, по зовнішнім ознакам обличчя впізнав ОСОБА_9 , як особу, яку він 16 лютого 2016 року приблизно 23.20 год.,на АДРЕСА_2

розборонив від потерпілої ОСОБА_7 та який у подальшому видав її мобільний телефон (т.1 а.с. 40-42);

Достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, а також правдивість показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , перевірені судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він ніяких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 не наносив і на потерпілу не нападав, обгрунтовано визнані судом безпідставними.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про те, що обвинувачення та висновки суду не грунтуються на належних та допустимих доказах, а також те, що жоден із свідків не був очевидцем цих подій, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що спростовуються оголошеними та дослідженими судом першої інстанції вищевказаними письмовими доказами, а також детальними, і як суд вважає правдивими показаннями потерпілої ОСОБА_7 , згідно яких, вона 16 лютого 2016 року вночі поверталась до дому, йшла по АДРЕСА_4 , назустріч їй йшов ОСОБА_9 і запитав котра година, вона йому відповіла та пішла далі. Через короткий проміжок часу, ОСОБА_9 наздогнав її і вдарив по голові ззаду скляною пляшкою з-під горілки, пляшка розбилася, в результаті вона відчула сильний фізичній біль, ОСОБА_22 навалився на неї ззаду, схопив її та почав бити кулаком в обличчя, після чого впала на коліна, злякалася та випустила з рук мобільний телефон, який ОСОБА_9 підібрав та поклав до кишені своєї куртки, потім потягнув її до кущів, де почав вимагати від неї гроші в сумі 1000,00 грн. або золоті прикраси, коли вона почала кричати та кликати на допомогу, він сказав, що вб`є її, вона була дуже налякана, так як перехожих на вулиці не було.Потім неподалік від них йшов якийсь хлопець, ОСОБА_9 закривав їй рукою рота, щоб вона не кричала, повідомила, що такої суми і золотих виробів у неї немає, ОСОБА_9 почав знімати з себе одежу та наказав їй роздягатися, тоді вона запропонувала ОСОБА_9 - 200,00 грн., на що він погодився і вона із сумки витягнула гроші та передала йому. Після цього, до них підійшов якийсь чоловік, почав з`ясовувати, що відбувається, ОСОБА_9 відпустив її і вона сховалася за цього чоловіка, а ОСОБА_9 почав брехати цьому чоловіку, розповідаючи про те, що вона п`яна та є його подругою, та на вимогу цього чоловіка дістав з кишені та віддав їй викрадений телефон, після чого до них під`їхала патрульна машина поліції, та була викликана Швидка допомога.

А також показаннями свідка ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , які по суті затримали обвинуваченого ОСОБА_9 на місці події і підтверджують показання потерпілої ОСОБА_7 ,щодо нанесення ОСОБА_9 удару по голові ОСОБА_7 пляшкою від горілки, наявність уламків скла на тротуарі та повернення ОСОБА_9 мобільного телефону з розбитим екраном.

Під час перегляду справи, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив суду, що до нападу на потерпілу ОСОБА_7 він не причетний, вночі 16 лютого 2016 року повертався до дому, проходив по АДРЕСА_4 та побачив дівчину та хлопця у військовій формі, запитав котра година і пригостив хлопця цигаркою, при цьому пожартував, що у хлопця немає грошей, після цього вони відійшли в сторону, стали розмовляти, а через деякий час до них під`їхали працівники поліції і затримали його, нібито за напад.

Стверджує, що ОСОБА_7 його оговорює, всі звинувачення безпідставні, а прямі докази його винуватості у справі відсутні.

Такі показання обвинуваченого, колегія суддів розцінює як спосіб захисту ОСОБА_9 від пред`явленого йому обвинувачення, які об`єктивно спростовуються оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а також показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 .

Крім того, з огляду на конкретні обставини цієї справи відмічає, що відмінність між насильством при розбої і насильством при грабежі слід шукати в природі самого насильства, його спрямованості та характері дій особи, яка його застосовує.

Якщо поведінка винної особи в конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою, спрямована проти волі або поза волею потерпілого; насильство є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я особи або ж воно не застосовується (є нереальним), але характер дій особи є агресивно-насильницьким, то такі ознаки свідчать про напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або з погрозою його застосування, і мають розцінюватись як розбій.

За відсутності цих ознак вчинене має кваліфікуватись як насильницький грабіж.

У цій справі, як зазначалось вище, за відсутності в обвинуваченні такої кваліфікуючої ознаки, як погроза застосування ОСОБА_9 насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , а застосоване ним насильство у вигляді легких тілесних ушкоджень не призвело і не могло призвести до тілесних ушкоджень, небезпечних для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , то при таких обставинах та обсягу пред`явленого обвинувачення, дії ОСОБА_9 , колегія суддів кваліфікує як насильницький грабіж, вчинений повторно, а не розбій, як зазначено в оскаржуваному вироку
Такий висновок колегії суддів, відповідає фактичним обставинам, наявним у справі письмовим доказам і кореспондується з правовим висновками, викладених у Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14 листопада 2013 року, справа № 5-35кс13.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що обвинувачення її підзахисного у насильницькому нападі ґрунтується на припущеннях, за відсутністю належних та допустимих доказах, неповному та необ`єктивному з`ясуванні судом обставин справи, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що спростовуються показаннями потерпілої та свідків, а також оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку .

Крім того, вважає, що право обвинуваченого ОСОБА_9 на захист не було порушено, а вимоги кримінального процесуального закону щодо вимог до проведення слідчих дій, під час досудового розслідування дотримані, оскільки проведення окремих слідчих дій з ОСОБА_9 у нічний час, відповідало інтересам слідства, їх затримка могла привести до втрати слідів кримінального правопорушення та втечі підозрюваного ( ч.4 ст. 223 КПК ).

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особам. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Враховуючи, зухвалий характер та спосіб заволодіння ОСОБА_9 майном потерпілої, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи ОСОБА_9 , який будучи умовно - достроково звільнений від відбування покарання за вчинення умисного, кваліфікованого злочину проти власності, знов вчинив, умисне, тяжке, кваліфіковане, корисливе кримінальне правопорушення проти власності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_9 , як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжкого, особу ОСОБА_9 , який раніше судимий за ч.2 ст. 185 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, на утриманні має малолітню дитину 2015 року народження та дружину інваліда, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують ОСОБА_9 , покарання, вважає можливим та необхідним призначити йому покаранняу виді позбавлення волі на строк 5 років, тобто в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про те, що вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_9 , в частині кваліфікації його дій та призначеного йому покарання - слід змінити.

Крім того, з урахуванням імперативної вимоги кримінального закону, колегія суддів, вважає необхідним, відповідно до вимог ч.4 ст. 374 КПК України конкретизувати строк відбування ОСОБА_9 , покарання з урахуванням строку його переднього ув`язнення ( ч.5 ст. 72 КК України).

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2016 року в кримінальному провадженні № 0001971 від 17 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 187 КК України -змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_9 в строк відбування покарання зараховувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 17 лютого 2016 року по 08 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вказаний вирок - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4