Кримінальне провадження № 629/820/16-к
Номер провадження 1-кп/629/41/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області, справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0002749 за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тихопілля Лозівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

у с т а н о в и в:
В ході судового слідства установлено, що 07 листопада 2015 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 підійшов до буд. АДРЕСА_2 і покликав господаря будинку ОСОБА_5 . До нього вийшли діти останнього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які повідомили про відсутність батька вдома та запропонували йому зачекати на нього в будинку. Після цього ОСОБА_6 зайшов у двір і діти провели його повз собаки до входу в будинок. Зайшовши в приміщення кухні ОСОБА_10 присів на підлогу та, оскільки він знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, заснув на підлозі. Після цього, о 21 год. 00 хв. до будинку зайшов ОСОБА_5 та побачивши ОСОБА_6 , який знаходився на підлозі в приміщенні кухні вказаного будинку, почав його виганяти із будинку, але останній відмовився виходити, пояснюючи це тим, що він перебуває в алкогольному сп`янінні та самостійно не в змозі дістатися свого дому. В свою чергу ОСОБА_5 завів до будинку свого собаку, породи кавказька вівчарка, для запобігання будь-яким активним діям ОСОБА_6 . На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на завдання фізичного болю та тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . З цією метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи, що останній не в змозі чинити йому опір, оскільки він лежав на підлозі в стані алкогольного сп`яніння та не міг вживати будь-яких активних дій,тобто діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, взявши металеву трубу навмисно наніс близько 20 ударів по тулубу, руках та ногах ОСОБА_6 , після чого схопив дерев`яну палицю та наніс останньому два удари по голові. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забитими ранами на волосистій частині голови в тім`яній ділянці зліва і струсом головного мозку, забитої рани на передньо-зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині, закритого уламкового перелому верхнього краю правої лопатки, закритих переломів 3,4 ребер з права по лопатковій лінії, синців на лівій бічній поверхні живота із заходженням на гребінь клубової кістки, на задньо-зовнішній поверхні правого плеча на середньо-нижній третині, на променевій поверхні лівого плеча на всьому протязі, на зовнішній поверхні правого стегна у верхньо-середній третині, які згідно висновку експерта № 420-ЛЗ/15 від 06.01.2016 року відносяться жл середнього степеня тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним в інкримінованому правопорушенні в повному обсязі та пояснив, що 07.11.2015 року він прийшов додому і побачив на підлозі кухні п`яного ОСОБА_10 , який спав. Він почав його будити і виганяти з будинку, але останній відмовився уходити. Він наніс йому удари, те, що вказано в обвинувальному акті підтвердив. В скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, тому суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особистість, вивченням доказів, що стосуються судових витрат та речових доказів.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 , які виразилися у нанесенні ударів потерпілому ОСОБА_6 , правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, на військовому обліку не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, не працює.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, знаходження на утриманні неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України суд не вбачає.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, даних про особу ОСОБА_5 , обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

ОСОБА_5 не відшкодував добровільно потерпілому матеріальні збитки та заподіяну моральну шкоду.

Потерпілим по справі ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 5406,76 гривень, моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень, витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Потерпілий підтвердив матеріальні збитки квитанціями на придбання ліків на загальну суму 5406,76 грн. та витрати за участь адвоката на досудовому слідстві квитанцією від 14.12.2015 року на суму 2000 грн., тому суд вважає позов в частині стягнення матеріальних збитків та витрат на правову допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки потерпілому дійсно заподіяна моральна шкода, що виразилася в спричиненні фізичного болю, душевних страждань, внаслідок чого суттєво змінився звичайний уклад його життя, тому суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень.

У кримінальному провадженні судові витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (в кримінально-виконавчу інспекцію).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тихопілля Лозівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Різдвянка Лозівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , матеріальні збитки в сумі 5406,76 (п`ять тисяч чотириста шість грн. 76 коп.) гривень, витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 (дві тисячі 00 коп.) гривень та моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Після набрання вироком законної сили речові докази: металеву палицю, дерев`яну палицю для ходи та викрутку повернутими засудженому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1