Провадження № 1-кп/200/340/17
Справа № 200/5392/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000255, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Братолюбівка, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який проходив військову службу за контрактом в військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді стрільця взводу охорони роти охорони батальйону охорони у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.12.2016 року Крюковським районним судом м.Кременчуг Полтавської області за ч.1 ст.115, ч.1 ст.129, ч.1 ст.70, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років та 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24 лютого 2015 року наказом № 56 по стройовій частині командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , солдата за контрактом ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу вищевказаної військової частини та призначено на посаду стрільця взводу охорони роти охорони батальйону охорони.

02 серпня 2016 року відповідно до наказу №237 по стройовій частині командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата за контрактом ОСОБА_4 було відряджено до військової частини НОМЕР_2 , для охорони військових об`єктів, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-Х11 зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, крім цільової або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 407 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі види військових злочинів» , солдат ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Однак, 22 серпня 2016 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження командуванню, в органи військового чи цивільного управління не повідомляв.

Таким чином, 22 серпня 2016 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби без поважних причин та незаконно перебував за межами місця служби в умовах особливого періоду до 13 жовтня 2016 року.

Вищезазначені дії ОСОБА_4 , які виразилися у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби), кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що з лютого 2016 року він проходив військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді стрільця. Приблизно в серпні 2016 року, він був відряджений до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , де виконував завдання по охороні об`єктів та території аеропорту м.Дніпро.

22.08.2016 року він самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , оскільки необхідно було вирішити особисті питання у місті Кременчуг, де перебував до 13 жовтня 2016 року.

Однак, 13.10.2016 року він був затриманий працівниками поліції за скоєння вбивства в м.Кременчуг.

В скоєному щиросердно покаявся.

В процесі досудового розслідування заходи фізичного та психологічного примусу до нього не застосовувалися.
А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Рапортом прокурора військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_6 від 04.10.2016 року щодо виявлення кримінального правопорушення ( а.с.2-4).
Доповіддю командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 про самовільне залишення місця несення служби у відрядженні військовослужбовцями військової служби за контрактом військової частини -польова пошта НОМЕР_1 , в тому числі, стосовно ОСОБА_4 ( а.с.6-7).
Наказом №753 від 22.08.2016 року проведення службового розслідування ( а.с.8-9) та актом службового розслідування, яким встановлено, що ОСОБА_4 самовільно залишив місце військової служби ( а.с.14-17).
Наказом №56 від 24.02.2016 про призначення солдата ОСОБА_4 на посаду стрільця взводу охорони роти охорони батальйону охорони . ( а.с.11)
Витягом з наказу №237 від 01.08.2016 року про вибуття солдата ОСОБА_4 у відрядження до військової частини НОМЕР_2 з 02 серпня 2016 року.(а.с. 22-23)
Під час судового розгляду, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, вищезазначені докази, зібрані в ході досудового розслідування та фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового слідства, не оспорюють, правильно розуміють зміст цих обставин, а також у суда немає сумнівів у добровільності такої їхньої позиції, у зв`язку із чим, інші докази відповідно до ст.349 КПК України в суді не досліджувались.

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії, що виразилися у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби), вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем служби, його відношення до скоєного.

Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне на підставі ч.4 ст.70 КК України врахувати при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вирок Крюковського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 19.12.2016 року, який набрав чинності.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 371, 373- 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.407 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Крюковського районного суду м.Кременчуг Полтавської області від 19.12.2016 року остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років та 6 (шість) місяці з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 29 травня 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 13 жовтня 2016 року по 29 травня 2017 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 02 травня 2017 року по 29 травня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1