№ 317/1999/17
№/п 1-кс/317/577/2017

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2017 року м. Запоріжжя
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, Новомиколаївського району, с. Терсанка, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого на посаді лікаря Запорізької обласної клінічної лікарні, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 296 ч.3 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_4 , звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.04.2016 приблизно о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку № 1 в с/т «Орбіта кран» поблизу с. Володимирівське Запорізького району, Запорізької області, діючи умисно, з мотивами явної неповаги до суспільства грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку.
Так, ОСОБА_7 , яка згідно протоколу зборів громадської організації ОСК «Орбіта кран» від 01.06.2015 на той час перебувала на посаді голови ревізійної комісії. 23.04.2016 приблизно о 13 годині 40 хвилин знаходячись в громадському місці, на дорозі загального користування біля території дачної ділянки №1 ОСОБА_6 , яка розташована в с/т «Орбіта кран» поблизу с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області, відповідно обов`язків голови ревізійної комісії передбаченими статутом ОСК, звернулась до останнього, який є членом вказаного кооперативу, з вимогою добровільно звільнити землі колективного користування, які ОСОБА_6 самовільно захопив, та прохід до лісу, який останній загородив парканом.
Після чого, ОСОБА_6 , у грубій формі, виражаючись нецензурною лайкою, відмовився звільнити вказану ділянку землі, та, не реагуючи на зауваження ОСОБА_7 , знаходячись у громадському місці, діючи умисно, з мотивами явної неповаги до суспільства грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаний з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, наніс один удар кулаком лівої руки в область правої виличної кістки ОСОБА_7 , вихватив з рук останньої металевий ціпок, на який вона оперилась, та наніс приблизно шість ударів у область голови, ніг, рук та тулуба.
Завдані ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції правої виличної кістки, згідно висновку експерта № 1502 від 18.05.2016, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, пов`язане з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку.
12.07.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.296 КК України, та 12 липня 2017 року о 15 год.47 хвл. вручено клопотання про обрання запобіжного заходу.
Слідчий, прокурор у судовому засіданні внесене клопотання підтримали, просили його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Захисник підозрюваного просив суд обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ризики, на які вказує у клопотанні слідчий, необґрунтовані, його підзахисний більше 35 років працює лікарем, має стійкі соціальні зв`язки, не збирається переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів клопотання, підозра у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , є в цілому обґрунтованою та підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , висновком експерта №1502 від 23.04.2016 р., протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , іншими матеріалами кримінального провадження.
У матеріалах провадження зазначені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому суд повинен враховувати обставини, які вказані у ст. 178 КПК України.
Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Само по собі обвинувачення особи у вчиненні злочину не може бути підставою для обрання їй найбільш суворого запобіжного заходу.
Однак, слідчим та прокурором у судовому засіданні не було в повній мірі обґрунтовано та доведено наявність сукупності усіх ризиків, на які є посилання у клопотанні, як і те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Належних та достатніх доказів які б свідчили про намір підозрюваного ухилятися від явки до слідчого, суду, не надано, як і ризик щодо незаконного впливу підозрюваного на потерпілу, свідків у провадженні, адже з часу вчинення інкримінованого злочину минуло більше року.
Відповідно до ст. 177 ч.2 КПК України слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Однак, в порушення вказаних норм КПК України, слідчий та прокурор звернулися до суду з клопотанням про застосування найсуворішого запобіжного заходу, застосування якого до особи підозрюваного ОСОБА_6 не передбачено законом.
Так, виходячи з положень ст. 183 ч.2 п.3 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Злочин, передбачений ст. 296 ч.3 КК України, що інкримінується підозрюваному, згідно ст. 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості.
Жодних виключень та підстав, передбачених ст. 183 КПК України, які б дозволяли застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.
Як підтвердив слідчий у судовому засіданні, ОСОБА_6 не переховувався та не ухилявся від явки до слідчого, не перешкоджав кримінальному провадженню, йому не повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , хоча і підозрюється у вчиненні злочину, є раніше не судимим, має місце реєстрації, постійно проживає за адресою : АДРЕСА_1 , тривалий час працює лікарем у Запорізькій обласній клінічній лікарні, має стійкі соціальні зв`язки.
Враховуючи усе наведене, слідчий суддя вважає за доцільне та достатнє, враховуючи наведене, з метою процесуального забезпечення, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з визначенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, тому клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 2 (два) місяці, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою (викликом);
- не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .
Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 0,25 розміру мінімальної заробітної плати.
Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу - два місяці, тобто до 11 вересня 2017 року включно.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1