ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001070 від 29.05.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 19.11.2004 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 25.05.2007 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 30.05.2012 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до 4 років позбавлення волі. 02.07.2014 року звільнений на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року;
- 13.04.2017 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 23.05.2017 року приблизно о 05 годині прибув до приміщення торгівельного залу магазину «Варус-23», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 61-а, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Омега». Знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Варус-23», за вищезазначеною адресою, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, ОСОБА_4 повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав чуже майно, яке належить ТОВ «Омега», а саме каву марки «Карт Нуар» масою 190 г, вартістю 283,19 гривні, яку заховав в капюшон спортивної куртки, одягнутої на ньому. Після чого, не сплативши вартість вказаного викраденого ним товару, тобто чужого мана, перетнув касову зону та направився до виходу з приміщення торгівельного залу магазину «Варус-23».
В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденим майном втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ТОВ «Омега» майнову шкоду в розмірі 283,19 гривні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, 23 травня 2017 року він прийшов до магазину «Варус», який розташований на пр. Миру у м. Дніпро та шляхом вільного доступу, таємно викрав каву марки «Карт Нуар». В подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст. 66 КК України.
Також суд враховує обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме рецидив злочинів, що передбачено ст. 67 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Також вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2017 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Згідно ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_4 скоїв злочин в період іспитового строку, суд при призначенні остаточного покарання обвинуваченому, застосовує положення ч. 1 ст. 71 КК України, обираючи принцип часткового складання покарань.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково (у виді 1 місяця позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2017 року, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази:

- диск DVD-R з відеозаписом з камери відеоспостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0001070 від 29.05.2017 року у прокурора зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001070 від 29.05.2017 року у прокурора.

Стягнути зі ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 ; (ідентифікаційний № НОМЕР_2 , п/р № НОМЕР_3 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» МФО 300614) витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1735 від 08.06.2017 року у розмірі 170 грн.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1