Справа № 199/3542/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2017 року червня місяця 07 дня м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, Дніпропетровського району, с. Миколаївка, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.286 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
законного представника
потерпілої - ОСОБА_6
представника потерпілої - ОСОБА_7
Органом досудового розслідування встановлено, що 17.10.2017року близько 16-00 години ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем « ВАЗ 210934-20», державний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , рухався по пр. Мануйловському з боку вул.. Каруни в напрямку пр. Слобожанського в м. Дніпро.
Під час руху ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, керуючи вказаним транспортним засобом зі швидкістю не менше ніж 81.5км/г, що є перевищенням встановленої максимально-допустимої швидкості руху в населеному пункті (60км/г), в районі електроопори АДРЕСА_2 допустив наїзд лівою передньою частиною керованого ним автомобілю на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину дороги з ліва на право відносно його руху.
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п.1.3. « Учасники дорожнього руху забов*язани знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій забов*язаний:
б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.4 « У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/г;
п.12.9. Водієві забороняється:
б) « перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил».
Порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, геморагічних вогнищ забиття речовини головного мозку у лівій лобній та скроневій долях, епідуральної гематоми малого об`єму у правій скронево-тім*яній області, субарахноїдального крововиливу, підапоневротичної гематоми в скроневій області праворуч, садна в лобній області більш ліворуч; закритого перелому внутрішнього надмишелку правої плечової кістки зі зміщенням уламків; саден в поперековій області; закритого перелому лонної кістки ліворуч з задовільним стоянням уламків; різаної рани по задній поверхні лівого стегна; закритого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України як такі, що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив злочин з необережності, який відноситься до невеликої тяжкості, щиросердно розкаявся у вчиненому, примирився з законним представником потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , яка надала суду заяву про відсутність претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 , з яким примирились та просила разом зі своїм представником ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 підтримали надану законним представником потерпілої та її представником заяву та просили суд також про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням.
Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим.
Вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що є всі підстави, передбачені ст. 46 КК України для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з представником потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_6 .
Згідно п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Стаття 46 КК України визначає, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п. 4 Постанови № 12 від 23.12.2005 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив необережний злочин, який відноситься до невеликої тяжкості, вину визнав повністю, щиросердно розкаявся у вчиненому, добровільно в повному обсязі відшкодував заподіяну шкоду потерпілій, характеризується позитивно, примирився з законним представником потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_6 , яка підтвердила про повне відшкодування заподіяної шкоди, як матеріальної, так і моральної та просила про закриття кримінального провадження.
Опитуванням обвинуваченого ОСОБА_3 та законного представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_6 встановлено, що їх примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства,примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин. Останні розуміють наслідки закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та свідомо бажають цього.
Обвинувачений та потерпіла підтвердили суду факт примирення, котре сприймається судом як акт пробачення обвинуваченого з боку потерпілої в результаті вільного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка із сторін була ініціатором та з яких мотивів. Свобода волевиявлення потерпілої не викликає у суду сумнівів.
Таким чином, викладені вище обставини свідчать про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без застосування заходів кримінального покарання, тому обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України закриттю відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 110, 284, 288, п.2 ч.2 ст.314 КПК України, ст..46 КК України суд, -
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України, а ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Речові докази автомобіль «ВАЗ 210934-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю ОСОБА_8 .
На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги протягом 7 днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя:

07.06.2017