Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні 17 лютого 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, раніше неодноразово судиму, останнього разу за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК із застосуванням ч. 4 ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного ОСОБА_5 покарання за цим вироком та покарання, призначеного їй за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців.
За вироком суду, ОСОБА_5 29 листопада 2015 року о 10.00 год., маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення крадіжки, повторно з корисливих мотивів, перебуваючи у тролейбусі №4, що рухався в м. Чернігові від зупинки громадського транспорту «вулиця Героїв Чорнобиля» по проспекту Миру до зупинки «Міський палац культури», що по вул. І. Мазепи, таємно викрала з кишені ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2140 грн.
Після цього, ОСОБА_5 01 грудня 2015 року о 08.00 год. повторно з корисливих мотивів, перебуваючи у тролейбусі №4, що рухався в м. Чернігові по проспекту Миру від зупинки громадського транспорту «вулиця Героїв Чорнобиля» до зупинки «Чернігівська міська лікарня № 1», таємно викрала із жіночої сумки ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон вартістю 530,70 грн, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_5 03 грудня 2015 року у денний час повторно з корисливих мотивів, перебуваючи у маршрутному таксі №27, яке рухалось в м. Чернігові від зупинки громадського транспорту «Червоний міст», що по вул. Шевченка, до зупинки «вулиця Гетьмана Полуботка», таємно викрала з рюкзака ОСОБА_8 належний їй мобільний телефон вартістю 1799 грн, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Після цього, ОСОБА_5 04 грудня 2015 року об 11.15 год. повторно з корисливих мотивів, перебуваючи у тролейбусі №7, що рухався у м. Чернігові від зупинки громадського транспорту «Чернігівська міська лікарня № 2», що по вул. 1 Травня, до зупинки «Хімволокно», що по вул. Івана Мазепи, таємно викрала із жіночої сумки ОСОБА_9 належні їй грошові кошти у сумі 150 грн, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_5 14 грудня 2015 року об 11.50 год. повторно з корисливих мотивів, перебуваючи у тролейбусі №4, що рухався в м. Чернігові від зупинки громадського транспорту «вулиця Героїв Чорнобиля», що по проспекту Миру, до зупинки «вулиця Малясова», що по вул. Івана Мазепи, таємно викрала із жіночої сумки ОСОБА_10 належні їй грошові кошти у сумі 640 грн, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Після цього, ОСОБА_5 17 грудня 2015 року о 15.40 год. повторно з корисливих мотивів, перебуваючи у маршрутному таксі №8, яке рухалось у м. Чернігові від зупинки громадського транспорту «Готель Україна», що по пр.-ту Перемоги, до зупинки «Чернігівська міська лікарня № 2», що по вул. 1 Травня, таємно викрала із жіночої сумки ОСОБА_11 гаманець із грошовими коштами, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1350 грн.

Крім того, ОСОБА_5 03 лютого 2016 року об 11.30 год. повторно з корисливих мотивів, перебуваючи у тролейбусі №2, що рухався в м. Чернігові по проспекту Миру від зупинки громадського транспорту «вулиця Героїв Чорнобиля» до зупинки «Чернігівська обласна лікарня», таємно викрала із жіночої сумки ОСОБА_12 гаманець із грошовими коштами, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1300 грн.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну оскаржуваних судових рішень шляхом пом`якшення призначеного засудженій ОСОБА_5 покарання. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальнихправопорушень та особі засудженої внаслідок суворості, що з огляду на зміст оскаржуваної ухвали залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженої внаслідок суворості, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції послався у вироку на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, не вжиття ОСОБА_5 дієвих заходів протягом досудового розслідування та судового розгляду до відшкодування завданої шкоди кожному з потерпілих, дані про особу ОСОБА_5 , яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, формально позитивну характеристику за місцем проживання, її вік, сімейний стан, хворобливий стан здоров`я, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів, та обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
На підставі цих даних суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, потрібно призначити у виді позбавлення волі, однак з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин на строк, що не є максимальним, визначеним санкцією ч. 2 ст. 185 КК.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, аналогічні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_13 покараннята необхідність його пом`якшення були наведені в апеляційних скаргах засудженої та її захисника і перевірялися судом апеляційної інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними.
Апеляційний суд, залишаючи без зміни вирок суду першої інстанції, у відповідності до ст. 419 КПК належним чином мотивував прийняте рішення. Підстав вважати його незаконним чи необґрунтованим, як на цьому наполягає захисник, колегія суддів не вбачає.
Покарання, призначене ОСОБА_5 , відповідає загальним засадам призначення покарання, є достатнім і справедливим, а тому підстави для зміни оскаржуваних судових рішень з мотивів, наведених у касаційній скарзі захисника, відсутні.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3