печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представника заявника ТОВ «Дак-Нафта» ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дак-Нафта» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2017 року у кримінальному провадженні № 0000028,-

ВСТАНОВИВ:
23.03.2017 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ТОВ «Дак-Нафта», яке передано слідчому судді 24.03.2017, про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/9822/17-к від 20.02.2017 на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Дак-Нафта», які знаходяться у безготівковому вигляді на рахунках відкритих в ПАТ "АЛЬФА-БАНК" У М.КИЄВI (МФО 300346) - №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та в АТ "ОТП БАНК" (МФО 300528) - № НОМЕР_3 з забороною розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на вказаних рахунках та грошовими коштами, які надходитимуть на вказані поточні рахунки за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, платежів, пов`язаних з виплатою заробітної плати та зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на вказані рахунки та які вже знаходяться на вищезазначених банківських рахунках за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, платежів, пов`язаних з виплатою заробітної плати.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що матеріали кримінального провадження не вказують на ймовірну причетність ТОВ «Дак-Нафта» до вчинення злочинів за викладених у клопотанні органу досудового розслідування обставин, накладений арешт являється помилково накладеним, передчасним та таким, що порушує право власності ТОВ «Дак-Нафта» та перешкоджає здійснювати господарську діяльність, оскільки жодній посадовій особі ТОВ «Дак-Нафта» про підозру не оголошено, товариство з підприємствами, які зазначені в ухвалі про накладення арешту від 20.02.2017 жодних фінансово-господарських взаємовідносин не мало. Окрім іншого арешт накладено без встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову та співрозмірності обмеження права власності. Зазначене в своїй сукупності свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

У судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав та просив суд задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ньому.

Присутній у судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на обґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту, вказав, що на даний час дія вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не втратила свою актуальність, а підстави які були на час накладення арешту продовжують існувати.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши обґрунтування представника заявника та заперечення прокурора у кримінальному провадженні, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що прокуратурою міста Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2017 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

20.02.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/9822/17-к накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Дак-Нафта», які знаходяться у безготівковому вигляді на рахунках відкритих в ПАТ "АЛЬФА-БАНК" У М.КИЄВI (МФО 300346) - №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та в АТ "ОТП БАНК" (МФО 300528) - № НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в ТОВ «Дак-Нафта» права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2017 при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що грошові кошти на рахунках ТОВ «Дак-Нафта» можуть бути предметом злочину, а також перебувають у власності юридичної особи, до якої можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу, в противагу якому прокурором в судовому засіданні наведено доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності не порушуючи при цьому «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дак-Нафта» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2017 року у кримінальному провадженні № 0000028 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1