1-кп/357/1070/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритосму судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 000016 від 03.02.2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівців, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, одруженого, несудимого, військовослубовця за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненому за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 року, № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 року, № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 року, № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII;

- від 14.01.2015 року, № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28 жовтня 2015 року, № 32, старшого сержанта ОСОБА_4 , призваного 13 серпня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка до 8 лютого 2016 року дислокувалась у АДРЕСА_2 , на АДРЕСА_3 , і призначено на посаду сержанта з матеріального забезпечення 1-ї гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артлерійського дивізіону.

Під час проходження військової служби старший сержант ОСОБА_4 повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Однак ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу в умовах особливого періоду, достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують його діяльність, 29 грудня 2015 року, близько 08 год., самовільно, без наказу та дозволу командирів та начальників, без поважних причин, залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 і до 14 листопада 2016 року ухилявся від обов?язків військової служби, проводячи час на власний розсуд та не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

14 листопада 2016 року ОСОБА_4 був затриманий правоохоронними органами.

Дії обвинуваченого кваліфіковані досудовим слідством за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду 28.11.2016 року.

У підготовчому судовому засіданні сторонами подано на затвердження суду угоду про визнання винуватості, укладену 28 грудня 2016 року прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 ..

Згідно з указаною угодою ОСОБА_4 , добровільно ініціювавши укладення цієї угоди, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідно до обставин та правової кваліфікації, викладених в угоді та в обвинувальному акті, і щиро розкаявся у вчиненому.

При цьому сторони, приймаючи до уваги відсутність у обвинуваченого будь-яких обтяжуючих покарання обставин, наявність обставин, що пом?якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як то беззастережне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, проживає разом з матір?ю, котра за станом здоров?я потребує сторонньої допомоги, визнають можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і узгодили призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі та звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, з покладенням обов?язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні сторони підтвердили зазначену угоду, ствердили про добровільність її укладення і просять вказану угоду затвердити.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України, містить необхідні реквізити, формулювання обвинувачення, його належну правову кваліфікацію, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення,

Угода також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження її судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди, роз?яснення права обвинуваченого на судовий розгляд справи відповідно до положень ч. 4 ст. 474 КПК, роз?яснення визначених ст. 394 та ст. 424 КПК підстав оскарження вироку суду, яким затверджено угоду, підписи сторін.

Відповідно до вимог закону угоду укладено в присутності захисника.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України є правильною.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

На переконання суду сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого стороннього впливу. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, визначеним ст. 65 КК України.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 грудня 2016 року прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , у присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 000016 від 03.02.2016 року.

На підставі зазначеної угоди ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, і призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Всилу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання, роботи або навчання, регулярно з?являтись до інспекції для реєстрації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 скасувати, звільнивши останнього з-під варти негайно у залі суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,