УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/31/17-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 240 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, студента 5 курсу Харківського УКРДА залізничного транспорту, не судимого, та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого, -
засуджено за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 240 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн., кожного.
Обрано обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, запобіжний захід особисте зобов`язання,-
Згідно вироку суду, 15 серпня 2016 року ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 з корисливих мотивів, в порушення п.2-5 Порядку «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п.3-4 Положення «Про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст.19 Кодексу України «Про надра», прибули 15.08.2016 року о 17 годині 00 хвилин до лісового масиву, який розташований на відстані 100 метрів від ґрунтової дороги, що поблизу с.Шебедиха Олевського району Житомирської області, де реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне видобування бурштину із вказаного вище лісового масиву, без оформлення в установленому порядку документів, які посвідчують право на земельну ділянку, самовільно, за допомогою мотогенератора, марки «Viper», електричного подовжувача, водяного насоса кустарного виробництва, пожежного рукава, 3-х металевих тичок, 3-х сачків та шрайбера, шляхом гідророзмиву ґрунту намагалися незаконно видобути каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ним» від 18.11.1997 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12 грудня 1994 року № 827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13 січня 2012 року) відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення, проте не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки безпосередньо під час спроби незаконного видобування каміння бурштину-сирцю, цього ж дня, тобто 15.08.2016 року, о 20 годині 05 хвилин, у вказаному місці були затримані працівниками поліції Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, якими в ході огляду місця вчинення кримінального правопорушення було вилучено мотогенератор марки «Viper», електричний подовжувач, водяний насос кустарного виробництва, пожежний рукав, три металеві тички, три сачки та шрайбер.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинувачених, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнати винними та призначити покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 240 КК України - 2 роки обмеження волі кожному. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, поклавши на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без зміни. Вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність та на відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було, їм роз`яснено, що у даному випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 240 КК України кваліфіковані правильно.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченим покарання судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення.
Так, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом першої інстанції враховано наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння у розкритті злочину, та застосовано ч.1 ст. 69 КК України.
Законом України про кримінальну відповідальність передбачено можливість застосування ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Проте, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину є однією з обставин, яка пом`якшує покарання.
Зазначення судом, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, вчинили кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, по місцю проживання характеризуються виключно позитивно, їхній вік та визнання ними вини, не може слугувати підставою для застосування ст. 69 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу винних та обставини кримінального провадження, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , апеляційний суд враховує, що обвинувачені вперше притягуються до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризуються виключно позитивно, їхній вік, те, що ОСОБА_7 закінчує навчання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, апеляційний суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи наведене, думку прокурора, який просив призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.240 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, повне визнання обвинуваченими своєї вини, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є суспільно-небезпечними, тому можливо призначити їм покарання з урахуванням вимог ст.61 КК України. Враховуючи, що їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому відповідно до ст. 75 КК України апеляційний суд вважає можливим звільнити останніх від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що слід скасувати вирок місцевого суду з наведених мотивів та ухвалити новий вирок.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_8 вважити засудженим за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: