Дата документу Справа № 331/7629/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/293/17 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №331/7629/16-к ОСОБА_1
Категорія: ст. 74 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2016 року про повернення заяви останнього про пом`якшення покарання.

встановила:
Вказаною ухвалою суду заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про пом`якшення покарання засудженого повернуто останньому.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що ОСОБА_7 засуджений до довічного позбавлення волі. Звертаючись до суду засуджений ОСОБА_7 не врахував положення ч.1 ст. 74 КК України, згідно до яких звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 87 КК України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно до ч. 2 ст. 87 КК України Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Відповідно п. 2 Положення про порядок здійснення помилування затвердженим Указом президента Україна від 21.04.2015 року № 223/2015 року, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань.

Згідно п. 6 Положення про порядок здійснення помилування затвердженим Указом президента Україна від 21.04.2015 року № 223/2015 року клопотання про помилування особою, засудженою судом України, яка відбуває покарання в Україні, або засудженою судом іноземної держави і переданою для відбування покарання в Україну без умови про незастосування помилування, подається через адміністрацію установи виконання покарань або іншого органу, що здійснює виконання кримінальних покарань. Адміністрація в установленому порядку невідкладно реєструє клопотання і протягом п`ятнадцяти днів з дня подання направляє його до Адміністрації Президента України разом із копіями вироку, ухвали і постанови суду, характеристикою про поведінку особи із викладеною письмово думкою адміністрації і, як правило, спостережної комісії або служби у справах дітей про доцільність помилування, а також іншими документами і даними, що мають значення для розгляду питання про застосування помилування.

Аналізуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що всі питання, які пов`язані з пом`якшенням покарання у вигляді довічного позбавлення волі визначаються в порядку передбаченому ст. 106 п. 27 Конституції України, Положенням про порядок здійснення помилування затвердженим Указом Президента Україна від 21.04.2015 року № 223/2015 та вирішуються Президентом України.

В апеляційній скарзі засудженим ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2016 як незаконної. Просить винести своє рішення, яким призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, на його думку, проігнорував вимоги ст.5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, тим самим грубо порушив норми закону. Пом`якшення кримінальної відповідальності особи засудженого за санкцією ст. 93 КК України (в ред. 1960 року) у спосіб застосування зворотної дії кримінального закону в часі, в частині зменшення призначеного покарання із довічного позбавлення волі з призначенням покарання за санкцією ст. 93 КК України (в ред. 1960 року) чинною станом на період дії з 29.12.1999 року по 29.03.2000 року, у вигляді позбавлення волі на певний строк, що не перевищує 15 років; на підставі фактичного відбуття кримінального покарання з 01.05.1999 року у вигляді позбавлення волі, та вже перевищує граничний строк тримання його у місцях позбавлення волі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор вважала, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч.3 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, з урахуванням положень цього розділу.

Повертаючи заяву ОСОБА_7 , суд не дав оцінки доводам засудженого стосовно необхідності застосування до нього вимог ст.ст. 5, 74 КК України.

Крім того, відповідно до вимог ст.370 КПК України суд повинен ухвалювати рішення згідно з нормами матеріального права, а також наводити обґрунтування та належні й достатні мотиви його ухвалення.

Однак зазначені вимоги закону не були виконані судом першої інстанції, що є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. А відповідно до ст.409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що суд першої інстанції фактично не розглянув по суті заяву засудженого ОСОБА_7 , та виходячи із передбачених ч.6 ст.9, п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення засудженому реалізації його процесуальних прав, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2016 року про повернення заяви засудженого ОСОБА_7 про пом`якшення покарання скасувати.

Направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для розгляду в загальному порядку в той же суд іншим складом суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4