Справа № 372/2942/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/110/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 15.02.2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0001235 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року, яким засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.04.2005 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 1 року 6-ти місяців позбавлення волі з випробовуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців;

- вироком Обухівського районного суду Київської області від 09.06.2006 року за ч.3 ст.185 ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробовуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки;

-вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.04.2007 року за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі;

-вироком Обухівського районного суду Київської області від 09.08.2012 року за ч.2 ст.186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
за ч.1 ст.309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, в липні 2016 року, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_7 , проходячи поблизу узбіччя АЗС «Сокар» по вул. Загребля, 21 в м. Обухові Київської області, шляхом зірвання руками з дикоростучого куща, незаконно придбав рослини дикоростучої коноплі та з метою подальшого вживання без мети збуту, переніс вказані рослини коноплі у кишенях штанів, в які був одягнений, до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього, ОСОБА_7 продовжував незаконно зберігати без мети збуту вищевказані рослини до 04.09.2016 року, поки в період часу з 13:32 год. по 13:38 год. працівниками поліції в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_7 за зазначеною адресою з письмової згоди, наданою основним користувачем квартири ОСОБА_9 , де були виявлені та в подальшому вилучені вказані рослини коноплі, які ОСОБА_7 зберігав у кімнаті на ліжку, а саме під матрацом, та які згідно з висновком судово-хімічної експертизи №19/7-02/917 від 18.10.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 21,57г.
На вказаний вирок, прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість. Призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд свого рішення не обґрунтував, не дав належної оцінки його особі, не врахував, що обвинувачений неодноразово судимий, має три не знятих і не погашених судимості за вчинення тяжких корисливих злочинів, також звільняючи ОСОБА_7 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України суд не врахував обставину, яка обтяжує покарання, а саме рецидив злочину. З місць позбавлення волі ОСОБА_10 звільнився у квітні 2016 року по відбуттю строку покарання, однак належних висновків для себе не зробив та через три місяці вчинив новий злочин. Тому просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 2-х років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, при цьому, пояснював, що він повністю визнає свою вину у вчиненні вказаного злочину та просить оскаржуваний вирок залишити без змін; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються та не оскаржуються.
Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи суворість.
Згідно зі ст. 65, 75 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення винної особи та попередження нових злочинів. Звільнення особи від відбування покарання з випробовуванням можливе, якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, а саме: що обвинувачений раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, а також взяв до уваги суд першої інстанції і наявність обставини, що обтяжує його покарання, а саме: рецидив злочинів.
Разом з тим, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбуття покарання із застосуванням ст. 75 КК України є неправомірним.
Так, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував той факт, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів. Звільнившись з місць позбавлення волі 21.04.2016 року, вже у липні 2016 року знову вчинив даний злочин, який також є умисним та відноситься до категорії середньої тяжкості.
За даних обставин, доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

У зв`язку з зазначеним, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а вирок суду в частині призначеного покарання скасуванню з постановленням нового вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 420 КПК України, колегія суддів,
З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
У решті вирок Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення вироку.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4