АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2902/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 23 червня 2017 року, без визначення розміру застави, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, у відповідності до положення ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, суд врахував наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу підозрюваного, доведеність та обґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, та прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_8 більм м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, захисник акцентує увагу суду на тому, що наявність такого ризику як переховування від слідства та суду, спростовується незадовільним станом здоров`я підозрюваного, який тривалий час перебував на лікуванні і не міг умисно ухилятися від слідства. Додає про нові обставини щодо стану здоров`я підозрюваного, а саме необхідність оперативного втручання, які не встановлювались під час застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.

Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує, що слідчим суддею необґрунтовано не визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім цього, захисник зазначає, що слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про поміщення підозрюваного ОСОБА_8 до Київського міського центру судово-психіатричних експертиз, що само по собі передбачає ізолювання особи та унеможливлює настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0006732, відомості про яке 14.05.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

22.02.2017 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

23.02.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

24.02.2017 року слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 22 квітня 2017 року включно.
20.04.2017 року ОСОБА_8 слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва продовжено строк тримання під вартою строком до 23.05.2017 року.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 звернувся до Дніпровськогорайонного суду міста Києва з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року дане клопотання задоволено та продовжено щодо ОСОБА_8 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 23 червня 2017 року, без визначення розміру застави.

Під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте захисником в апеляційній скарзі та у судовому засіданні не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які свідчать про відсутність у даному провадженні ризиків, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині, є необгрунтованими.
Доводи захисника стосовно незадовільного стану здоров`я ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу, оскільки матеріли провадження не містять спеціального висновку медичної комісії, який би свідчив, що підозрюваний страждає на хвороби, які унеможливлюють його перебування під вартою.

Твердження апелянта з приводу того, що слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про поміщення підозрюваного ОСОБА_8 до Київського міського центру судово-психіатричних експертиз, не є визначеною законом самостійною підставою для задоволення апеляційної скарги захисника та зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який.

Що стосується посилань захисника на те, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не визначено розміру застави, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, порушень слідчим суддею вимог ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, а зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та продовжено щодоОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 23 червня 2017 року, без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4