Провадження № 1-в/344/389/16
У Х В А Л А
26 грудня 2016 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 вивчивши матеріали з письмовою заявою лікаря-психіатра ОСОБА_2 про продовження застосування заходів медичного характеру у виді надання примусової психіатричної допомоги в амбулаторних умовах щодо ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У заяві просять продовжити вказані заходи, мотивуючи тим, що такі були застосовані до особи згідно з ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2015 року, продовжені ухвалою того ж суду від 18 травня 2016 р.

Визначаючись у можливості прийняття даної заяви до розгляду по суті, враховую наступне.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» та ч. 1 ст. 95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про продовження застосування такого заходу.

Тобто, станом на момент направлення до суду подання про продовження таких заходів, повинні бути: відповідний висновок комісії лікарів-психіатрів та рішення суду, яким продовжено дію заходів і на час звернення з поданням завершується вказаний в такому рішенні строк.

Проте вказані вище вимоги закону не дотримані.

До матеріалів заяви долучено висновок комісії лікарів-психіатрів від 25 квітня 2016 року.

В той же час, даний висновок, згідно з ухвалою суду від 18 травня 2016 р., був предметом розгляду та однією з підстав, які врахував суд постановляючи зазначене рішення.

При цьому висновку комісії лікарів-психіатрів по спливу шестимісячного терміну після проведення попереднього огляду, як того вимагає ч. 2 ст. 95 КК України, не долучено.

Крім того, даних щодо наявності відповідних рішень суду, прийнятих з аналогічних питань, які вказані в заяві після закінчення шестимісячного строку з часу прийняття останнього судового рішення (18 травня 2016 р.), заявником не надано, а тому є не зрозумілим чи діє на даний час застосовний примусовий захід медичного характеру, який просить продовжити заявник, чи ні.

Приводом до розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України є подання (заява) лікаря-психіатра медичного закладу де тримається ця особа, до якого додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів.

Такі дані зобов`язаний зібрати та перевірити лікар-психіатр, який звертається із відповідною заявою та долучити до матеріалів. Проте вказані вимоги закону не дотримані.

Не суддя, а лікар-психіатр, що порушує зазначене питання перед судом, має визначитись у вказаних питаннях, зібрати визначені законом докази та направити їх на розгляд суду.

Вказані вище обставини, унеможливлюють відкриття провадження за даною заявою, а тому вона підлягає поверненню заявнику для виконання вимог законодавства та належного оформлення.

На підставі викладеного, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 95 КК України, керуючись ст. ст. 369-372, 514 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали за письмовою заявою лікаря-психіатра ОСОБА_2 про продовження застосування заходів медичного характеру у виді надання примусової психіатричної допомоги в амбулаторних умовах щодо ОСОБА_3 повернути лікарю-психіатру для виконання вимог законодавства та їх належного оформлення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1