Справа № 129/522/17
Провадження по справі № 1-кп/129/189/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2017 р.Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000270 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, 3 неповнолітніх дітей, військовослужбовця пп. в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , несудимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

Установив:
Старший прапорщик ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 призначений наказом її командира на посаду начальника їдальні взводу забезпечення роти матеріального забезпечення, всупереч ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, з мотивів допомоги дружині з трьома дітьми та метою ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 28.05.2016 р. самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_2 та по теперішній час до військової частини не повернувся, проводить час на власний розсуд в АДРЕСА_1 , не маючи наміру повернутись до військової частини.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 408 КК України як самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

28.01.2017 р. між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону і обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

За цією угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.408 КК України.

Сторонами визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_4 понесе за вчинений злочин, передбачений ч.3 ст.408 КК України, враховуючи, що обвинувачений несудимий, повністю і беззаперечно визнає вину та щиро кається, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у виді грошового штрафу в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2040 грн.).

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснено обвинуваченому.

За змістом ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, унаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що під час укладання даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що спроможний реально виконати взяті на себе обов`язки відповідно до угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.

Суд переконався, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, що укладена угода про визнання винуватості є добровільною, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений є несудимим, повністю і беззаперечно визнав вину, сприяв встановленню дійсних обставин справи, щиро розкаявся, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, що є пом`якшуючими покарання і водночас винятковими обставинами, а обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин не встановлено і конкретно реальної у вартісному вимірі шкоди нікому не завдано.

За таких обставин угода про визнання винуватості має бути затверджена як така, що відповідає вимогам закону, з призначенням ОСОБА_4 визначеного в ній покарання з застосуванням ст.69 КК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України,

Присудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.01.2017 р. між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону і обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0000270.

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 408 КК України, і з застосуванням ст.69 КК України призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28.01.2017 р. покарання у виді грошового штрафу в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2040,00 грн.).

Роз`яснити, що вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області, - винятково за наявності передбачених ч.3 ст.394 КПК України підстав; клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.

Копію вироку після його проголошення невідкладно вручити учасникам судового провадження.

Суддя :