печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, що виявилась у неповерненні вилученого під час обшуку майна,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із скаргою і просить визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого з особливо важливих справ ГСУ НП України ОСОБА_4 , що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати слідчого ГСУ НП України, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 13.01.2015р. повернути ОСОБА_3 :

- Мобільний телефон «Аррlе IPhone 5» чорного кольору іmei НОМЕР_1 та сім-карта мобільного зв`язку

- Мобільний телефон «Zоро С2» чорного кольору НОМЕР_2 та І сім-карти мобільного зв`язку

- мобільний телефон Nokia 6230

- жорсткий диск марки «Western Digital» розміром 160 Gb з/п WCANME 351988

- планшетний комп`ютер «Аsus TF201-PAD-0214» серійний номер НОМЕР_3 .

- Системний блок сірого кольору самосбірний: Корпус GIGABYTE Poseidon, процесор Intel core 2 duo e6600, материнська плата Asus, оперативна пам`ять Kingston 4 Gb, відеокарта n Vidia GeForce GTS 450 1024 Мb, жорсткий диск марки Segate Baracuda 250 Gb, жорсткий диск марки Segate Baracuda 450 Gb;

- трудові книжки;

Скарга підтримана заявником ОСОБА_3 та її адвокатом ОСОБА_5 та обгрунтована наступним. 23 листопада 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 18.11.2016 року було проведено обшук у квартирі, яка належить мені на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого слідчими ГСУ НП України вилучено мобільні телефони та комп`ютерна техніка, яка належить мені на праві приватної власності, якою я користуюсь, які не можуть бути доказами у кримінальному провадженні № 0000003 від 13.01.2015 року за фактом привласнення коштів Київського центру соціальної адаптації пристарілих, інвалідів та інших осіб, що не мають постійного місця проживання за ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно ч.І ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Ст. 85 КПК України визначає належними докази такі, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки зазначене майно належить заявнику на праві приватної власності, та не є доказами в зазначеному кримінальному провадженні вона просила його повернути.

Частиною 5 ст. 171 КПК України встановлено, що слідчий чи прокурор повинен не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна звернутися в суд з клопотанням про накладення арешту на таке майно, інакше воно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. А відповідно до ч.6 ст. 173 КПК України якщо суд протягом 72 годин із дня находження вказаного клопотання не прийме рішення про арешт, таке майно також має бути повернуто. Згідно ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом вилучити їх ( здійснити їх виїмку). Статтею 169 КПК України передбачено , що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;4) у разі скасування арешту. Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

20.01.2017 року заявником було подано клопотання про повернення майна, однак слідчий ОСОБА_4 виявив бездіяльність та не повернув його . Згідно ч. 1 ст.304 КПК скарга на бездіяльність слідчого подається протягом десяти днів з моменту бездіяльності.

Частиною 1 статті 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Однак, у встановлені законодавством строки майно слідчим повернуте не було.

У зв`язку з зазначеним, бездіяльність слідчого може бути оскаржена в порядку ст. 303 КПК України.

Слідчі, що здійснюють досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні в судове засідання не з`явились та не надали допустимих і достатніх в розумінні ст. 86, 87 КПК України доказів, які б свідчили про те, що вилучене за місцем проживання ОСОБА_3 під час обшуку та їй належне майно стосується предмету досудового розслідування в кримінальному проваджені.

Більше того, системний аналіз змісту ухвали слідчого судді від 18 листопада 2016 року та протоколу обшуку від 23 листопада 2016 року беззаперечно вказує на те, що вилучене майно не міститься в переліку предметів та документів, які зазначені до відшукання в ухвалі слідчого судді про обшук. Так, в ухвалі слідчого судді було надано дозвіл на відшукання та вилучення документів , що мають значення для кримінального провадження, в тому числі

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час обшуку 14.12.2016 майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю.

Згідно ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Згідно до протоколу Першого Конвенції Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З урахування вказаних положень орган досудового розслідування зобов`язаний як найшвидше вирішити питання про значення вилученого майна для досудового розслідування кримінального провадження, можливість залишення завірених копій та повернення оригіналів, з метою не порушення права особи, у якої воно було вилучено, а також з метою недопущення зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Обмеження у праві володіння власним майном не може тривати довше ніж воно є необхідним для здійснення розслідування у кримінальному провадженні, в рамках кримінального процесуального законодавства.

Так, слідчий суддя виходить з того,що під час обшуку ОСОБА_3 зазначила про належність їй, та її чоловіку таких речей як: - Мобільний телефон «Аррlе IPhone 5» чорного кольору іmei НОМЕР_1 та сім-карта мобільного зв`язку

- Мобільний телефон «Zоро С2» чорного кольору НОМЕР_2 та І сім-карти мобільного зв`язку

- жорсткий диск марки «Western Digital» розміром 160 Gb з/п WCANME 351988

- планшетний комп`ютер «Аsus TF201-PAD-0214» серійний номер НОМЕР_3 .

- Системний блок сірого кольору самосбірний: Корпус GIGABYTE Poseidon, процесор Intel core 2 duo e6600, материнська плата Asus, оперативна пам`ять Kingston 4 Gb, відеокарта n Vidia GeForce GTS 450 1024 Мb, жорсткий диск марки Segate Baracuda 250 Gb, жорсткий диск марки Segate Baracuda 450 Gb;

Достатніх відомостей про те, що у вказаних речах зберігається інформація що має значення для кримінального провадження не встановлено. ОСОБА_3 не є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому слід визнати те, що слідчим суддею було надано дозвіл на вилучення зразків підпису ОСОБА_7 , у зв`язку з чим трудова книжка вилучена під час обшуку поверненню не підлягає.

Слід визнати необхідним зобов`язати слідчого ГСУ НП України, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 13.01.2015р. вирішити питання у відповідності до ст. 100 КПК України щодо вилученого у ОСОБА_3 мобільного телефону Nokia 6230, оскільки під час обшуку не було з`ясовано його належність.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
зобов`язати слідчого ГСУ НП України, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 13.01.2015р. повернути ОСОБА_3 :

- Мобільний телефон «Аррlе IPhone 5» чорного кольору іmei НОМЕР_1 та сім-карта мобільного зв`язку

- Мобільний телефон «Zоро С2» чорного кольору НОМЕР_2 та І сім-карти мобільного зв`язку

- жорсткий диск марки «Western Digital» розміром 160 Gb з/п WCANME 351988

- планшетний комп`ютер «Аsus TF201-PAD-0214» серійний номер НОМЕР_3 .

- Системний блок сірого кольору самосбірний: Корпус GIGABYTE Poseidon, процесор Intel core 2 duo e6600, материнська плата Asus, оперативна пам`ять Kingston 4 Gb, відеокарта n Vidia GeForce GTS 450 1024 Мb, жорсткий диск марки Segate Baracuda 250 Gb, жорсткий диск марки Segate Baracuda 450 Gb;

зобов`язати слідчого ГСУ НП України, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 13.01.2015р. вирішити питання у відповідності до ст. 100 КПК України щодо вилученого у ОСОБА_3 мобільного телефону Nokia 6230. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1