Номер провадження № 1-кп/243/207/2017
Номер справи 243/120/17-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«16» лютого 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003438 від 24 листопада 2016 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло зі Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 06 січня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійська Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом третьої групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої «Донецької народної республіки», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Так в 20 червня 2014 року ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Слов`янську Донецької області, вступив до непередбаченого законом збройного формування так званої «Донецької народної республіки». Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Продовжуючи протиправну діяльність в період часу з 20 червня 2014 року до 04 липня 2014 року ОСОБА_4 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва та будучи учасником непередбаченого законом збройного формування «Донецької народної республіки», носив камуфльовану форму з атрибутами непередбаченого законом збройного формування так званої «Донецької народної республіки», в розпорядженні якого був предмет візуально схожий на «самозарядний карабін Сімонова», внаслідок чого здійснював охорону адміністративної будівлі заводу «Торіласт», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Під`їздна, буд. №3, де перебували інші представники непередбаченого законом збройного формування «Донецька народна республіка».

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України та суду пояснив, що 20 червня 2014 року він перебуваючи в м. Слов`янську Донецької області, вступив до непередбаченого законом збройного формування так званої «Донецької народної республіки». Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, він дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань. Продовжуючи протиправну діяльність в період часу з 20 червня 2014 року до 04 липня 2014 року він здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва та будучи учасником непередбаченого законом збройного формування «Донецької народної республіки», носив камуфльовану форму з атрибутами непередбаченого законом збройного формування так званої «Донецької народної республіки», в розпорядженні у нього був предмет візуально схожий на «самозарядний карабін Сімонова», внаслідок чого здійснював охорону адміністративної будівлі заводу «Торіласт», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Під`їздна, буд. №3, де перебували інші представники непередбаченого законом збройного формування «Донецька народна республіка».

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду від 25 листопада 2016 року вбачається, що об`єктом огляду є сторінка в соціальній мережі «ВКонтакте» « ОСОБА_7 » за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 . У присутності ОСОБА_4 увійшовши до соціальної сторінки останнього в розділ « ОСОБА_8 », написавши в строці для пошуку « ОСОБА_9 » на екрані монітору висвітилася сторінка останньої особи. На вказаній сторінці кликнувши курсором миші на надпис « ОСОБА_10 » на екрані монітору висвітилися зображення фотознімків осіб в камуфляжній формі. Переглянувши за участю ОСОБА_4 вказані зображення останній вказав на фотознімок за електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (зображення №1) на якому знаходяться п`ять осіб в камуфльованій формі та озброєні предметами візуально схожими на вогнепальну зброю, серед яких з правої сторони на зображені особа тримаючи у лівій руці предмет візуально схожий на снайперську гвинтівку обличчя якої на половину закрито матерчатою бандамою, ОСОБА_4 пояснив, що даною особою є він. Також ОСОБА_4 вказав на фотознімок за електронною адресою https://vk.com/id59406300?z=photo59406300_360503373%2Falbum59406300_00%2Frev (зображення №2) на якому знаходяться вісім осіб в камуфльованій формі та озброєні предметами візуально схожими на вогнепальну зброю, серед яких з правої сторони на зображені особа в картузі, тримаючи у лівій руці предмет візуально схожий на автомат системи «Калашникова» ОСОБА_4 пояснив, що даною особою є він (а.с.49-51).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 07 грудня 2016 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 , вказав на центральний вхід до адміністративного корпусу заводу «Тореласт», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Під`їзна, 3, пояснивши, що саме на цьому місті в період часу з 20 червня 2014 року до 04 липня 2014 року ніс чергування з вогнепальною зброєю «СКС». Підозрюваний ОСОБА_4 , вказав на приміщення для охорони адміністративному корпусі заводу «Тореласт», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Під`їзна, 3, пояснивши, що саме на цьому місті в період часу з 20 червня 2014 року до 04 липня 2014 року він здійснював охорону будівлі з вогнепальною зброєю «СКС» (а.с.74-76).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 07 грудня 2016 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 07 грудня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , вірно кваліфіковано за ст. 260 ч. 2 КК України, тобто участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання, особу винного, який є інвалідом третьої групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обгрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи іншій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише у разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а саме: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, а також те що обвинувачений ОСОБА_4 являється інвалідом третьої групи за загальним захворюванням ( а.с.21-23), позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також у нього на утримані знаходиться двоє неповнолітніх дітей ( а.с.45-46), суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини КК України- частини 2 статті 260 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з 07 грудня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 07 грудня 2016 року по день проголошення вироку 16 лютого 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_11 до набрання вироком чинності, залишити без змін - «тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1 .