Провадження №1-кп/748/117/17
Єдиний Унікальний № 740/149/15
У Х В А Л А
26 травня 2017 рокум. Чернігів

Суд присяжних Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001477 від 22 жовтня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_8 за п. 1,13 ч. 2 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В:

На розгляді судом присяжних Чернігівського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001477 від 22 жовтня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_8 за п. 1,13 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою.

Обвинувачений та захисник обвинуваченого заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обвинувачений заявив клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що його вина у скоєнні злочину не доведена, прокурором не підтверджені ризики, що він буде впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати слідству та не з`являтись у судові засідання.

Відповідно до частини третьої ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, враховуючи його вік, зважаючи на те, що перебуваючи на волі він може впливати на свідків та потерпілих, існує реальний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення і можливості обвинуваченого переховатися від суду, суд дійшов до висновку про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, оскільки на думку суду такий запобіжний захід не забезпечить уникнення ризиків, які існують у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.178, 183, 197, 331, 371-372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, але не більше дня завершення судового провадження.

Строк дії ухвали до 26 липня 2017 року, але не більше дня закінчення судового розгляду.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заоду на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору та для відому та виконання направити Начальнику СіЗо № 31 м.Чернігова.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5