Справа № 740/4432/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/253/2017
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч. 1 ст. 263-1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

На ухвалу суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року повернуто обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України прокурору Чернігівської області.

Обґрунтовуючи ухвалу про повернення обвинувального акту, суд 1 інстанції своє рішення мотивував тим, що в даному обвинувальному акті не зазначені положення нормативно-правових актів відповідно до ст. 92 Конституції України та ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які порушені ОСОБА_6 і стали підставою для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України. Обвинувальний акт є неконкретним, відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням необхідних відомостей, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, порушує право обвинуваченого на захист. Також в обвинувальному акті не зазначено мотиву і мети інкримінованих кримінальних правопорушень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на необґрунтованість підстав повернення обвинувального акту, оскільки його складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. В ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, надано відповідну правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 163-1 КК України, та сформульовано обвинувачення із зазначенням, у вчиненні яких кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_6 з посиланням на відповідну статтю КК України. Під час досудового розслідування обвинувачений не заявляв про незрозумілість підозри та йому забезпечено право на захист. При складанні обвинувального акту дотримано вимоги ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 92 Конституції України. Судом залишено поза увагою, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення можуть вчинятись лише з прямим умислом, за інших обставин таке діяння не є злочином, а тому посилання на форму вини в обвинувальному акті не є обов`язковим. Крім того, мета та мотив вчинення даних злочинів не є обов`язковими ознаками цих складів кримінальних правопорушень.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , вважали ухвалу законною та обґрунтованою, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з наведених у ній підстав, обвинуваченого та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до вимог чинного КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, навів вичерпний перелік ряду відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Колегія суддів, перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 вважає, що вказаний документ відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

В даному випадку, судом першої інстанції не зазначено жодної невідповідності обвинувального акту вищевказаним вимогам кримінального процесуального Закону, яка б заслуговувала на увагу.

Обґрунтовуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд не навів таких достатніх та обґрунтованих недоліків, які б перешкоджали призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні.

При цьому, повертаючи обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст.ст. 290, 291 КПК України, суд вказав на не конкретність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.

Однак, зі змісту мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції не вдалося встановити, в чому ж саме, на думку суду першої інстанції, полягає неконкретність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.

Також суд вказав, що в обвинувальному акті не вказано форму вини, мотиву і мети вчинених кримінальних правопорушень, однак залишив поза увагою той факт, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальні правопорушення можуть вчинятися лише з прямим умислом, а мета і мотив підлягають з`ясуванню, коли впливають на кваліфікацію.

На виконання вимог п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладено встановлені та доведені фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, що полягають в незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, незаконному носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї і боєприпасів без передбаченого законом дозволу та незаконному виготовленні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, відповідно до диспозицій ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України.

Слушними є доводи апеляційної скарги прокурора і в тій частині, що твердження суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт порушує право обвинуваченого на захист є необґрунтованим.

Так, матеріали провадження не містять жодної заяви, клопотання чи зауваження ні від імені захисника в інтересах обвинуваченого, ні від імені самого ОСОБА_6 про порушення права обвинуваченого на захист, не вбачає таких порушень і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повністю відповідає вимогам статті 291 КПК України, а суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору для усунення порушень вимог ст. 291 КПК України, таких порушень не навів у своєму рішенні, а отже був позбавлений правових підстав для його повернення прокурору. В той же час, наведення у мотивувальній частині ухвали рядку рішень Європейського Суду з прав людини жодним чином не вказує на те, які ж саме недоліки містяться у обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 , який має бути предметом розгляду у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення суду першої інстанції, в зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 291, 405, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, повернуто прокурору Чернігівської області для усунення порушень вимог ст. 291 КПК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4