УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст.ст. 524-527 КПК України за заявою ОСОБА_2 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження за вироком Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2013 року у кримінальній справі відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 311 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Дніпровського районного суду м. Києва з Апеляційного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження.

16 листопада 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено ухвалу про залишення заяви ОСОБА_2 без руху та надано строк на усунення недоліків строком 1 місяць.

02 лютого 2016 року заявником ОСОБА_2 була направлена заява про усунення недоліків.

Відповідно ч. 1 ст. 528 КПК України, якщо у заяві не зазначено мету відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження або відомості, необхідні для їх відновлення, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Суд перевіривши заяву ОСОБА_2 на відповідність вимогам ст.ст. 524-527 КПК України, приходить до наступного:

відповідно до положень ст. 572 КПК України, у заяві повинно бути зазначено, про відновлення яких саме матеріалів просить заявник, чи був ухвалений вирок, в якому процесуальному статусі перебував заявник, хто конкретно і в якості кого брав участь у судовому розгляді, місце проживання чи місцезнаходження цих осіб, що відомо заявнику про обставини втрати матеріалів кримінального провадження, про місцезнаходження копій документів кримінального провадження або відомостей щодо них, поновлення яких саме документів заявник вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення.

До заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися у заявника.

Як убачається із заяви ОСОБА_2 матеріали кримінального провадження знаходяться на тимчасово окупованій території, а саме на території Автономної Республіки Крим, а засуджений ОСОБА_2 вважає, що постановлено суворий та надто жорстокий вирок, ухвалений з порушенням норм кримінального та кримінально-процесуального права, обставини кримінального правопорушення судом не були досліджені, а сумніви вини були викладені зі сторони обвинувачення.

Також, ОСОБА_2 у своїй заяві вказує на те, що 22 травня 2014 року Апеляційний суд Республіки Крим за його скаргою переглянув вирок Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2013 року та задовільний його апеляційну скаргу частково, а саме призначив йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, але Апеляційний суд Автономної республіки Крим при прийнятті рішення керувався законом іншої держави, а саме Російської Федерації.

Одночасно, ОСОБА_2 у своїй заяві вказує, що він взагалі не розуміє яким чином Дніпровський районний суд м. Києва буде відновлювати матеріали кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження з тимчасово окупованої території відмовили направити до Апеляційного суду м. Києва, тому відновити їх не можливо.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року не визначено механізму передачі кримінальних справ з судів Автономної Республіки Крим до інших судів.

Разом з тим Прокуратура Автономної Республіки Крим, яку наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора України № 33ш від 12.06.2014 року передислоковано до м. Києва, наглядові провадження по кримінальним справам (провадженням), копії процесуальних документів тощо, у тому числі відносно ОСОБА_2 з органів прокуратури АР Крим, які перебувають на тимчасово окупованій території, не передавались.

Вказана обставина підтверджується листом від 06.03.2015 року № 09/7-35 вих-15 направленого до Апеляційного суду м. Києва з Прокуратури Автономної Республіки Крим.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України, обставини, передбачені п.п. 2 і 3 ч. 2 ст. 459 КПК України, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" регламентовано, що судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Відповідно до ст. 529 КПК України, одержавши заяву про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, суддя вживає заходів для одержання від прокурора відомостей та копій відповідних процесуальних документів, які стосуються відновлюваних матеріалів, однак виконати дану норму на даний час не можливо.

Враховуючи вищезазначене, суд, перевіривши заяву на виконання вказаних вимог КПК України, вважає, що форма та її зміст, не дають підстав для розгляду заяви про відновлення втраченого провадження, оскільки вона, всупереч положень ст. 527 КПК України, не містить належного обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують втрату кримінального провадження, не містить відомостей хто конкретно і в якості кого брав участь у судовому розгляді, місце проживання чи місцезнаходження цих осіб, що відомо заявнику про обставини втрати матеріалів кримінального провадження, відомостей щодо них, поновлення яких саме документів заявник вважає необхідними, тобто за своєю суттю являється сумнівною, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Витребувати копії матеріалів кримінального провадження, викликати учасників які приймали участь у судовому процесі, сторін по даному кримінальному провадженні у суду немає можливості, оскільки перевезення вантажів та кореспонденції до Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на даний час не здійснюються, а тому не можливо виконати вимоги ст. ст. 529, 530 КПК України.

Вище вказана обставина підтверджується листом представника ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_5 від 20.10.2014 року та в.о. генерального директора УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_6 від 01.12.2014 року, відповідно до якого з 27.03.2014 року пошта, вантажі, які направляються з УДППЗ «Укрпошта» та ТОВ «Нова Пошта» з материкової частини України до Автономної Республіки Крим не приймаються та повертаються у зворотному напрямку.

Відповідно до норм діючого кримінального процесуального зхаконодавства України, - відновленню підлягають втрачені матеріали в тому кримінальному провадженні, яке завершилося ухваленням вироку суду.

Втрачені матеріали кримінального провадження можуть бути відновлені за заявою учасника судового провадження. Близькі родичі обвинуваченого, який помер, мають право подати відповідну заяву, якщо це необхідно для його реабілітації.

Заява про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження подається до суду, який ухвалив вирок.

У заяві повинно бути зазначено, про відновлення яких саме матеріалів просить заявник, чи був ухвалений вирок, в якому процесуальному статусі перебував заявник, хто конкретно і в якості кого брав участь у судовому розгляді, місце проживання чи місцезнаходження цих осіб, що відомо заявнику про обставини втрати матеріалів кримінального провадження, про місцезнаходження копій документів кримінального провадження або відомостей щодо них, поновлення яких саме документів заявник вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення.

До заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися у заявника.

Якщо у заяві не зазначено мету відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження або відомості, необхідні для їх відновлення, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, якою встановлює заявникові строк, необхідний для усунення цих недоліків.

Якщо мета звернення до суду, зазначена заявником, не пов`язана із захистом його прав та інтересів, суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження або залишає заяву без розгляду, якщо провадження було відкрито.

Відповідно до ч.3 ст. 531 КПК України, за недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження і роз`яснює учасникам судового провадження право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 206, 524-531, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_2 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження за вироком Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2013 року у кримінальній справі відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 311 КК України залишити без розгляду.

Копія ухвали невідкладно надіслати заявнику, одночасно суд роз`яснює, що заявник не позбавлений права повторно подати аналогічну заяву за підсудністю, визначеною ст. 526 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: