Справа № 740/1213/17 провадження № 11-кп/795/769/2017 Категорія - п.6 ч.2 ст.115 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000051 від 12 січня 2017 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

23 травня 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ніжина, Чернігівської області,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктом 6 частини 2 статті 115 та частиною 4 статті 187 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікацію його дій, просив вирок місцевого суду змінити у зв`язку з тяжкістю призначеного покарання.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та засуджено за пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, крім житла, за частиною 4 статті 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією ? частини всього особисто належного йому майна, крім житла.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу фактичного затримання, з 17 січня 2017 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 18420 гривень 40 копійок відшкодування матеріальної шкоди та 500000 гривень моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 46730 гривень 28 копійок.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без змін - тримання під вартою.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 17 січня 2017 року по 23 травня 2017 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник вказав на недостатність врахування місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому обставин які пом`якшують покарання, визнання ним своєї вини, щире каяття, сприяння досудовому слідству у розкритті злочинів, що дозволило стороні обвинувачення вірно кваліфікувати його дії, те, що раніше він до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався та за місце проживання характеризується позитивно.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого, потерпілий та прокурор просили залишити вирок місцевого суду без змін за відсутності підстав для пом`якшення, призначеного судом першої інстанції покарання.

Вироком суду першої інстанції було встановлено, що 12 січня 2017 року, близько 04 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи із корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення, проник на територію фермерського господарства «Липоворізьке» за адресою: місто Ніжин, вулиця Чернігівська, 110, яка на той час перебувала під охороною ОСОБА_11 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном та умисного вбивства, вчинив напад на ОСОБА_11 , під час якого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заволодіння чужим майном та заподіяння смерті потерпілого, умисно, сокирою, яку відшукав на місці вчинення злочину, завдав ОСОБА_11 множинних ударів в область голови, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритої внутрішньочерепної травми голови з множинними переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки, шлуночки і речовину головного мозку, частковою деструкцією мозку; двох забійних та шість рублених ран, двох поверхневих різаних ран волосяної частини голови і лоба; забою м`яких тканин правої навколо вушної області з переломом суглобового відростка нижньої щелепи, тим самим заподіявши смерть ОСОБА_11 на місці події.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи став забій головного мозку в результаті відкритої внутрішньочерепної травми з множинними відкритими переломами кісток склепіння та основи черепа з деструкцією головного мозку.

Доводячи злочинний умисел до кінця, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , незаконно проник до приміщення цеху напівфабрикатів, який розташований на вищевказаній території, де заволодів грошима потерпілого ОСОБА_12 у загальній сумі 800,00 грн. та з місця вчинення злочину зник, задавши потерпілому матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку потерпілого, його представника та прокурора, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, кваліфіковані місцевим судом за пунктом 6 частиною 2 статті 115 КК України та дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились в нападі з метою заволодіння майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя потерпілого (розбій), кваліфіковані місцевим судом за частиною 4 статті 187 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, наявність сім`ї та постійного місця проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди, обставини, що пом`якшують покарання, його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частинами статей за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Остаточне покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог статті 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про призначення покарання місцевим судом були враховані всі обставини на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин доводи захисника про суворість призначеного судом першої інстанції покарання є необґрунтованими та підстав для пом`якшення покарання не вбачається.

Згідно частини 2 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведе, слід додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня 2017 року по 20 червня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

23 травня 2017 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення 23 травня 2017 року по 20 червня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4