ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000152 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гуляйполе Запорізької обл., українець, громадянин України, неодружений, має неповнолітню дитину 2009 року народження на утриманні, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12 березня 2016 року о 07 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи за місцем дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, в умовах особливого періоду, самовільно залишив вказану військову частину та проводив час на власний розсуд до 10 години 25 березня 2016 року, після чого солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та продовжив проходження військової служби. 7 квітня 2016 року наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №70 солдата ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас. За час відсутності у вказаній військовій частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні провину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявшись, пояснив суду, що проходив службу в В/ч польова пошта НОМЕР_1 в якості солдата. Йому була надана відпустка, після якої останній мав прибути до військової частини 12.03.2016 року, однак прибув 25.03.2016 року. Весь час перебував у дівчини, проводив час на власний розсуд.

Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, суд, за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, цивільний позов не заявлений, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, а саме що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у нарколога, психіатра не перебуває, за місцем служби характеризувався посередньо, на утриманні має неповнолітню дитину. Суд враховує наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, суд приходить до твердого переконання про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому застосовує ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього додаткові зобов`язання відповідно до ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не застосовувався, цивільний позов не пред`являвся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 374, 394 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 3,4 КК України, а саме: повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в орган пробації.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1