Справа № 755/2532/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ "13" лютого 2017 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києва ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про тимчасовий доступ до документів,
Клопотання мотивоване тим, що в.о. директора ОСОБА_4 , маючи владні повноваження, всупереч інтересам служби, зловживаючи службовим становищем, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, під час роботи над експертними висновками 1.2/16 та 1.2/17 здійснив тиск на керівництво підрозділу, співробітників підприємства ДП «ДІСЕД» та експертів з метою отримання певного заангажованого висновку у судовому експертному дослідженні, що є порушенням діючих норм існуючого законодавства.
Так, встановлено, що особисто ОСОБА_4 здійснив зустріч з виконавцями лінгвістичної експертизи на предмет зміни висновку. Після того, як один з експертів ( ОСОБА_5 ) відмовився, ОСОБА_4 був змушений здійснити пошук іншого експерта та переробити висновок експертизи, який в подальшому він повторно направив до Господарського суду м. Києва.
Допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в своїх показах повністю підтверджують зазначене вище.
Так, свідок ОСОБА_5 під час допиту вказав, що йому зателефонував ОСОБА_4 та попросив зустрітися з приводу висновку № 1.2/16. Під час зустрічі у ТРЦ «Аладін» ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 для ознайомлення текст висновку та запропонував останньому за грошові кошти змінити Висновок № 1.2/16.
Крім того, з`ясовані наступні обставини:
Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених вказаним Законом, судові експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ.
До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.
Відповідно з положеннями Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень № 53/5 лінгвістична експертиза являється видом криміналістичної експертизи, яку мають право здійснювати суб`єкти судово-експертної діяльності, зазначені в ст. 7 Закону України «Про судову експертизу».
Згідно з Листом № 07/01-11/185965-16 від 08.11.2016 за підписом директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_9 лінгвістична експертиза являється видом криміналістичної експертизи та відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках на потерпілого.
Згідно ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення, тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Згідно ч. 2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий на підставі рішення судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Згідно ч. 3 ст. 100 КПК України документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
Згідно ч.1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.
Згідно п. 19 ст. 3 КПК України, сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
ДП «ДІСЕД» було належним чином повідомлене про дату та час розгляду клопотання, відповідно до ст. 163 КПК України неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши документи додані до клопотання, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим.
Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що зазначена інформація знаходиться у ДП «ДІСЕД», а також така інформація має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, та з урахуванням можливості використати цю інформацію як доказ, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.
Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, керуючись статями 110, 163165, 309, 369372 та 395 КПК України,
Строк дії ухвали не може перевищувати одного місяця з дня її постановлення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: