АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2670/16-к Номер провадження 11-кп/786/576/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0000982, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2016, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 березня 2016 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білики Кобеляцького району Полтавської області, до арешту проживав без реєстрації АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, раніше судимого:
1)12.05.1994 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 81, ч.2 ст. 140, 17, ч.2 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією ? майна. Звільнений 09.10.1996 на підставі указу Президента Про амністію на невідбутий строк 4 місяці 2 дні;
2)20.10.1999 Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений по відбуттю покарання 12.10.2001;
3)30.05.2002 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 09.04.2004 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 29 днів;
4)16.11.2005 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, 304, ч.1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 30.05.2002, остаточно засуджений до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.12.2007 невідбутий строк покарання замінений на обмеження волі;
5)24.12.2008 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 16.11.2005, остаточно засуджено до покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. строком на 2 роки 6 місяців, звільнений умовно-достроково 06.10.2011 року;
6)20.01.2016 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, -
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного попереднім вироком Гадяцького районного суду від 20.01.2016, у виді 5 (п`яти) місяців позбавлення волі, остаточно до відбуття призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання вказано рахувати з 22 грудня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню, в період з 22.12.2016 по 23.03.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 100 КПК України по справі визначено долю речових доказів.

За вироком суду, 22 листопада 2016 року близько 22 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , помітив, як ОСОБА_8 поклав до кишені своїх штанів, які знаходились на вішалці в кімнаті, грошові кошти.
Після того, як ОСОБА_8 покинув приміщення будинку, ОСОБА_7 , таємно, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти в сумі 3200 гривень із кишені штанів потерпілого, після чого покинув приміщення будинку, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на зазначену суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації його дій, ставить питання про зменшення обраної йому міри покарання шляхом застосування положень статті 69 КК України, застосувати інше більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі. Наголошує на тому, що судом недостатньо враховано особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, приймав участь в облаштування дитячого майданчика, постійно працював неофіційно, потерпілий жодних претензій до обвинуваченого не має. При розкритті злочину допомагав слідчим органам, щиро розкаявся у скоєному.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги з мотивів у ній наведених, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, тобто крадіжці, а саме грошових коштів у потерпілого ОСОБА_8 , вчиненій повторно, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку суду відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного покарання за вчинений злочин ОСОБА_7 , колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість пом`якшення призначеного судом покарання за вчинення злочину проти власності є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Судом першої інстанції покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який щиро кається, обставин, що пом`якшують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_7 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив.

З мотивувальної частини вироку проглядається, що суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, дані про особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, правомірно врахувавши вчинення злочину у період іспитового строку за попереднім вироком суду від 20.01.2016 та призначив винному покарання, необхідне та достатнє для його виправлення.

Суд правильно визначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України, тобто призначив остаточне покарання за сукупністю вироків.

Покарання ОСОБА_7 призначене в межах санкції даної статті і підстав для його зміни не вбачається.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі обставини, судом належним чином враховані при призначенні покарання обвинуваченому.

Наявність у ОСОБА_7 позитивної характеристики, з урахуванням кількості попередніх судимостей, конкретних обставин вчинення злочину, істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому підставою для пом`якшення покарання бути не може.

На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час судового провадження колегія суддів не знаходить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного судом покарання обвинуваченому не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,- У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання призначеного ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 22.12.2016 по 20.06.2017 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4