Справа № 396/151/17
Провадження № 1-кп/396/60/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю: прокурора ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, освіта професійно-технічна, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , не працюючого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, утриманців не має, освіта повна середня, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Знаходячись біля вказаної під`їзної колії, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ, шляхом демонтування за допомогою монтировки із залізобетонних шпал, які на той час не експлуатувалися та знаходилася демонтованими біля зазначеної під`їзної колії, діячи як співвиконавці, зняли із вказаних шпал підкладки КБ - 65 у кількості 12 шт. та болти клемні у зборі у кількості 12 шт., які в подальшому помістили до полімерних мішків, однак в цей час були помічені бригадиром колії ОСОБА_6 та поліцейськими Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області та з причин, які не залежали від їхньої волі не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: не змогли непоміченими залишити місце вчинення злочину та отримати реальну можливість розпорядитися викраденим майном.
Згідно висновку експерта №864 від 25.12.2016 р. вартість однієї підкладки КБ-65 верхньої будови залізничної колії, бувшої у використанні, складає 95,20 грн.; вартість одного болта клємного у зборі верхньої будови залізничної колії, бувшого у використанні складає 24,48 грн.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 і ОСОБА_4 мали намір завдати ПАТ «Українська залізниця» майнову шкоду на суму 1436,16 грн.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнали повністю, погодилися із усіма обставинами вчинення ними злочину, викладеними в обвинувальному акті, пояснили, що дійсно 03 грудня 2016 року в період часу з 10:30 по 11:40 год., вони за попередньою змовою між собою, мали умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: підкладок у зборі із болтами, вони розуміли, що вказане майно для них було чужим, але не знали кому воно належить і вважали його безхазяйним. Довести до завершення свій умисел вони не встигли, оскільки були помічені службовими особами. Із вартістю майна, на яке вчинили посягання, погоджуються. У вчиненому розкаюються, просять суворо їх на карати.
Представник потерпілого ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду кримінального провадження, а тому суд, за згодою учасників судового провадження, ухвалив про розгляд кримінального провадження у її відсутності.
Судом, за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів, відносно тих обставин, які ніким не заперечуються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, а саме щодо допиту свідків та дослідження в повному обсязі письмових матеріалів кримінального провадження.
Заслухавши показання обвинувачених, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до переконання, що вина обвинувачених доведена повністю, дослідженими доказами встановлено, що обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_4 мали спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який і діючи за попередньою змовою, з єдиним мотивом, метою і прямим умислом, як співвиконавці, вчинили незакінчений замах на викрадення чужого майна, вартістю 1436,16 грн., належне потерпілому, не зумівши довести злочинний умисел до завершення та отримати реальну змогу розпорядитися викраденим майном із незалежних від них причин. Оскільки були викриті працівниками поліції, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що дії обвинувачених правильно кваліфіковані по ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він раніш не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, одружений, утримує малолітню дитину, має постійне місце проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.66 КК України суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин у відповідності зі ст.67 КК України не встановлено.
Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він раніш не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, утриманців не має, має постійне місце проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , у відповідності зі ст.66 КК України суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин у відповідності зі ст.67 КК України не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який скоїв незакінчений замах на вчинення умисного корисливого злочину середньої тяжкості, наведені вище дані про його особу, обставини, що пом`якшують його відповідальність, відсутність обтяжуючих обставин, знаходить необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Також суд вважає за необхідне застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, оскільки, з урахуванням особи обвинуваченого, який не має судимості, щиро розкаявся, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства.
У зв`язку із звільненням обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на нього слід покласти обов`язки, згідно ст.76 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який скоїв незакінчений замах на вчинення умисного корисливого злочину середньої тяжкості, наведені вище дані про його особу, обставини, що пом`якшують його відповідальність, відсутність обтяжуючих обставин, знаходить необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Також суд вважає за необхідне застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, оскільки, з урахуванням особи обвинуваченого, який не має судимості, щиро розкаявся, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства.
У зв`язку із звільненням обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на нього слід покласти обов`язки, згідно ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судові витрати відсутні, а долю речових доказів вирішує, згідно ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
Згідно із ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
Згідно із ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
- велосипед ХВЗ «Україна», чорного кольору передано на зберігання його власнику ОСОБА_4 , велосипед ХВЗ «Україна», зеленого кольору передано на зберігання його власнику ОСОБА_5 , із набранням вироком законної сили залишити обвинуваченим;
- кирка, металевий лом, монтировка, 2 ріжкові ключі, із набранням вироком законної сили знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1