Провадження № 1/200/6/16
ПОСТАНОВА

04 січня 2017 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , який є головуючим в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України,

розглянувши апеляцію першого заступника прокурора області ОСОБА_3 на окрему постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2016 року в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України.

25.11.2016 року в зв`язку із неявкою в судове засідання прокурора для підтримання державного обвинувачення в суді, судом була ухвалена окрема постанова щодо незабезпечення явки до суду прокурора керівництвом прокуратури Дніпропетровської області та Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області.

Постановою головуючого в даній справі від 08.12.2016 року апеляцію першого заступника прокурора області ОСОБА_3 було залишено без руху.

Підставами для залишення апеляції першого заступника прокурора області ОСОБА_3 стала, в тому числі, та обставина, що відповідно до офіційного сайту прокуратури Дніпропетровської області, розділ «Керівництво», посади керівників прокуратури Дніпропетровської області називаються: «прокурор Дніпропетровської області», «перший заступник прокурора Дніпропетровської області», «заступник прокурора Дніпропетровської області».

Посади «перший заступник прокурора області» на офіційному сайті прокуратури Дніпропетровської області не існує.

Таким чином, в апеляції, поданій на фірмовому бланку прокуратури Дніпропетровської області, не зазначена особа, яка подає апеляцію.

Також, в порушення п.6 ч.1 ст. 350 КПК України, в апеляції прокурора не зазначено перелік документів, які додаються до апеляції.

В порушення ч.2 ст. 350 КПК України, апеляція першого заступника прокурора області не містить посилання на відповідні аркуші справи.

23.12.2016 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла апеляція в порядку ст. 352 КПК України від імені першого заступника прокурора області ОСОБА_4 .

В порушення п.2 ч.1 ст. 350 КПК України, в даній апеляції вимоги закону в частині зазначення особи, яка подає апеляцію, виконані не були.

В апеляції не зазначено, першим заступником прокурора якої області було подано апеляцію.

Більш того, прокурор який подав апеляцію, в тексті самої апеляції відмовився виконати постанову головуючого про залишення апеляції без руху та вимоги положень Кримінально-процесуального кодексу України. Прокурор вступив в полеміку із судом та послався на п.9.5.3 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України №103 від 24.02.2016 року, згідно якої підпис на документі складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої, без зазначення назви прокуратури - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціала імені та прізвища.

Разом із тим, Інструкція з діловодства в органах прокуратури України, затверджена наказом Генерального прокурора України №103 від 24.02.2016 року є внутрішнім документом органів прокуратури, регламентує внутрішній документообіг органів прокуратури та не поширюється на Кримінально-процесуальний кодекс України.

Більш того, про це зазначено і в ч.2 п. 1.2 вказаної Інструкції: «На процесуальні та фінансові документи ця Інструкція поширюється в частині, яка стосується загальних принципів роботи із ними і підготовки до передавання в архів».

Крім того, в апеляції прокурора не виконані вимоги п.6 ч.1 ст. 350 КПК України, щодо зазначення переліку документів, які додаються до апеляції. Як зазначено в апеляції: «апелянт зобов`язаний додати до апеляції документи, на які посилається, але які в справі відсутні, а також має право додавати будь-які документи, які необхідні, на його думку для правильного вирішення справи. Оскільки, прокурор у своїй апеляції не посилається на будь-які документи та не бажає їх долучати, тому перелік їх відсутній».

Мотивуючи таку свою позицію, апелянт не послався на відповідну норму Кримінально-процесуального кодексу України і керувався лише своїми умовиводами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 350 КПК України, в апеляції зазначається перелік документів, які додаються до апеляції.

В порушення п.6 ч.1 ст. 350 КПК України, в апеляції прокурора в порядку ст. 352 КПК України, вимоги п.6 ч.1 ст. 350 КПК України не виконані.

В апеляції прокурора також не виконані вимоги ч.2 ст. 350 КПК України, щодо обов`язку прокурора послатися на відповідні аркуші справи. Як зазначено в апеляції: «відповідно до ч.2 ст. 350 КПК України прокурор, дійсно, при обґрунтуванні своїх доводів про необхідність скасування чи зміни судового рішення повинен посилатися на відповідні аркуші справи, де знаходиться той доказ, на який посилається апелянт. Разом із тим, оскільки прокурор не вдається до оцінки доказів, тому і посилання на відповідні аркуші справи є недоцільним. Крім того, апелянт не є учасником судового розгляду у даній кримінальній справі та не має доступу до матеріалів справи, що в свою чергу унеможливлює посилання на відповідні аркуші справи».

Мотивуючи таку свою позицію, апелянт, не бажаючи виконувати постанову головуючого в даній справі від 08.12.2016 року, довільно, керуючись своїми власними умовиводами, на свій власний розсуд, перекрутив та доповнив норму ч.2 ст. 350 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 350 КПК України, при обґрунтуванні прокурором та захисником необхідності скасування вироку, ухвали, постанови апеляція повинна містити посилання на відповідні аркуші справи.

Про жодні докази, на які посилається апелянт в апеляції, в ч.2 ст. 350 КПК України не йдеться. Виключень з даної норми закону не передбачено. Отже, висновок апелянта про недоцільність посилатися на відповідні аркуші справи є прямим невиконанням ч.2 ст. 350 КПК України та постанови суду про залишення апеляції без руху від 08.12.2016 року.

Посилання апелянта на неможливість ознайомитися з матеріалами справи не відповідають дійсності, оскільки апелянтом навіть не робилися спроби ознайомитися з матеріалами справи. Заяв про ознайомлення з матеріалами справи до суду не надходило.

Таким чином, апелянтом грубо порушені вимоги статті 350 та 352 КПК України, а відповідно, апеляція першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 є такою, що не підлягає розгляду.

Крім того, відповідно до п.11 ч.1 ст. 348 КПК України, апеляцію має право подати особа, щодо якої винесено окрему ухвалу (постанову) суду.

Окрема постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2016 року відносно першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 не ухвалювалася, а тому підстав, передбачених законом, для подання апеляції даною посадовою особою немає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 350, 352 КПК України (в редакції 1960 року),

П О С Т А Н О В И В:
Апеляцію першого заступника прокурора області ОСОБА_4 на окрему постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2016 року в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України визнати такою, що не підлягає розгляду.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту її винесення .

Суддя: ОСОБА_1