Справа № 569/5338/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Рівне
29 травня 2017 року С лідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ін-Гейм» на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Ін-Гейм» в особі адвоката ОСОБА_4 звернулось до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України на бездіяльність слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000561 від 25.01.2017 року , внесеного до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно положень ст. 169 КПК України, посилаючись на наступні факти та обставини.

14.04.2017 року на підставі ухвали слідчого судді від 28.03.2017 року слідчим Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області було проведено обшук нежитлового приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 8, що перебуває у користуванні ТОВ «Ін-Гейм» відповідно до договору суборенди нерухомого майна № 7 від 01.11.2016 року.

В ході проведення обшуку слідчим було виявлено та вилучено системні блоки комп`ютерів 35 шт., монітори 35 шт., грошові кошти в сумі 3007 грн.

Стверджуючи про те, що вилучене майно утримується органом досудового розслідування без законних на те підстав, за відсутності рішення суду про його арешт, що порушує право ТОВ «Ін-Гейм» на вільне володіння та користування належним майном, заявник просить зобов`язати орган досудового розслідування повернути тимчасово вилучене майно ТОВ «Ін-Гейм» згідно протоколу обшуку від 14.04.2017 року.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала доводи та вимоги скарги, вказавши, що ТОВ «Ін-Гейм» здійснювалась законна діяльність із розповсюдження білетів державних лотерей, які проводяться ТОВ «М.С.Л.», відповідно до укладених між ТОВ «Розумні ігри» (розповсюджувачем державних лотерей оператора державних лотерей ТОВ «М.С.Л.» на підставі договору розповсюдження № 07-07-2016 від 01 липня 2016 року) та ТОВ «ІН-ГЕЙМ» договором передоручення (про розповсюдження білетів державних лотерей) від 14 липня 2016 року № ІГ-14-07-2016, згідно з яким ТОВ «ІН-ГЕЙМ» було доручено здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей оператора державних лотерей ТОВ «М.С.Л.». Окрім цього на законність проведення господарської діяльності за цією адресою вказує також укладений 10 січня 2017 року між ТОВ «Розумні ігри» та ТОВ «ІН-ГЕЙМ» ліцензійний договір № ЛІГ-10-01-2017 про передачу невиключної ліцензії на використання програмного забезпечення «cLoto» та програмного забезпечення Witek SX-410. Метою використання ТОВ «ІН-ГЕЙМ» Програмного забезпечення «cLoto» є візуалізація процесу розіграшу білетів державної лотереї «Золота підкова», визначення переможців державної лотереї «Золота підкова» та донесення до гравця інформації щодо виграшності чи програшності придбаного гравцем білета державної лотереї «Золота підкова». Метою використання ТОВ «ІН-ГЕЙМ» Програмного забезпечення Witek SX-410 є встановлення його на комп`ютери для здійснення розповсюдження державних лотерей ТОВ «М.С.Л.», у тому числі для реєстрації в Центральній електронній системі операцій щодо прийняття ставок у державні лотереї, що проводяться ТОВ «М.С.Л.», операцій з виплати виграшів у державні лотереї, що проводяться ТОВ «М.С.Л.», перевірки виграшності білетів (чеків, квитків) державних лотерей, що проводяться ТОВ «М.С.Л.».

Заслухавши пояснення адвоката в обґрунтування доводів скарги, вивчивши матеріали судового провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Судовим розглядом встановлено, що в межах кримінального провадження № 0000561 від 25.01.2017 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, 28 березня 2017 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_5 було винесено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку у нежитловому приміщенні закладу «Інтернет клуб» за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 8, з метою відшукання і вилучення комп`ютерної техніки (системних блоків, моніторів, клавіатур та мишок), електронних носіїв інформації (карток пам`яті, вінчестерів) призначених для доступу до азартних ігор, аудіо-відеозаписуючих пристроїв (відеореєстраторів, камер спостереження, веб-камер), пристроїв призначених для демонстрації рухомих та нерухомих зображень із звуковим супроводом, пристроїв, що використовуються для поєднання вузлів та мереж і керують процесом маршрутизації інформації (роутерів, свічів, подовжувачів та ін.), термопринтерів, телефонів, смартфонів, окремих рухомих предметів, призначених для розміщення комп`ютерної техніки, чорнових записів, поліграфічної продукції, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів, які мають значення для відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Зважаючи на резолютивну частину ухвали від 28 березня 2017 року про дозвіл на проведення обшуку, слідчий або прокурор зобов`язані абсолютно точно усвідомлювати та розуміти, що саме певне майно, на вилучення якого надає дозвіл слідчий суддя, може мати доказове значення для кримінального провадження, і що саме це майно, наявне в обшукуваному житлі (приміщенні) певної особи.

На виконання вищезазначеної ухвали слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, 14 квітня 2017 року було проведено обшук нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку слідчим було виявлено та вилучено системні блоки комп`ютерів 35 шт., монітори 35 шт., грошові кошти в сумі 3007 грн.

Разом з тим, в протоколі обшуку від 14 квітня 2017 року не відображено і не зафіксовано чим керувався слідчий та яким чином він визначив, що вилучене майно є пристроями схожими на гральні пристрої, а системні блоки є такими за допомогою яких надаються послуги у сфері грального бізнесу. За відсутності вказаних даних суд приходить до висновку, що майно вилучене під час обшуку 14.04.2017 року не входить до переліку речей, щодо яких було надано дозвіл на відшукання ухвалою слідчого судді від 28.03.2017 року.

Слідчим не надано суду допустимих і достатніх в розумінні ст. 86, 87 КПК України доказів, які б свідчили про те, що вилучене у ТОВ «Ін-Гейм» під час обшуку майно стосується предмету досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000561 від 25.01.2017 року.

Більше того, системний аналіз змісту ухвали слідчого судді від 28.03.2017 та протоколу обшуку від 14.04.2017 беззаперечно вказує на те, що вилучене у ТОВ «Ін-Гейм» під час обшуку 15.03.2017 року майно не міститься в переліку предметів та документів, які зазначені до відшукання в ухвалі слідчого судді про обшук від 28.03.2017 року.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини прокурором не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час обшуку 14.04.2017 року майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту ст.8 КПК України вбачається, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ТзОВ «Ін-Гейм» на бездіяльність слідчого задовільнити частково.

Зобов`язати слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000561 від 25.01.2017 року, повернути ТОВ «ІН-ГЕЙМ» тимчасово вилучене 14.04.2017 року під час обшуку приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 8, майно, а саме: монітори 35 шт., грошові кошти в сумі 3007 грн.

В іншій частині скарга ТОВ «Ін-Гейм» задоволенню не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1