Справа № 615/828/17
У Х В А Л А
Іменем України
12 липня 2017 року м. Валки
Валківський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
11.07.2017 року до Валківського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в якому вона просить слідчого суддю:
1. надати дозвіл слідчому слідчого відділення Валківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 , а також групі прокурорів у кримінальному провадженні (у складі начальника Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_5 та прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області юриста 2 класу ОСОБА_3 ) на тимчасове вилучення майна шляхом збирання і транспортування: врожаю соняшника та пшениці, що розташований на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області на земельній ділянці державної форми власності, площею 5 га, що знаходиться за географічними координатами широта 49° 46 30, довгота 35° 30 15, є самовільно зайнятою невстановленими особами; врожаю соняшника, що розташований на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області на земельній ділянці державної форми власності, площею 4 га, що знаходиться за географічними координатами широта 49° 46 31, довгота 35° 28 11, є самовільно зайнятою невстановленою особою;
2. накласти арешт на сільськогосподарську продукцію врожаю 2017 року з подальшим його транспортуванням до місця зберігання, а саме на врожай соняшника та пшениці, що розташований на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області на земельній ділянці державної форми власності, площею 5 га, що знаходиться за географічними координатами широта 49° 46 30, довгота 35° 30 15, є самовільно зайнятою невстановленою особою; на врожай соняшника, що розташований на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області на земельній ділянці державної форми власності, площею 4 га, що знаходиться за географічними координатами широта 49° 46 31, довгота 35° 28 11, є самовільно зайнятою невстановленою особою.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що за результатами виконання доручення прокуратури Харківської області встановлено, що на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області використовуються земельні ділянки державної форми власності загальною площею 9 га без дозвільних та правовстановлюючих документів, у зв`язку із чим вбачаються ознаки самовільного зайняття земельної ділянки, чим завдано значної шкоди інтересам держави.
На підставі ч. 7 ст. 214 КПК України проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому СВ Валківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 .
Під час досудового розслідування проведено огляд місця події, відповідно до якого встановлено, що на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області (за межами населеного пункту) виявлено факти самовільного зайняття наступних земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, загальною площею 9 га, які на даний час рахуються за землями, які не передані у власність та (або) користування: земельна ділянка, що знаходиться за географічними координатами широта 49° 46 30, довгота 35° 30 15, площею 5 га, що засіяна єдиним масивом соняшником і пшеницею; земельна ділянка, що знаходиться за географічними координатами широта 49° 46 31, довгота 35° 28 11, площею 4 га, що засіяна єдиним масивом соняшником.
На даний час власник посівів органом досудового розслідування не встановлений.
Майбутній врожай з вказаних земельних ділянок загальною площею 9 га є доказом злочину, набутий злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину, тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів необхідно тимчасово вилучити майно шляхом збору майбутнього врожаю озимої пшениці та його транспортування до місця зберігання.
Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що зазначений врожай, який на даний час залишився неприбраним з вказаних земельних ділянок, загальною площею 9 га, що розташовані на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області, та самовільно зайняті і використовуються невстановленими особами, може бути незаконно вилученим з вказаної території в короткі строки та в разі виконання даних незаконних дій, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України може являтись майном, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від якого або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення. Таким чином, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів необхідно надати дозвіл на тимчасове вилученнята арешт вказаного в клопотанні майна.
У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити.
Фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалось, оскільки клопотання про застосування технічних засобів фіксування не заявлялось.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим кодексом.
Статтею 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Виходячи з систематичного аналізу вищезазначених норм, слідчий суддя зазначає, що заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового вилучення майна здійснюються слідчим, прокурором, іншою уповноваженою особою під час огляду без надання дозволу слідчого судді про тимчасове вилучення майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора в частині вимог щодо надання дозволу на тимчасове вилучення майна шляхом збирання і транспортування врожаю соняшника та пшениці задоволенню не підлягає.
Щодо вимог клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом або знаряддям злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно із ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Однак в порушення вимог ч. 5 ст. 132 КПК України прокурором не надано слідчому судді належних доказів на підтвердження того, що земельна ділянка загальною площею 9 га, що знаходиться за географічними координатами широта 49° 46 30, довгота 35° 30 15, та земельна ділянка площею 5 га, що знаходиться за географічними координатами широта 49° 46 31, довгота 35° 28 11, є землями сільськогосподарського призначення державної форми власності та використовуються без дозвільних та право установчих документів, як самовільно зайняті земельні ділянки.
Також, прокурором не надано доказів на підтвердження завдання значної шкоди державі, у зв`язку із самовільним зайняттям зазначених земельних ділянок.
Окрім того, прохання прокурора про накладення арешту на врожай пшениці та соняшника 2017 року з подальшим його транспортуванням до місця зберігання не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України.
Частиною 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про тимчасове вилучення майна та арешт майна задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170, 172, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1