Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
підготовчого судового засідання
Справа № 511/1077/17

Номер провадження: 1-кп/511/156/17

"30" серпня 2017 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

правопорушника ОСОБА_5 ,

законних представників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених - ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_9 ,

уповноваженого підрозділу органів Національної поліції - ОСОБА_10 ,

представника персоналу органу пробації - ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні призначеному ухвалою суду від 09.06.2017 року в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження № від 19.04.2017 року на підставі обвинувального акту, який надійшов від Роздільнянської місцевої прокуратури за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України, а також з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000505 від 19.04.2017 року відносно ОСОБА_5 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:
08.06.2017 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000505 від 19.04.2017 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про необхідність повернення обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору на підставі ч.3 ст.314 КПК України, так як і обвинувальний акт, і клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру не відповідають вимогам закону.

Дане клопотання мотивоване тим, що під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчим допущено порушення норм Кримінального кодексу України, обвинувальний акт та клопотання про застосування заходів виховного характеру по даному кримінальному провадженню не відповідають вимогам ст.291, 292 КПК України, так як формулювання обвинувачення в обвинувальному акті та в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру викладене неповно і не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення та суспільно-небезпечного діяння.

Інші учасники судового провадження не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та повернення обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору.

Дослідивши обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що обвинувальний акт та клопотання підлягають поверненню прокурору, оскільки вони не відповідають вимогам статтей 291, 292 КПК України виходячи за наступного.

При здійсненні кримінального провадження відносно неповнолітніх суди повинні забезпечувати точне і неухильне застосування діючого законодавства, своєчасний та якісний розгляд, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, а також враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Пунктом 5 частини 2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обвинувальний акт повинен містити формулювання обвинувачення.

Частиною першою статті 292 КПК України визначено, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Процесуальне значення обвинувального акта полягає в тому що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи (осіб) якій висунуто обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК).

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі Камасінскі проти Австрії (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у підпункті а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. Надання по кримінальній справі повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини ( справа Даллос проти Угорщини, п. 47).
Відповідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають обов`язковому доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Викладаючи обвинувачення, орган досудового розслідування в обвинувальному акті та в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру зазначає, що 31.12.2016 року у вечірній час ОСОБА_4 за домовленістю з особою, яка на момент вчинення крадіжки не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_5 викрали з багажника автомобілю марки ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_1 перфоратор вартістю 2000 грн.

За висновком органу досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за пред"явленим обвинуваченням інкриміновано кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Однак відповідно до ст.26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчинені умисного злочину.

Частиною 2 статті 28 КК України визначено, що злочин визнається таким, що вчинений за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два і більше), які заздалегідь до початку злочину, домовились про спільне його вчинення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про злочини проти власності" №10 від 06.11.2009 року коли із групи осіб, які вчинили злочин, лише одна особа є суб`єктом злочину, а решта осіб унаслідок неосудності або у зв`язку з недосягнення віку кримінальної відповідальності, чи з інших підстав не можуть бути суб`єктами злочину, дії винної особи, яка за таких обставин притягається до кримінальної відповідальності, не можна розглядати, як вчинення злочину групою осіб.

Тому органами досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані помилково за ч.2 ст.185 ч.2 КК України, що вбачається зі змісту обвинувального акту.

Разом з цим і в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру в діях ОСОБА_5 органами досудового розслідування помилково вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, які підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином в порушення вимог п. 5 ч.2 ст.291 КПК України у обвинувальному акті виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення не відповідають правовій кваліфікації дій неповнолітніх, один з яких не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення суспільно небезпечного діяння.

При цьом , якщо стосовно обвинувачення ОСОБА_4 в ході судового розгляду кримінального провадження можливо змінити обвинувачення на підставі ст.338 КПК України та поставити питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, то зміна обвинувачення в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_5 законом не передбачено.

Так відповідно до ч.2 ст.501 КПК України якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті (чи мало місце суспільно небезпечне діяння чи вчинено воно неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння), суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Наведені обставини є суттєвим порушенням вимог КПК України, таке порушення вимог закону не може бути усунуто під час судового розгляду та порушує право на захист обвинуваченого ОСОБА_4 та правопорушника ОСОБА_5 .

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, вказані недоліки є істотними, які в подальшому можуть вплинути на прийняття судом рішення, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору з зобов`язанням його усунути виявлені недоліки протягом місячного строку з дня постановлення ухвали, що відповідає засаді розумного строку та є достатнім для виправлення допущених недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст.291, 292, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000505 від 19.04.2017 року прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, в зв`язку з тим, що обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру не відповідають вимогам ст.291 КПК України.

Ухвалу негайно направити прокурору для усунення зазначених в ній недоліків обвинувального акта, встановивши строк у 30 днів для виконання даної ухвали суду.

Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1