Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 11 травня 2017 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002619 за касаційними скаргами потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , а також прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 .

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сіверськ Артемівського району Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням виконання обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 22241 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 60000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про речові докази у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за вбивство через необережність.
16.08.2015 року, приблизно о 04.00 год., ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку в якому проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки з ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли внаслідок того, що останній у відсутність його батька - ОСОБА_10 , який знаходиться на заробітках, навідував його матір ОСОБА_11 , що давало підстави підозрювати її у зраді, знаходячись на асфальтобетонному покритті проїжджої частини вулиці, діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком руки в обличчя, від якого останній впав, вдарившись головою об асфальтобетонне покриття дороги. Від одержаної травми ОСОБА_9 помер у лікарні.
У аналогічних за змістом та касаційними вимогами касаційних скаргах потерпіла ОСОБА_6 та її представник просять скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. Не погоджуються з вирішенням цивільного позову, посилаючись на необхідність задоволення його в повному обсязі в частині стягнення моральної шкоди. Вважають, що з огляду на наявні в справі дані про особу ОСОБА_8 та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, призначене йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України не сприятиме його виправленню. Вказують, що зазначені доводи вони наводили у своїх апеляційних скаргах, які на їх думку, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, залишились не перевіреними належним чином.

У касаційній скарзі прокурор також просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що апеляційний суд, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги прокурора, в якій він оспорював фактичні обставини справи та наголошував на суперечливості вироку суду першої інстанції. Прокурор не погоджується з призначеним ОСОБА_8 покаранням із застосуванням ст. 75 КК України, посилаючись на відсутність, на його думку, підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

В запереченнях на касаційні скарги засуджений ОСОБА_8 , посилаючись на безпідставність, на його думку, їх доводів просив залишити їх без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який погоджуючись з призначеним ОСОБА_8 покаранням із застосуванням ст. 75 КК України підтримав касаційну скаргу прокурора лише в частині невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України в зв`язку з залишенням поза увагою суду доводів щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та суперечливості вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг і заперечень на них, колегія суддів дійшлависновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Відповідно до ст. 419 КПК України у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду належить наводити мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Таким чином закон вимагає від суду проаналізувати усі доводи апеляційної скарги та дати на них мотивовані відповіді.

З огляду на ухвалу суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , ці вимоги закону належним чином не виконані при перевірці доводів апеляційної скарги прокурора.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із постановленим вироком місцевого суду, прокурор, потерпіла та її представник подали апеляційні скарги. При цьому, прокурор у апеляції наводив доводи щодо незаконності, на його думку, вироку в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, наголошував на суперечливості викладених у ньому висновків суду та зазначав про неправильне, на його думку, застосування положень ст. 75 КК України. Потерпіла та її представник наводили доводи щодо необхідності стягнення більшої суми в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та не погоджувались з призначеним засудженому покаранням.

Проте апеляційний суд, залишаючи скарги без задоволення, в мотивувальній частині ухвали зазначивши зміст викладених доводів, в тому числі і прокурора щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, при цьому належним чином їх не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування та не зазначив обґрунтованих підстав, через які залишив їх без уваги. Вказаний суд обмежився наведенням обґрунтування відсутності підстав для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та вирішення цивільного позову, проте наведених прокурором обґрунтувань щодо суперечливості змісту вироку в частині встановлення та викладення фактичних обставин кримінального провадження не перевіривта відповідей, які б ґрунтувалися на вимогах кримінального процесуального закону на них не дав. Проте, зазначені доводи, на думку колегії суддів потребують належної перевірки.
Наведене свідчить про те, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції суду необхідно повно, всебічно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , перевірити усі наведені в апеляційних та касаційних скаргах доводи та постановити законне, обґрунтоване і умотивоване рішення.

При цьому, касаційні скарги потерпілої та її представника підлягають частковому задоволенню з огляду на викладену ними вимогу до суду касаційної інстанції, а касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню так як доводи щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі засудженого можуть бути перевірені лише після наведених в апеляційній скарзі обґрунтувань щодо невідповідності фактичних обставин, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , а також прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення таоскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3