№ 336/1738/17
Пр. 1-кп/336/214/2017
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам,янського Василівського району Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, батька трьох дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , непрацюючого, який зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

за обвинуваченням за ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_5 , який проходив військову службу відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року під час особливого періоду, і на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28.08.2015 року входив до складу цієї частини на посаді номера обслуги шостої гарматної артилерійської батареї другого гарматного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, за дозволом на звільнення звертатися до свого безпосереднього начальника, виїзд за межі гарнізону здійснювати лише з дозволу командира військової частини, після спливу строку відрядження, що тривало з 2 лютого по 30 березня 2016 року, не з`явився до місця несення служби, а саме: до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, і був відсутнім за місцем служби до 9 березня 2017 року, коли добровільно з`явився до військової служби правопорядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні незаконних дій проти встановленого порядку несення військової служби.

Щодо обставин інкримінованого йому кримінально караного діяння пояснив, що проходив військову службу, будучи призваним за мобілізацією 15 квітня 2015 року. З 28 серпня 2015 року переведений до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , під час служби в якій був відряджений до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана П. Сагайдачного для навчання на курсах військової підготовки, звідки був звільненим за власним бажанням 30 березня 2016 року і мав прибути до частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби, проте до місця несення служби не з`явився навмисно у відсутність поважних причин, так як розчарувався в службі в артилерійських військах, не маючи можливості перевестися на службу до піхотної частини. Між тим, подолавши свої сумніви і розчарування, за порадою своїх товаришів по службі 9 березня 20017 року добровільно з`явився до військової служби правопорядку і зізнався у вчиненні протиправних дій.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин з відрядження, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

ОСОБА_5 скоїв тяжке кримінально каране діяння.

Разом з цим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, з`явився з зізнанням.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, відомості про особу винного, який не має судимостей, наділений статусом учасника бойових дій, що отримав тяжке ушкодження здоров`я під час участі в антитерористичних заходах, є батьком трьох дітей, в утриманні і вихованні яких приймає участь, задовільно характеризується за місцем служби, дають суду підстави для призначення мінімального покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

З описаних міркувань суд знаходить за можливе звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відомостей про речові докази, як і про процесуальні витрати в провадженні, суду не надано.

У зв`язку з тим, що учасники кримінального провадження не клопочуться про обрання запобіжного заходу, який на стадії досудового розслідування не застосовувався, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1