Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 20 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувшив судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
від 26 жовтня 2015 року, за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 30 червня 2016 року за обвинуваченням
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченогоч. 1 ст. 121КК,
в с т а н о в и л а:
Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області

від 21 квітня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

За вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він 15 жовтня 2015 року приблизно о 04.00 год. на території належного ОСОБА_8 господарства в с. Стовбиній Долині Новосанжарського району Полтавської області на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків ударив чотири рази кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30 червня

2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Не погоджуючись із кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК, захисник вказує на те, що місцевий суд, приймаючи рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, належним чином

не роз`яснив засудженому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, чим порушив право засудженого на захист. Крім того, захисник зазначає, що місцевий суд не правильно встановив, що ОСОБА_6 визнав свою винуватість у вчиненні злочину, оскільки під час його допиту в місцевому суді він лише підтвердив сам факт бійки між ним і ОСОБА_8 ,

в ході якої він захищався від дій ОСОБА_8 , однак обставин самої бійки він не пам`ятав, а тому, на думку захисника, суд першої інстанції необґрунтовано розглянув кримінальне провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК. Також захисник вказує, що апеляційний суд не перевірив правильність застосування місцевим судом ч. 3 ст. 349 КПК, а тому ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 , які кожен окремо підтримали касаційну скаргу, думку прокурора, який вважав, що постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, за обставин, установлених і викладених судом у вироку, ґрунтується на доказах, перевірених судом в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, про що у вироку наведені докладні мотиви відповідно до ст. 370 цього Кодексу.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що місцевий суд,

не роз`яснивши належним чином ОСОБА_6 наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, передчасно визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 349 КПК суд визначає обсяг і порядок дослідження доказів. Як передбачено ч. 3 вищевказаної статті, суд має право за відсутності заперечень учасників судового провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З журналу судового засідання та технічного запису фіксування судового розгляду від 20 квітня 2016 року вбачається, що головуючий суддя належним чином роз`яснив учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК, а також з`ясував у цих осіб чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин і повідомив про наслідки такого розгляду. На неодноразові запитання головуючого судді засуджений ОСОБА_6 вказав, що він повністю визнає себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, розуміє зміст фактичних обставин і наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, проти чого не заперечував (а.к.п. 60).
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону, з`ясувавши позицію учасників судового провадження, не мав підстав сумніватися у її добровільності, а тому дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Крім того, на колегія суддів вважає, що про добровільність позиції ОСОБА_6 з приводу розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, додатково свідчить і зміст його апеляційної скарги, де він, не оскаржуючи фактичних обставин вчинення ним злочину, вказував на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості (а.к.п. 89).
Апеляційний суд, переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 з вищевказаної підстави, обґрунтовано визнав призначене останньому покарання таким, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК, з чим погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судових рішень щодо

ОСОБА_6 , колегія суддів не виявила.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області

від 21 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області

від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3