Справа № 711/4356/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку, суд
встановив:

Вироком військового суду Черкаського гарнізону від 10 лютого 2000 р. ОСОБА_3 засуджений за п. б ст. 254-2 КК України (в редакції Закону 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. Згідно зі ст. 46-1 цього ж Кодексу виконання вироку відстрочено на 1 рік зі сплатою штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Ухвалою військового суду Центрального регіону України від 29 серпня 2000 р. вирок залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

В травні 2017 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на вироку суду та звернувся із клопотанням про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку, мотивуючи тим, що причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними з огляду на те, що обставини, які перешкоджали йому раніше подати касаційну скаргу, стали відомі йому тільки у 2017 році, а саме з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2017 року. Крім того, ОСОБА_3 посилається на обставини, які виключають його винуватість у вчиненні злочину за вказаним вироком - висновок експертного дослідження Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 12 жовтня 2012 року.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча своєчасно був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання. З тексту клопотання вбачається, що ОСОБА_3 просив розглянути клопотання без його присутності.

Представник прокуратури Черкаського гарнізону також в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив.

Дослідивши клопотання та додані матеріали, суд вважає, що клопотання ОСОБА_3 про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до приписів ст. 383 КПК України (1960 р.) у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки і постанови апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку.

У касаційному порядку також можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню

у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).

Статтею 386 вказаного Кодексу передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, зазначені у частині першій статті 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом одного місяця з моменту проголошення вироку чи оголошення ухвали або постанови, які оскаржуються, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку чи постанови.

Касаційні скарги на судові рішення, зазначені у частині другій статті 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.

Протягом строку, встановленого на касаційне оскарження, справа ніким не може бути витребувана із суду, який виконує судове рішення, за винятком суду касаційної інстанції.

У разі подачі скарги з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку і при відсутності клопотання про його відновлення скарга чи подання постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду. Цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Як зазначено вище, 10.02.2000 р. стосовно ОСОБА_3 постановлено вирок, який переглядався 29.08.2000 р. військовим судом Центрального регіону України та був залишений без змін. Передбачена та той час ревізія судових рішень по кримінальних справах, які не набрали законної сили, мала назву «касаційний розгляд» (ст.348 КПК зі змінами від 24.02.1994 р., якою передбачувалось, що касаційні скарги і касаційні подання на вироки військових судів гарнізонів подаються відповідно до військового суду регіону, Військово-Морських Сил. Касаційні скарги і касаційні подання на вироки військового суду регіону, Військово-Морських Сил подаються до військової колегії Верховного Суду України), що за діючим в даний час КПК України відповідає апеляційній процедурі. Таким чином, ОСОБА_3 фактично використав своє право на оскарження вказаного вироку.

В подальшому кримінальне процесуальне законодавство України змінювалось в редакції закону від 21.06.2001 р. КПК України (1960 р.) містив розділ четвертий «Провадження по перевірці вироків, постанов і ухвал суду», до якого включені глави 30 «Розгляд справи за апеляцією» та 31 «Касаційне провадження».

Ці зміни в законодавстві опубліковані й стали загальновідомими, але ОСОБА_3 звернувся із касаційною скаргою та із клопотанням про відновлення строку на касаційне оскарження тільки в 2017 році.

В даному випадку слід врахувати те, що у рішенні у справі «Устименко проти України» від 06 червня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий суд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Крім того, Європейський суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності і суди повинні його обґрунтовувати (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

За таких обставин, враховуючи, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним і воно не може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки потребує державного регулювання, суд вважає, що ОСОБА_3 використав можливості оскарження винесеного відносно вироку згідно з діючим на той час законодавством, а у зв`язку зі зміною законодавства звернувся із касаційною скаргою через значний період часу після таких змін, що не дає підстав для відновлення пропущеного строку.

Керуючись ст.ст. 353, 386 КПК України 1960 року, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 у відновленні строку на касаційне оскарження вироку військового суду Черкаського гарнізону від 10 лютого 2000 р.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси на протязі 15 діб.

Суддя: ОСОБА_1