ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/596/16-к
Номер рядка у звіті 55
22 серпня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 та
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарківщина Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта вища, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
що обвинувачується за ч. 3 ст. 409 КК України,
ОСОБА_6 органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у військовому званні «лейтенант», відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.03.2015 № 62 призначеного наказом Міністра оборони України від 26.02.2015 №114 на посаду начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 , яка входить до складу військової частини НОМЕР_2 , зарахованого до списків особового складу частини на всі види забезпечення та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.08.2015 №225/п прикомандированого до 3-ї зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_1 , яка входить до складу військової частини НОМЕР_2 та дислокується в АДРЕСА_2 з метою виконання завдань повсякденної діяльності в пункті постійної дислокації та призначеного на посаду начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї у період з 19.10.2015 по 31.10.2015 у порушення вимог ст., ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999. та ст. ст. 1, 3, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року відмовився від несення обов`язків військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду.
За таких обставин ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України, тобто у відмові від несення обов`язків військової служби, вчиненій в умовах особливого періоду.
Обвинувачення ОСОБА_6 обґрунтоване органами досудового слідства наступними доказами, а саме:
-показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив суду, що він із ОСОБА_6 колись служили разом. У ОСОБА_6 були часті конфлікти з керівництвом під час проходження служби. Знає, що ОСОБА_6 відмовився від проходження служби, однак свідком такої відмови не був та дані обставини знає лише зі слів;
-показаннями свідка ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив суду, що він знає ОСОБА_6 з 2010 року, оскільки вони разом навчались. Під час навчання ОСОБА_6 спиртними напоями не зловживав, навчався не погано, дострокове закінчення навчального закладу не вплинуло на його рівень знань. Після закінчення навчання вони були командировані до однієї військової частини, однак в різні батареї. Під час несення служби бачився із ОСОБА_6 нечасто, однак йому було відомо, що ОСОБА_6 мав негативні стосунки зі своїм керівництвом, а також, що останній відмовився від виконання своїх обов`язків, зокрема ОСОБА_6 не хотів приймати техніку, не бажав служити.
-показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що він є командиром військової частини з 2008 року, та з 2014 року він знайомий із ОСОБА_6 , останній всіляко відмовлявся виконувати свої обов`язки, а тому мав багато різних стягнень за невиконання своїх обов`язків. За невиконання своїх обов`язків був повернутий із зони АТО, з метою впливу на поведінку ОСОБА_6 викликали до керівництва його батьків та сестру. Під час проходження військової служби у зоні АТО за ним була закріплена військова техніка та табельна зброя, а коли він повернувся із зони АТО та проходив службу у другому дивізіоні то ні техніки, ні зброї та особового складу за ним не закріплювалося. Оскільки на даний час в країні оголошено особливий період, звільнити ОСОБА_6 немає можливості, оскільки контрати із військовослужбовцями не можуть бути розірванні на час дії такого періоду. 10.08.2015 року ОСОБА_6 було відсторонено від несення служби. -показаннями свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні пояснив, що він є заступником командира в/ч. У лютому 2015 року ОСОБА_6 прибув до військової частини проходити військову службу. На нього були скарги, бо не бажав вивчати військову техніку, відмовився приймати техніку. Просив звільнити його за власним бажанням. З 19.10.2015 року по 31.10 2015 року не виходив на службу. Був його рапорт на відпустку, але у відпустку не відбув, бо проводилось службове розслідування, а тому відпускний квиток йому не видали;
-показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_6 з лютого 2015 року, коли той прибув у в/ч НОМЕР_4 . Знає його як недисципліновану особу, відмовлявся служити, звертався з проханням про його звільнення. З 19.10.2015 року по 31.10 2015 року не виходив на службу. Проводилось службове розслідування по даному факту. Ніякого упередженого ставлення командування до ОСОБА_6 не було. Він був недопущений до служби із-за незнання обов`язків, зброї, вартової служби, і не бажав навчатись, самоусунувся від служби;
-показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив суду, що він був заступником командира військової частини НОМЕР_2 . У 2015 році ОСОБА_6 прибув для проходження військової служби у вказаній військовій частині, а потім разом із військовою частиною він відправився до зони АТО. Через негативні характеристики ОСОБА_6 був відізваний із зони АТО та переданий у батарею майора ОСОБА_13 . Під час несення служби ОСОБА_6 ухилявся від виконання своїх обов`язків, до служби ставився негативно. Точного часу не пам`ятає, коли йому повідомили, що ОСОБА_6 відмовився виходити на службу, він просто лежав на ліжку в гуртожитку де проживав та заявляв, що нести службу в другому дивізіоні не буде та вимагав перевести його в перший дивізіон, який брав участь в зоні АТО. Скарг на стан здоров`я чи будь-яких інших скарг ОСОБА_6 не мав.
-показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 перебуває в іншому підрозділі та не є в його підпорядкуванні, оскільки його командиром був ОСОБА_13 . За час несення служби ОСОБА_15 зарекомендував себе негативно, ухилявся від несення військової служби, при перевірці особового складу був відсутній, та знаходився у гуртожитку. Так одного разу, точної дати не пам`ятає, він із ОСОБА_12 відвідували ОСОБА_6 у гуртожитку, останній скарг на свій стан здоров`я не мав, вимагав направити його до свого дивізіону, де він проходив службу;
-показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 був у нього в підпорядкуванні та завдання несення військової служби не виконував, про що він доповідав рапортами своєму командиру ОСОБА_16 . Із ОСОБА_6 він спілкувався мало, а тому характеристики на нього надати не може. ОСОБА_6 проживав у гуртожитку, в тому числі і в період з 19.10 по 31.10.2015 року. У вказаний період ОСОБА_6 відмовився від виконання своїх обов`язків в письмовій формі та неодноразово наполягав, що він офіцер першого дивізіону та не вважав себе офіцером другого дивізіону. За ОСОБА_6 нічого закріплено не було, в добовий наряд не залучався, декілька разів залучався на обслуговування техніки;
-показами свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що у серпні-вересні 2015 року ОСОБА_6 був прикомандирований до його дивізіону, та за низькі моральні якості був виведений із зони АТО. Військові обов`язки ОСОБА_6 не виконував та лежав на ліжку у гуртожитку, до несення служби зі зброєю не допущений, особового складу за ним закріплено теж не було. У жовтні 2015 року ОСОБА_6 подав рапорт на відпустку, однак її було відмінено у зв`язку із проведенням службового розслідування. Скарг від ОСОБА_6 на стан здоров`я до нього не надходило, спиртними напоями ОСОБА_6 не зловживав, більше надати характеристики про останнього не може;
-показами свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні пояснила суду, що вона є фельдшером військової частини НОМЕР_2 . ОСОБА_6 знає з 2015 року, в період часу з 19.10 по 31.10.2015 року ОСОБА_6 за медичною допомогою не звертався, а коли її зобов`язали оглянути ОСОБА_6 то останній зазначив, що він скарг на стан здоров`я не має; -письмовими доказами: рапортом ОСОБА_19 від 21.05.2015 року, актом проведення службового розслідування, затвердженим командиром в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_9 , рапортами ОСОБА_13 від 19.10.2015 року, від 22.10.2015 року, від 26.10.2015 року, витягом з наказу № 368/п від 19.10.2015 року, та іншими письмовими доказами, долученими до матеріалів обвинувального акту під час судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пояснивши що він лише не бажав служити під командуванням командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_9 , який до нього ставився упереджено, бо він відмовлявся приймати розукомплектовану військову техніку, і хоча мав хронічну хворобу, просився на службу в зону АТО. Оцінюючи зібрані по справі докази, в результаті всебічного, повного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України. До такого висновку суд прийшов, виходячи з наступного. Відповідно до ухвали апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2016 року по даній кримінальній справі, яка обов`язкова до виконання, за змістом ст. 409 КК України суб`єктом злочину є тільки військовослужбовець. Однак суб`єктом відмови від несення обов`язків військової служби не можуть бути курсанти у разі відмови їх від подальшого навчання у військовому навчальному закладі, особа, яка проходить військову службу за контрактом, чи особа офіцерського складу, яка проходить військову кадрову службу у разі небажання її проходити, а також особи з релігійних переконань. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 проходив військову службу за контрактом, що був укладений між Міністерством Оборони України в особі т.в.о. начальника Харківського університету Повітряних Сил України генерал-майором ОСОБА_20 та ОСОБА_6 26 вересня 2014 року строком на 5 (пять) років (а.с. 88). Таким чином, зважаючи на положення ухвали апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2016 року, орган досудового розслідування та прокурор не виконали вказівки суду апеляційної інстанції, безпідставно висунули обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 409 КК України, належним чином не з`ясували, чи є в його діях склад злочину, оскільки ухвала апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2016 року по даній справі свідчить про те, що суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України, не може бути ОСОБА_6 як особа, яка проходить військосу службу за контрактом. Враховуючи вищезазначене, суд на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 373 та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України приходить до висновку про виправдання ОСОБА_6 в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370, ст., ст. 374, 376, 377 КПК україни, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 409 КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя: ОСОБА_1