Справа № 1-КП/303/494/17
303/3959/17
Ряд стат звіту 74
В И Р О К
14 серпня 2017 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000095 внесененому до ЄРДР від 17.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свічна, Летичівського району Хмельницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця призваного на військову службу за мобілізацію, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, (у редакції від 12.02.2015 р. N 194-VIII)
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Угода про визнання винуватості досягнута між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника обвинуваченого, під час досудового розслідування 07 липня 2017 року.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:
ОСОБА_3 , солдат, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України призваним на військову службу за мобілізацією військової частини пп В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), у порушення вимог ст. ст. 9,11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України, під час дії особливого періоду, через особисту недисциплінованість, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, 16.03.2017 р. до місця проходження військової служби військова частина ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) не з`явився без поважних причин, після відпустки та був відсутній на військовій службі по 12.09.2017 року, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частиниза місцем проживання, чим вчинив нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.4 ст. 407 КК України (у редакції від 12.02.2015 р. N 194-VIII), тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду.
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України, майор юстиції ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000095 від 17.06.2015 року, на підставі ст. ст. 468,469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, із зазначенням сторін, формулюванням обвинувачення та його правової кваліфікації, із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини. ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України за вказаних обставин. Між підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурором в угоді досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3, ч.1 п.2 ч.2 ст. 76 КК України (у редакції від 07.09.2016 р.): повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода підписана підозрюваним, його захисником та прокурором..
ОСОБА_3 повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши учасників судового провадження, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст угоди про визнання винуватості, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент, після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Угода про визнання винуватості, укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст. 52 КПК України.
Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.
Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України (у редакції від 12.02.2015 р. N 194-VIII), тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, який відповідно до приписів ст. 12 КК України є тяжким злочином, а відтак підпадає під дію ч.4 ст. 469 КПК України.
Узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості міра покарання установлена в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України (у редакції від 12.02.2015 р. N 194-VIII), відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активнее сприяння розкриттю злочину та співвпраці зі стороною обвинувачення.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним в присутності захисника, повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета кримінального покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.ст.314, 372, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України, майором юстиції ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000095, укладену в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 07 липня 2017 року.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України (у редакції від 12.02.2015 р. N 194-VIII), призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3, ч.1 п.2 ч.2 ст. 76 КК України (у редакції від 07.09.2016 р.): повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1