Дата документу Справа № 333/6680/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/753/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/6680/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005491, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України;

в с т а н о в и л а:
вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У вироку суду першої інстанції зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що 05 листопада 2016 року, приблизно о 19 годині 02 хвилини, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються непоміченими для оточуючих, знаходячись в приміщенні магазину «Варус», розташованого за адресою: вул. Північнокільцева, 10-А у м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу зі стелажу у торговій залі таємно викрав майно, яке належить ТОВ «ОМЕГА», а саме: пляшку горілки «Грін Дей», ємкістю 0,5 літрів у кількості 1 шт., вартістю 57 гривень 59 копійок, без ПДВ; сир твердий «Український 50%» ТМ Здорово, вагою 0,610 грамів, вартістю 49 гривень 72 копійки, без ПДВ; ковбасу «Московська» ТМ «Ювілейний», вагою 0,498 грамів, вартістю 115 гривень 08 копійок, без ПДВ; загальною вартістю 222 гривні 39 копійки без ПДВ.

Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном пройшов через вхідну зону супермаркету, не сплативши при цьому за вищевказаний товар, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши ТОВ «ОМЕГА» матеріальної шкоди на загальну суму 222 гривні 39 копійки.

Крім того, 07 листопада 2016 року, приблизно о 22 годині 37 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечиих наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються непоміченими для оточуючих, знаходячись в приміщенні магазину «Варус», розташованого за адресою: вул. Північнокільцева, 10-А у м. Запоріжжя, шляхом вільного доступу зі стелажу у торговій залі таємно викрав майно, яке належить ТОВ «ОМЕГА», а саме: пляшку горілки «Грін Дей», ємністю 0,5 літрів у кількості 1 шт., вартістю 57 гривень 59 копійок, без ПДВ; сир твердий «Український 50%» ТМ Здорово, вагою 0,380 грамів, вартістю 30 гривень 97 копійок, без ПДВ; ковбасу «Московська» ТМ «Ювілейний», вагою 0,398 грамів, вартістю 115 гривень 54 копійки, без ПДВ; загальною вартістю 204 гривні 10 копійок без ПДВ.

Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном пройшов через касу супермаркету, не сплативши при цьому за вищевказаний товар.

У цей час, протиправні дії ОСОБА_7 були помічені працівниками служби безпеки супермаркету, які припинили і запобігли доведенню злочинного умислу до кінця.

Таким чином, останнім виконані дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд у мотивувальній частині вироку зазначив ті обставини, які встановлені досудовим розслідуванням та викладені у обвинувальному акті, не сформулювавши обвинувачення, яке визнане саме судом доведеним. Таким чином, суд першої інстанції констатував лише результати досудового розслідування і не виклав власних висновків щодо обвинувачення. Крім того, вважає, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував те, що ОСОБА_9 вчинив два умисних злочини, які відносяться до категорії середньої тяжкості, ніде не працює, тобто є схильним до вчинення злочинів. За таких обставин, призначення покарання з випробуванням вважає неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню в цьому конкретному випадку, таке покарання не буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів. Вказане неправильне застосування закону потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого через м`якість. Враховуючи, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щиро покаявся та відшкодував шкоду, вважає буде достатнім для виправлення обвинуваченого призначення менш суворого виду покарання у вигляді громадських робіт, які підлягають реальному виконанню.

На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Висновки суду в частині встановлених обставин, доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Доводи прокурора про те, що в мотивувальній частині вироку, суд зазначив обставини, які встановлені досудовим розслідуванням та викладені у обвинувальному акті, і не сформулював обвинувачення, яке визнане саме судом доведеним є занадто формалізованими, оскільки обвинувачення з яким звернувся до суду орган досудового розслідування, суд підтвердив своїми висновками наведеними в судовому рішенні, і тому посилання на це, на думку колегії суддів, хоча і є недоліком, але не може вважатися істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування по суті правильного судового рішення. До того ж, апеляційний суд вправі виправити цей недолік шляхом виключення цього посилання, а саме «у ході досудового розслідування встановлено» з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним у мотивувальній частини вироку.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд скасовує і ухвалу суду першої інстанції від 13.02.2017 року про виправлення описки у вироку, шляхом заміни речення «досудове розслідування» на вірне речення «судове слідство», як незаконне, оскільки кримінальний процесуальний закон не передбачає такої стадії, як «судове слідство» а передбачає «судовий розгляд», як одну із стадій кримінального провадження (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Крім того, колегія суддів зауважує, що не можна вважати виправленням описки в тексті судового рішення підміну одного, визначеного законом, юридичного терміну на інший, який, до того ж, не визначений процесуальним законом.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у межах санкцій інкримінованих йому злочинів, суд остаточно призначив покарання за їх сукупністю відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, дотримавшись при цьому вимог закону.

При призначенні такого покарання враховано ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, даних про його особу, згідно яких він посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, матеріальні збитки відшкодовано шляхом повернення майна.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі цього, суд зробив висновок про можливе виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, але при умові виконання, у встановлений випробувальний термін, покладених на нього відповідних обов`язків.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку слова «У ході досудового розслідування встановлено».

У решті вирок залишити без змін.

Скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2017 року про виправлення описки у вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 .

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4