1-кп/357/201/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.01.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`я Бистра Перечинського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою професійно-технічною освітою, розлученого, призваного на військову службу під час мобілізації, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , раніше судимого:
1)09.02.2015 року вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:
Відповідно до ст.ст. 1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», указів Президента України «Про часткову мобілізацію»

- від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII;

- від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595- VII;

- від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113- VIIІ;

З 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 21 грудня 2015 року № 83 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 , призванного на військову службу під час мобілізації 5 травня 2015 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшого механіка-водія протитанкового артилерійського взводу 1 протитанкової батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової часвтини польова пошта НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4,11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, близько 19 години 25 грудня 2015 року в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка до 08.02.2016 року дислокувалась по АДРЕСА_2 , та до 7 січня 2016 року був відсутній у військовій частині, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

7 січня 2016 року близько 19 години солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби.

28 січня 2016 року близько 20 години солдат ОСОБА_4 повторно, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка до 08.02.2016 року дислокувалась по АДРЕСА_2 , та до 25 жовтня 2016 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

25 жовтня 2016 року о 13 годині 25 хвилин солдат ОСОБА_4 доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що 5 травня 2015 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 був мобілізований та проходив військову службу в складі Збройних Сил України. З червня 2015 року по 20.12.2015 року брав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції. З 21.12.2015 року перебував у розташуванні військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Оскільки його не відпускали у відпустку то 25 грудня 2015 року самовільно залишив військову частину та повернувся 7 січня 2016 року. Оскільки його просила кума з`явитись та дати показання в суді без дозволу командира він повторно 28 січня 2016 року близько 20 години залишив розташування військової частини та по 25.10.2016 року перебував за місцем свого проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисник не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є закінченим умисним тяжким злочином, наслідки які настали від вчинення злочину; особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, а за місцем служби негативно, що підтверджено характеристиками з місця служби та за місцем проживання, розлучений має на утриманні одну неповнолітню дитину 1999 року народження. Суд також враховує, що ОСОБА_4 брав участь у бойових діях в складі сил АТО., за час проходження військової служби неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 172-20 КУпАП, що підтверджується копіями постанов Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 02.07.2015, 28.08.2015, 03.09.2015, 30.09.2015, 27.10.2015 року

З огляду на ставлення обвинуваченого до вчиненого суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття та визнання ним своєї вини .

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 , йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 4 ст. 407 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч .4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання призначене за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.02.2015 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 25.10.2016 по 17.01.2017 року, що складає 85 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з 25.10.2016 року

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , залишити до набрання вироком законної сили, якого утримувати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1