УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 18 січня 2017 року касаційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від

22 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року щодо засудженої ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком суду засуджено

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, таку, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить

850 гривень без позбавлення права обіймати певні посади.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за те, що вона в період часу з 16 по 30 квітня 2016 року, працюючи на посаді касира торгівельного залу магазину №045 ТОВ «Новус Україна» по проспекту Броварському, 18-Д в м. Києві, привласнила чуже майно, яке було їй ввірене на суму 5 148, 80 гривень.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року вирок суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом безпідставно не призначено додаткове покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та правильність кваліфікації її дій, в касаційній скарзі не заперечується.
Доводи прокурора про безпідставність залишення без зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного засудженій покарання, оскільки воно за своїм розміром є м`яким, не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Апеляційний суд, погоджуючись з висновком місцевого суду в частині призначеного засудженій покарання без призначення додаткового покарання, умотивував своє рішення.
Як убачається з наданих копій судових рішень, при призначенні

ОСОБА_4 покарання місцевий суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, а також дані про особу винної її посередню характеристику, притягнення до кримінальної відповідальності вперше та молодий вік. Крім того, враховано думку представника потерпілого та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Доводи прокурора про незаконність ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду залишено без зміни є безпідставними, оскільки позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю є додатковим не обов`язковим покаранням, питання про доцільність призначення якого вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи та даних про особу винної.
Перевіркою судових рішень встановлено, що апеляційний суд, при розгляді апеляції прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про залишення вироку в частині призначення засудженій ОСОБА_4 покарання без зміни, свої висновки суд належно мотивував, надав відповіді на всі його доводи, викладені в апеляційній скарзі, які є аналогічними доводам касаційної скарги. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування судових рішень, як про це порушено питання в касаційній скарзі й вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від

22 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року щодо засудженої ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3