Справа № 183/869/17
№ 1-кп/183/483/17
В И Р О К
іменем України
13 квітня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000548 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Єрки, Катеринопільського району Черкаської області, з повною загально- середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 12/2015 від 14 січня 2015 року ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, 28 січня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
02 березня 2015 року наказом № 49 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на всі види забезпечення та зараховано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого ЗУ від 24 березня 1999 року № 548-XVІ, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого ЗУ від 24 березня 1999 року № 551-XVІ, ст.1, ч.3 ст. 24 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; додержуватися правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Однак, 21 квітня 2015 року сержант ОСОБА_4 , будучи придатним для проходження військової служби, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище Статутів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 до 04 травня 2015 року, коли солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе. Того ж дня ОСОБА_4 приступив до виконання своїх службових обов`язків.
13 травня 2016 року наказом № 116 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_4 виключено із списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення та призначено на посаду сержанта з матеріального забезпечення мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Таким чином у період з 21 квітня 2015 року по 04 травня 2015 року, сержант ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно 21 квітня 2015 року під час проходження служби йому дуже захотілось поїхати додому і він без дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини, щоб побачити своїх дітей та батька, а 04 травня 2015 року самостійно повернувся до частини та продовжував службу у цій військовій частині до квітня 2016 року.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.42), має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , приймав участь в антитерористичній операції, на даний час займається суспільно - корисною діяльністю, працюючи за договорами.
Щире каяття ОСОБА_4 та активне сприяння розкриттю злочину, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_4 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1