АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/1325/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/75/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, відбуваючого покарання в Широківському виправному центрі № 75,
про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
представник Широківського ВЦ №75 ОСОБА_8
засуджений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції від 21 грудня 2016 року та постановлення нової, якою просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Широківський районний суд Дніпропетровської області в оскаржуваній ухвалі від 21 грудня 2016 року, відмовляючи засудженому у задоволенні його клопотання, дослідив документи, додані до клопотання, та матеріали особової справи, оцінив поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а саме, що він з 24.12.2012 р. відбував покарання в Криворізькій УВП № 3, характеризувався негативно, мав 1 стягнення до набрання вироком законної сили, яке погашено, з 23.03.2014 р. відбував покарання в ПВК № 122, характеризувався позитивно, мав одне заохочення, з 17.06.2016р. відбуває покарання в Широківському виправному центрі № 75, характеризується позитивно, має одне заохочення, працює різноробочим, відповідно до витягу з засідання адміністративної комісії Широківського ВЦ № 75 засудженому ОСОБА_6 відмовлено в поданні документів про умовно-дострокове звільнення як не довівшому свого виправлення (а.с. 22), враховуючи, що внаслідок злочину настала смерть людини, а тому суд прийшов до висновку, що засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, у зв`язку з чим відмовив в задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 зазначав, що суд, не врахував, що він має заохочення, стягнень не має, працевлаштований, звертає увагу на те, що в судовому засіданні у суді першої інстанції прокурор та представник Широківського ВЦ № 75не заперечували проти задоволення його клопотання, але суд відмовив.
Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 просив його апеляційну скаргу задовольнити, звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування призначеного покарання.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор та представник установи відбування покарань не заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженого.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого, представлені органом відбування покарання, вислухавши думку учасників процесу, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.
Так, з матеріалів справи та особової справи на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до суду про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув необхідну частину строку покарання, і сумлінним ставленням до своїх обов`язків, довів своє виправлення та заслуговує на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання (а.кп.1)
Проте, колегія суддів з думкою засудженого про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання через неналежне дослідження судом першої інстанції його особи погодитись не може, і вважає такі доводи необґрунтованими.
Так, з матеріалів кримінального провадження та особової справи на засудженого ОСОБА_6 вбачається, що до останнього фактично за часом відбування покарання може буди застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте, проаналізувавши всі відомості про особу засудженого за весь період відбування ним покарання у своїй сукупності, факт перевиховання та виправлення, на думку колегії суду, не підтвердився, про що суд першої інстанції правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі.
Так, вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2013 року ОСОБА_6 було засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до 07 років позбавлення волі. (а.п.9-12 о.с. а.. 17)
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 року апеляцію ОСОБА_6 , залишено без задоволення, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2013 року залишено без змін.(а.п.23-24 о.с. а. 21)
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2012 р. по 24.02.2014 р. включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. (а.п.25 о.с.25)
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20.04.2016 року не відбуту частину покарання 02 роки 05 місяців 25 днів замінено більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, засуджений відбуває покарання в Широківському виправному центрі № 75. (а.п.14 о.с.а.27)
Згідно характеристики з 24.12.2012 р. відбував покарання в Криворізькій УВП № 3, характеризувався негативно, мав 1 стягнення до набрання вироком законної сили, яке погашено, з 23.03.2014 р. відбував покарання в ПВК № 122, характеризувався позитивно, мав одне заохочення, з 17.06.2016р. відбуває покарання в Широківському виправному центрі № 75, характеризується позитивно, має одне заохочення, працює різноробочим,(а.п.3,4о.с. а.93)
Згідно витягу з протоколу №12 від 13.07. 2016 року засідання Комісії Широківського ВЦ №75 засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, в умовно-достроковому звільненні як такому, який не довів свого виправлення (а.кп.22).
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу та не підлягають задоволенню доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 в тій частині, що суд при вирішенні питання про його умовно-дострокове звільнення не дослідив належним чином матеріалів справи, що характеризують його особу, не врахував, що він має заохочення, а стягнення на час розгляду його клопотання були погашені та зняті.
Судом першої інстанції перевірялисть зазначені доводи під час судового розгляду, за клопотанням засудженого ОСОБА_6 і суд прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Колегія суддів, враховуючи положення п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року №2, після з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, праці та навчання, щодо додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях, даних про особу засудженого ОСОБА_6 , за весь період перебування в установах відбування покарань, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання у своїй сукупності не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Тому, погоджуючись з думкою суду першої інстанції щодо відсутності належних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання, вважає, що засуджений не підлягає умовно достроковому звільненню
Колегія суддів, вивчивши і врахувавши усі дослідженні обставини, у сукупності, виходячи з вимог ст.81 КК України, де зазначено, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого, а також вимог ст.154 КВК України, оцінивши, у сукупності, всі обставини, щодо клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, - залишити без змін.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4