Дата документу Справа № 314/5853/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/204/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/5853/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 5 ст. 72 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно
засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність судового рішення, вказує, що суд першої інстанції свою відмову мотивував тим, що ним було раніше написано аналогічне клопотання і йому було по ньому відмовлено. Це дійсно так, але він не міг його оскаржити по незалежним від нього причинам. Коли йому вручили копію ухвали, всі терміни на оскарження закінчились. Просить скасувати ухвалу суду, призначити новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року клопотання засудженого Софіівської виправної колонії УДПсУ в Запорізькій області (№55) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишено без задоволення.

Згідно зі змістом судового рішення, до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , в якому останнім порушено питання про застосування до нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення.

За наслідками перевірки вказаного клопотання судом першої інстанції встановлено наступне.

Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24.12.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» частину 5 статті 72 КК України було викладено в такій редакції: «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.»

З досліджених у судовому засіданні матеріалів особової справи встановлено, що ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.03.2016 року в клопотанні засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку тримання під вартою в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України відмовлено.

Таким чином, при вищевикладених обставинах, суд вважав за необхідне залишити без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , оскільки це питання вже було розглянуто судом та винесено відповідне рішення.

Колегія суддів вважає, що районний суд не мав процесуальної можливості вирішувати питання про застосування ст. 72 ч. 5 КК України по сутті, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 21 КПК України, ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельничук проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності заяв та скарг. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Засуджений ОСОБА_6 раніше вже звертався до районного суду з заявою про зарахування строку тримання під вартою в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України, яку районний суд розглянув по суті та залишив без задоволення. Ухвалу районного суду від 21.03.2016 року засуджений не оскаржував (а.п. 26-27), тобто вона набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Таким чином, він реалізував своє право на розгляд питання про застосування до нього ст. 72 ч. 5 КК України.

Однак, незважаючи на це, засуджений ОСОБА_6 звернувся до районного суду вдруге. Встановивши, що всі доводи викладені у його заяві, вже були предметом судового дослідження, та не знайшли свого підтвердження і щодо них прийнято рішення по сутті, з метою запобігання зловживання засудженим своїм правом, колегія суддів вважає, що районний суд не повинен був розглядати цю заяву (клопотання) по сутті, оскільки він вже реалізував своє право на розгляд цього питання.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 8, ч. 2 ст. 21 КПК України, а також роз`яснення у п. 38 «Про правові позиції судової палати у кримінальних справах ВССУ за 2016 рік» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року, колегія суддів вважає, необхідним скасувати ухвалу районного суду, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у відкритті провадження, і хоча прийняття такого рішення прямо не передбачено процесуальним законом, проте воно відповідає завданням кримінального судочинства, передбаченого ст. 2 КПК України, а також вимогам розумності й справедливості.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_6 , скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_6 у відкритті провадження по його заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4