Дата документу Справа № 316/1280/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/398/17
Єдиний унікальний № 316/1280/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001308, за апеляційними скаргами заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 листопада 2016 року (з урахуванням виправленої описки згідно ухвали від 11.11.2016 року), яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.07.1997 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 206 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі (в редакції з 1960 року), ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку 2 роки;

-17.04.2001 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі (в редакції з 1960 року), ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штраф 170 грн.;

-29.10.2001 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

-05.12.2002 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

-17.06.2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-28.08.2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18.02.2016 року з Кам`янської виправної колонії № 101 згідно ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.02.2016 року від відбуття покарання за хворобою, згідно ст. 89 КК України, судимість не знята і не погашена,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.08.2015 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обрано тримання під вартою. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 1400 грн. Строк відбування покарання рахувати з 10.11.2016 року.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 13.08.2016 о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, викрав мікрохвильову піч «Samsung CE 118» s/n 79TTB00097, вартістю 1400 гривень та пилосос «Samsung VCC4750V3KXE» s/n VOV1816ZA00062K, вартістю 1500 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 2900 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 71 КК України, у зв`язку з приєднанням частини покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.08.2015 року від відбування якого ОСОБА_10 був звільнений за тяжкою хворобою. Просить вирок змінити, виключити зі вступної частини вироку погашену судимість від 10.07.1997 року, виключити з резолютивної частини вироку рішення про призначення покарання на підставі ст. 71 КК України та вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 посилаючись на незаконність вироку, неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. ОСОБА_10 вважає, що судом було порушено його право на захисника, а також не надано останнє слово. Крім того суд не взяв до уваги стан його здоров`я. На підставі викладеного обвинувачений вважає, що до нього може бути застосована ст.75 КК України та призначено покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілого, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого; захисника, який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_10 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 365 КПК України, після оголошення судових дебатів закінченими суд надає обвинуваченому останнє слово, тривалість якого не вправі обмежувати певним часом і під час якого не дозволяється ставити питання обвинуваченому. Таким чином, останнє слово обвинуваченого є невід`ємною складовою права на захист обвинуваченого, а позбавлення останнього слова є суттєвим порушенням права на захист. Згідно зі ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Як встановлено з прослуховування аудіо - запису судового засідання, суд першої інстанції після оголошення судових дебатів закінченими оголосив перерву у судовому засіданні, після чого вийшов до нарадчої кімнати і оголосив вирок, позбавивши обвинуваченого права звернутися до суду з останнім словом. Колегія суддів вважає, що таким чином суд першої інстанції припустився істотних порушень вимог процесуального закону, які не можуть бути відновлені в суді апеляційної інстанції і які перешкодили ухвалити законний і обґрунтований вирок. На думку колегії суддів відсутність серед положень ст.ст. 412, 415 КПК України прямої вказівки на ненадання останнього слова як на підставу скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції не може бути засадою до звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод обвинуваченого, а тому доходить висновку про необхідність скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
З причини суттєвих порушень судом першої інстанції вимог процесуального закону колегія суддів не переходить до дослідження і перевірки інших доводів апеляційних скарг.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги заступника прокурора Запорізької області, обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 листопада 2016 року відносно ОСОБА_10 скасувати. Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції. Матеріали провадження направити до Енергодарського міського суду Запорізької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4