Номер провадження 1-кс/643/1882/17
УХВАЛА

За результатами розгляду клопотання слідчим винесено постанову від 11.08.2017, якою відмовлено в задоволенні клопотання в частині проведення одночасного допиту та слідчого експерименту з тих мотивів, що підозрювана відмовилась від проведення даних слідчих дій, а потерпілий не може показати механізм нанесення йому удару.
Вказану постанову заявник вважає протиправною, так як не проведення вказаних у клопотанні слідчих дій не дає змогу усунути недоліки слідства, бо висновок судово-медичного експерта звертає увагу на невідповідність показань підозрюваної щодо механізму завдання тілесних ушкоджень потерпілому дійсному механізму їх утворення. Вказане, в свою чергу, не дає змоги вірно кваліфікувати дії підозрюваної за ст.ст. 15, 115 ч. 1 КК України.
ОСОБА_5 просить скасувати постанову слідчого від 11.08.2017 в частині відмови в задоволенні клопотання та зобов`язати останнього провести як одночасний допит підозрюваної і потерпілої, так і слідчий експеримент за участю підозрюваної, захисника, потерпілого та його представника.
В суді ОСОБА_5 підтримав скаргу та дав пояснення відповідно до викладених в ній обставин, пославшись, крім того, на положення п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» щодо відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.
Слідчий та прокурор проти задоволення скарги заперечували з підстав її необґрунтованості та правомірності мотивів, з яких винесена оскаржувана постанова.
Суд, розглянувши скаргу, вважає за необхідне відмовити в її задоволенні через наступне: згідно п.п. 4, 5, 9 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати; брати участь у проведенні процесуальних дій.
Отже, дача пояснень і показань, участь у процесуальних діях це право, а не обов`язок підозрюваного, при цьому діючим кримінально-процесуальним законом не визначена форма та спосіб відмови підозрюваного від дачі пояснень, показань чи відмови від відповіді на запитання та участі у процесуальних діях. Отже, відмову ОСОБА_7 від участі у проведенні одночасного допиту та слідчому експерименті, викладену у відповідних заявах, які долучені до матеріалів кримінального провадження, можна вважати цілком прийнятною.
З цих підстав відмова у задоволенні клопотання в частині проведення одночасного допиту між підозрюваною та потерпілим, а також слідчого експерименту за участю підозрюваної вважається судом правомірною.
Суд вважає такою, що не суперечить діючому законодавству та завданням кримінального судочинства відмову слідчого в задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту за участю потерпілого та його представника з тих підстав, що останній наполягає на проведенні такого експерименту за обов`язковою участю підозрюваної, тоді як остання вже приймала участь у даній слідчий дії та відмовилась від її повторного проведення за її участю. До того потерпілий під час додаткового допиту зазначив, що моменту нанесення удару та яким чином підозрювана утримувала при цьому ніж він не бачив і не може показати.
При цьому слід зазначити, що слідчий експеримент проводиться, згідно ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Такі відомості, в тому числі спосіб, знаряддя злочину, кількість характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного та потерпілого, що передували події, їх стосунки відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 на яку посилається скаржник, встановлені, їм дана відповідна правова оцінка, що дало слідчому підстави для пред`явлення підозри в редакції від 08.08.2017 та прийняття рішення про завершення досудового розслідування.
З погляду на вищевикладене постанову слідчого від 11.08.2017, якою частково відмовлено в задоволенні клопотання представника потерпілого, можна вважати законною і обґрунтованою, отже суд не знаходить підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала, крім іншого, про відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 309, 376, 395 КПК України, -
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1