Номер провадження: 11-сс/785/1819/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 82 680 гривень в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002759 від 07 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2016 року було задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 лютого 2016 року. Визначено розмір застави в сумі 82 680 гривень та, у разі внесення застави, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підозрюваний має постійне місце проживання, що думку захисника виключає наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_9 є ВІЛ інфікованим і потребує кваліфікованого медичного догляду, і позбавлення постійної терапії може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Також, захисник ставить під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_9 за ч.3 ст.186 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого виконав вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини і врахував їх при постановленні оскарженої ухвали.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, а саме в тому, що 07 грудня 2016 року біля 04.00 год. ОСОБА_9 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно за попередньою змовою з групою осіб, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , заздалегідь підготувавши знаряддя злочину - дві викрутки та металевий лом, та визначивши об`єктом злочинного посягання майно, яке належить ОСОБА_13 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , прибули за вказаною адресою, де розподілили ролі. ОСОБА_9 спостерігав за навколишньою обстановкою та мав повідомити у разі небезпеки, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за допомогою металевого лому підірвали віконні ролети та за допомогою викруток віджали рами метало-пластикового вікна та проникли до приміщення.

В цей час незаконні дії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 були помічені ОСОБА_14 , яка намагалася зупинити незаконні дії направлені на таємне викрадення чужого майна, однак ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні наміри, відкрито викрали майно ОСОБА_13 на загальну суму 130 доларів США та 55 330 гривень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07 грудня 2016 року;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 07 грудня 2016 року;

-протоколом огляду місця події від 07 грудня 2016 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 07 грудня 2016 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 07 грудня 2016 року;

-повідомленням ОСОБА_9 про підозру від 07 грудня 2016 року;

-іншими доказами у кримінальному провадженні.

Оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості буде здійснена за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин слідчий суддя дав правильну оцінку наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та на підставі наданих доказів вірно оцінив всі встановлені під час розгляду клопотання обставини кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що слідчий в клопотанні, а також прокурор в судовому засіданні довели існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на даному етапі досудового розслідування виправдовують необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків на території м.Одеси, офіційно не одружений, не має постійного місця роботи, а отже і законних джерел доходу для забезпечення своїх потреб.

Крім того, підозрюваний раніше вже був засуджений за вчинення аналогічного корисливого злочину, проте після відбування покарання на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий тяжкий злочин проти власності. Викладені обставини характеризують особу ОСОБА_9 виключно з негативної сторони, а у разі визнання його вини за ч.3 ст.186 КК України, з урахуванням особи підозрюваного, йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

На думку апеляційного суду вказані обставини підтверджують існування ризиків того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_9 може вдатись до спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити злочину діяльність, оскільки він не має постійних джерел доходу, а також впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти вищевказаним ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_9 та забезпечити належне виконання ним його процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому в п.2 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , особи підозрюваного, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначив заставу в межах встановлених ч.5 ст.182 КПК України в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, що у разі внесення застави, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим слідчим ризикам.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 .

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 лютого 2016 року із визначенням розміру застави в сумі 82 680 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4