Справа № 201/6343/16-к
Провадження № 1-кс/201/318/2017
УХВАЛА
Іменем України
12 січня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 23.06.2016 про закриття кримінального провадження № 0000235, внесеного до ЄРДР 23.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 373 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 23.06.2016 про закриття кримінального провадження № 0000235, внесеного до ЄРДР 23.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 373 КК України.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що постанова про закриття провадження була скасувалась ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2016, проте оскаржуваною постановою кримінальне провадження знову закрито без проведення належного, повного, об`єктивного досудового розслідування, з урахуванням його показань в якості потерпілого, де він вказував на застосування до нього методів психологічного та фізичного пливу.
Слідчий обмежився лише вивченням матеріалів кримінального провадження № 0000035 від 28.06.2014 стосовно ОСОБА_5 , в якому він допитувався як свідок. Вказує, що він надавав клопотання слідчому про допит свідка майора міліції ОСОБА_6 , направляв свої пояснення слідчому, де вказував осіб, які були очевидцями застосування недозволених методів. Слідчий листом від 13.06.2016 повідомлено про те, що його клопотання долучені клопотання до матеріалів провадження, його доводи будуть перевірені шляхом слідчих дій. Проте, жодних слідчих дій, спрямованих на перевірку цих доводів не здійснено. Тому просив скаргу заволинити.
В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор надав для огляду матеріали кримінального провадження та заяву, в якій відзначив, що проти вимог скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні, оскільки вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2016 ОСОБА_3 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 5 ст. 301 КК України та призначено покарання у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі. Судом не встановлено неправомірності дій співробітників правоохоронних органів у даній справі, а доводи заявника про застосування до нього недозволених методів слідства не знайшли свого підтвердження на досудовому розслідування кримінального провадження № 0000235.
Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали кримінального провадження та скарги, приходить до такого висновку.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено судом, що постановою слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 23.06.2016 закрито кримінальне провадження № 0000235, внесене до ЄРДР 23.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 373 КК України - у зв`язку із відсутністю в діях слідчого по ОВС відділу розслідування РОВС та ЗСОГіЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та службових осіб Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення.
В оскаржуваній постанові йдеться про наступне.
23.03.2015 на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000235 за ознаками ч. 2 ст. 373 КК України, за фактом застосування оперативними працівниками Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області та слідчого в ОВС відділу розслідування РОВС та ЗСОГіЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 методів фізичного та психологічного впливу стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час проведення досудового розслідування у кримінальній справі № 65111739.
26.03.2015 на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000252 за ознаками ч. 2 сг. 365 КК України за фактом застосування слідчим СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 недозволених методів досудового слідства відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час розслідування кримінальної справи № 65111739.
29.04.2015 постановою прокурора кримінальні провадження № 0000235 та № 0000252 об`єднані в одне під єдиним номером 0000235.
Допитаний потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що в ході досудового розслідування у кримінальній справі № 65111739 у 2012 році слідчий ОСОБА_7 неодноразово порушувала його право на захист, що виражалося у не роз`ясненні його прав при проведенні слідчих дій. Слідчий ОСОБА_7 необґрунтовано притягла його у якості обвинуваченого за ч. 3 ст. 153 КК України, не надала можливості реалізувати його права як обвинуваченого при проведенні слідчих дій. ОСОБА_7 скоїла злочин за ч. 366 КК України, шляхом внесення до обвинувального висновку у кримінальній справі № 65111739 завідомо неправдивих відомостей про проведення слідчих дій, які фактично не проводилися, вказавши на протоколи, які відсутні в матеріалах кримінальної справи № 65111739.
Допитана свідок ОСОБА_10 показала, що у січні 2012 року вона працювала старшим слідчим в ОВС відділу розслідування РОВС та ЗСОТіЗО СУ Г`УМВС України в Дніпропетровській області. Їй було доручено розслідування кримінальної справи № 65111739 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у скоєнні розбещення малолітніх за ознакою ч. 2 ст. 156 КК України, яку було порушено та проведено першочергові слідчі дії СВ Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Після прийняття кримінальної справи до провадження їхнім відділом, оперативний супровід кримінальної справи здійснювався співробітниками УСБУ в Дніпропетровській області. Нагляд за здійсненням досудового розслідування здійснювала прокуратура Дніпропетровської області.
Усі слідчі дії проводилися у службовому кабінеті слідчого у приміщенні УБОЗ ТУМВС виключно у присутності їх адвокатів, протягом слідства жодної заяви від обвинувачених чи їх адвокатів на дії оперативних співробітників до неї, як слідчого, наскільки їй відомо, до прокуратури Дніпропетровської області не надходило. Як вона пам`ятає, співробітникам УСБУ жодного разу не надавалося дозволу на відвідування обвинувачених в умовах СІЗО.
Особисто вона не здійснювала фізичного та морального тиску на обвинувачених, що підтверджується відсутністю скарг на її дії, чи на дії оперативних співробітників з боку обвинувачених та їх захисників. Також в її присутності інші працівники міліції та СБУ до вказаних громадян заходів фізичного та психологічного тиску не застосовували.
За результатами вивчення № 0000035, на яке вказує потерпілий ОСОБА_12 , встановлено, що 23.01.2014 на підставі заяви матері підсудного ОСОБА_8 - ОСОБА_13 прокуратурою Дніпропетровської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом застосування працівниками Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_8 незаконних засобів досудового розслідування внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000035 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 365 КК України.
Допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що його та ОСОБА_8 було доставлено до Кіровського РВ. Він бачив як працівники міліції у форменому одязі спричиняли ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Наступного дня ні його, ні ОСОБА_8 не били, а лише погрожували спричиненням тілесних ушкоджень.
Допитана свідок ОСОБА_13 пояснила, 10.12.2011 їй зателефонували з Кіровського РВ та повідомили, що її син ОСОБА_8 затриманий та їй необхідно привезти його паспорт. В 2011 році її один раз викликала слідча Кіроського РВ ДМУ УМВС
Допитана за даним фактом як свідок ОСОБА_14 показала, що з 2011 року вона перебуває на посаді начальника сектора кримінальної міліції у справах дітей Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Станом на грудень 2011 року вона перебувала на вищевказаній посаді. У грудні 2011 року до Кіровського РВ із заявою звернулася громадянка про вчинення щодо її неповнолітнього сина кримінального правопорушення, у здійснення якого у подальшому було затримано ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 . Хто зі співробітників СКМСД Кіровського РВ із затримував - не пам`ятає. Вона також не може пригадати зовнішність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 та пам`ятає тільки те, що ОСОБА_11 був набагато старшим за віком ніж останні. У затриманні вказаних осіб особисто вона участі не брала.
Також ОСОБА_14 повідомила, що до вказаних осіб, у т.ч. і до ОСОБА_3 фізичне насильство не застосовувалося. Вона весь час знаходилася з потерпілими дітьми та їх батьками. Також вона не бачила, щоб хтось із співробітників Кіровського РВ застосовував до вищевказаних осіб фізичне чи психологічне насильство.
ОСОБА_14 пояснила, що у даній справі була достатня доказова база, зокрема відеозаписи з оголеними тілами потерпілих неповнолітніх. Тому заява ОСОБА_8 про застосування до нього заходів фізичного впливу з метою одержання визнавали них показань є безпідставною. Ніяких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вона не бачила. Також не чула, щоб будь-хто з них робив заяви про застосування до них фізичного насильства.
Допитаний за даним фактом як свідок ОСОБА_19 пояснив, що в даний момент він перебуває на посаді слідчого слідчої групи відділу розслідування ОВС та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Станом на грудень 2011 року він перебував на посаді слідчого СВ Кіровського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2016 ОСОБА_3 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 5 ст. 301 КК України та призначено покарання у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153. ч. 2 ст. 156, КК України та призначено покарання у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі, ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 301 КК України та призначено покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.
Слідчим зроблено висновок про те, що показання ОСОБА_3 щодо застосування відносно нього заходів фізичного та психологічного тиску не відповідають дійсності та спеціально змодельовані з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 62 Конституцій України, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не було доведено у порядку передбаченим КПК України і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене вище, та беручи до уваги, що в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на наявність в діях слідчого по ОВС ОСОБА_7 та працівників Кіровського РВ кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 373 КК України, кримінальне провадження закрито на підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.
Суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.
Як вбачається із постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2015 прокурору Дніпропетровської області доручено провести перевірку доводів підсудного ОСОБА_3 та інших підсудних на предмет застосування оперативними працівниками та слідчим по ОВС ОСОБА_7 психологічного та фізичного впливу.
У вбачається з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 він був допитаний та надав пояснення стосовно порушень як на його думку слідчим ОСОБА_7 його права на захист, необґрунтовано притягнення до кримінальної відповідальності, інші порушення при здійсненні слідчих дій.
На предмет вчинення психологічного та фізичного впливу слідчим по ОВС ОСОБА_7 та працівниками Кіровського РВ ОСОБА_3 не допитувався.
В судовому засіданні ОСОБА_3 це підтвердив та пояснив, що він може вказати слідчому на осіб, які його били, зокрема це майор міліції ОСОБА_6 , заступник начальника КМДН Кіровського РВ ОСОБА_20 .
Перебуваючи під вартою, ОСОБА_3 неодноразово надсилав слідчому ОСОБА_4 скарги і клопотання, які долучені до матеріалів кримінального провадження, в яких він вказував на осіб, причетних до кримінального правопорушення, просив їх допитати, витребувати документи, витребувати акт обстеження, медичні документи ОСОБА_3 , з яких можна встановити наявність тілесних ушкоджень, просив внести відомості до ЄРДР.
Зокрема, це клопотання від 25.05.2016, заява від 18.05.2016, скарга від 07.04.2016 про надання доказів та проведення слідчих дій, клопотання від 17.05.2016, яким ОСОБА_3 просив слідчого врахувати його показання на 4-х арк., клопотання від 15.05.2016 та від 16.05.2016 про витребування документів, клопотання та від 29.04.2016 про його додатковий допит як потерпілого.
На дані скарги та клопотання слідчим повідомлено, що вони долучені до матеріалів кримінального провадження та відомості, викладені в них будуть перевірені. Разом із тим, як вбачається із матеріалів провадження, за вказаними клопотаннями, заявами і скаргами не приймалося жодне процесуальне рішення.
Вважаю, що слідчий передчасно прийшов до висновку про те, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлено, зокрема, в діях співробітників міліції складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
У зв`язку з викладеним, суддя слідчий вважає за необхідне проведення по вказаному кримінальному провадженню додаткових слідчих дій, зокрема (але не виключно), додаткового допиту потерпілого ОСОБА_3 на предмет застосування психологічного та фізичного впливу працівниками Кіровського РВ, прийняття рішень слідчим за вищевказаними клопотаннями, заявами і скаргами, які долучені до матеріалів кримінального провадження, що зумовлює скасування постанови про закриття кримінального провадження та направлення матеріалів до прокуратури Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 23.06.2016 про закриття кримінального провадження № 0000235, внесеного до ЄРДР 23.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 373 КК України задовольнити.
Скасувати постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 23.06.2016 про закриття кримінального провадження № 0000235, внесеного до ЄРДР 23.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 373 КК України.
Матеріали кримінального провадження направити до прокуратури Дніпропетровської області для організації продовження досудового розслідування з урахуванням зауважень слідчого судді, викладених в даній ухвалі.
Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 12 січня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1