УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги захисника ОСОБА_2 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про незаконне затримання та тримання під вартою, звільнення з під-під варти в порядку ст.206 КПК України,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва 9 грудня 2016 року, в порядку ст. 206 КПК України, надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який є захисником підозрюваного ОСОБА_3 , в якій заявник посилається на незаконне затримання та тримання під вартою ОСОБА_3 , просить визнати незаконним затримання ОСОБА_3 на підставі ст. 208 КПК України, здійснене слідчими четвертого відділу управління розслідування ДФС України, негайно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для розгляду даної скарги та звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

Обґрунтовуючи скаргу, адвокат ОСОБА_2 зазначає, що він є захисником ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.205, ч.3 ст. 209, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 212, ч.4 ст. 190, ч.3 ст.28, ст. 205 КК України, у кримінальному провадженні №0000292 від 08 травня 2015 року, яке знаходиться в провадженні управління розслідування кримінальних проваджень ГСУ фінансових розслідувань ДФС України.

08 грудня 2016 року ОСОБА_4 затримано старшим слідчим з ОВС управління розслідування кримінальних проваджень ГСУ фінансових розслідувань ДФС України ОСОБА_5 на підставі ст. 208 КПК України та станом на 9 грудня 2016 року він утримується під вартою.

Вважає затримання саме на підставі ст. 208 КПК України,без надання слідчим суддею дозволу на затримання відповідної особи, а також тримання під вартою ОСОБА_3 незаконними.

Вивчивши зміст заяви, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами зазначеної статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

При цьому частиною другою статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.

Частина 1 ст. 9 КПК України передбачає, зокрема, що слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Відповідно до ч.1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Статтею 211 КПК України передбачено, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесят двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу, а затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст. 186 КПК України передбачено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

При цьому, ч.2 ст.193 КПК України передбачено право підозрюваного давати пояснення щодо будь-яких обставин його затримання та тримання під вартою безпосередньо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вивчивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва не вбачає підстав для доставки ОСОБА_4 до суду для з`ясування підстав позбавлення його волі.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 було затримано 08 грудня 2016 року, отже станом на дату звернення до слідчого судді із скаргою не минув час протягом якого підозрюваний повинен бути звільненим або доставлений до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, на час надходження до Шевченківського районного суду м. Києва скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 - а саме 09 грудня 2016 року, слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що останній утримується під вартою без відповідних на те підстав, та підлягає доставці до суду і звільненню з-під варти саме в порядку ст. 206 КПК України, оскільки строк, передбачений ст.211 КПК України, з моменту його затримання (08 грудня 2016 року) не закінчився.

КПК України не містить спеціальної норми, яка б передбачала порядок оскарження до слідчого судді затримання особи, а в той же час з даного питання підозрюваний має право надавати пояснення під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, на даний час не вбачаю підстав для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, та задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 186, 193, 206, 309, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У доставці до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва для з`ясування підстав затримання та позбавлення свободи ОСОБА_3 та задоволенні скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про незаконне затримання та тримання під вартою, звільнення з під-під варти в порядку ст.206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1