Справа № 465/1904/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/668/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000512 від 14.02.2017 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт- Петербург Російської Федерації, громадянина України з вищою освітою, одруженого, не судиого, працюючого на посаді заступника директора в ПП "Унікор", проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2017 року,

встановила:
ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2017 року звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України.
Кримінальне провадження № 0000512 від 14 лютого 2017 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, закрито відповідно до вимог ст. 284 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_6 (ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати у кримінальному провадженні № 0000512 від 14 лютого 2017 року в сумі 4817 (чотири тисячі вісімсот чотирнадцять) грн.. 55 коп..
Вирішено питання з речовими доказами.
Відповідно до ухвали, згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 31 березня 2017 року та оголошеного в судовому засіданні, ОСОБА_6 14 лютого 2017 року близько 08 год. 40 хв. , керуючи автомобілем марки "Субару Аутбек" реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись ним по проїзній частині, по вул. Ст. Бандери у м. Львові в напрямку вулиці Коперніка, при проїзді ділянки дороги навпроти будинку № 33, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06 березня 2013 року, а саме: п.п.1.5; 1.10 ( в частині значень термінів "Небезпека для руху" та "пішохідний перехід") 2; 2.3. ( підпункту "б" і "д"); 12.3 та 18.4, які виразились в тому, що він , керуючи технічно - справним транспортним засобом , проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу , перед яким у сусідній правій смузі руху, став зменшувати швидкість автомобіль, що рухався у попутному напрямку, своєчасно не зменшив швидкість із подальшою зупинкою до меж нерегульованого пішохідного переходу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди - наїзду керованим ним автомобілем на пішохода ОСОБА_10 , яка в цей час переходила договору - вулицю Ст. Бандери, справа на ліво, відносно напрямку руху автомобіля, в межах пішохідного переходу.
У результаті порушення ним, водієм ОСОБА_6 , Правил безпеки дорожнього руху України, потерпіла ОСОБА_10 , згідно висновку експерта 58/2017 судово - медичної експертизи від 22.02.2017 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла першого поперекового хребця, який відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров"я.
Дані дії обвинуваченого ОСОБА_6 слідчий та прокурор кваліфікують як вчинення порушень правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 ККУкраїни.
Мотивуючу своє рішення суд вказав, що на стадії підготовчого засідання, потерпіла та обвинувачений, кожен окремо, подали заяви про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примирення винного з потерпілим. Дані заяви підтримали як захисник, так і державний обвинувач, та кожен окремо просили суд закрити провадження у відповідності до вимог ст. 284 КПК України. Так, дослідивши матеріали кримінального провадження, в частині, що надані стороною обвинувачення та захисту, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_6 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України відповідно до ст. 46 КК України, а справа, у зв`язку з цим, підлягає закриттю на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України.
На дану ухвалу обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу змінити, виключити рішення про стягнення з ОСОБА_6 витрати на проведення експертизи у розмірі 4817 грн. 55 коп.
В обґрунтування вказує, що питання процесуальних витрат вирішується судом у підсумковому рішенні, викладеному у формі вироку, яким відповідно завершується провадження у стадії судового розгляду (п.13 ч.1 ст. 368 КПК України, п.1 ч,4 ст. 374 КПК України), покладання судових витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності у справах публічного обвинувачення, кримінальним процесуальним законом (ст. 124 КПК України) не передбачено, у п.2 ч.4 ст.374 КПК України (зміст вироку) зазначено, що у резолютивній частині вироку зазначається на ряду з іншими рішення про відшкодування процесуальних витрат. В той же час у ст.372 КПК України (зміст ухвали) рішення про відшкодування процесуальних витрат відсутнє.
На дану ухвалу заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та скерувати справу на новий судовий розгляд у Франківський районний суд м. Львова.
В обґрунтування вказує, що у судовому засіданні в суді першої інстанції не з`ясовано думку потерпілої щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та добровільності написання нею заяви, не встановлено, чи відшкодовані їй обвинуваченим завдані кримінальним правопорушенням збитки. Потерпіла не була присутня у судовому засіданні, на якому судом прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 318, ст. 288 КПК України. Також, в ухвалі суду відсутні відомості щодо думки обвинуваченого з приводу можливості звільнення його від кримінальної відповідальності.
Крім цього апелянт звертає увагу, що питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у підсумковому рішенні (викладеному у формі вироку), яким відповідно завершується провадження у стадії судового розгляду (п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ч.4 ст.374 КПК України), а покладення судових витрат за залучення експертів на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Зокрема, стягнення в ухвалі про звільнення особи від кримінальної відповідальності судових витрат суперечить положенням як ст. 124 КПК України, так і ст. 372 КПК України (зміст ухвали), у якій не передбачено вирішення судом при постановленні ухвали питання про судові витрати за залучення експерта.Не зважаючи на викладене, ухвалою суду першої інстанції від 15.05.2017 безпідставно стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 4817 гривень 55 копійок.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора в повному об`ємі, апеляційну скаргу обвинуваченого частково, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, а апеляційну скаргу прокурора заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стосовно покликань прокурора про те, що у судовому засіданні не з`ясовано думку потерпілої щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та добровільності написання нею заяви, то такі свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено колегією суддів, потерпілою ОСОБА_10 до суду першої інстанції подано заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі (а.с.14), заява потерпілої ОСОБА_10 про примирення з обвинуваченим ОСОБА_6 засвідчена нотаріусом (а.с.19), в судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор не заперечував щодо розгляду справи у відсутності потерпілої ОСОБА_10 відтак доводи апеляційної скарги прокурора з даного приводу є безпідставними, невмотивованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з ухвали Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2017 року, звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України.Кримінальне провадження № 0000512 від 14 лютого 2017 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, закрито відповідно до вимог ст. 284 КПК України.Стягнуто з ОСОБА_6 (ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати у кримінальному провадженні № 0000512 від 14 лютого 2017 року в сумі 4817 (чотири тисячі вісімсот чотирнадцять) грн.. 55 коп..
Питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у підсумковому рішенні (викладеному у формі вироку), яким відповідно завершується провадження у стадії судового розгляду (п.13 ч.1 ст. 368 КПК України, ч.4 ст.374 КПК України), а покладення процесуальних витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності у справах публічного обвинувачення, кримінальним процесуальним законом (ст. 124 КПК України) не передбачено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальні витрати при винесенні ухвали, оскільки такі слід покласти на рахунок держави.

Істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, відповідно до вимог ст.ст. 409, 412 КПК України, є підставою для зміни судового рішення.

Залишення без реагування явно незаконного судового рішення суперечитиме таким засадам кримінального провадження, як верховенство права та законності.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення процесуальних витрат, а в решті її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задоволити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15.05.2017 року відносно ОСОБА_6 в частині стягнення процесуальних витрат змінити, виключити рішення про стягнення з ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 4817 грн. 55 коп., процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 4817 грн. 55 коп. віднести на рахунок держави.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4