Справа № 698/67/17
Провадження № 1-кп/698/66/17
06 березня 2017 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мокра Калигірка, українець, громадянин України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд,-
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 29.09.2016 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.
Ухвалою суду від 10.02.2017 року, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, яке було відкладено в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників судового провадження та призначено нову дату проведення підготовчого судового засідання. На розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.
Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угод та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоди про примирення і призначити узгоджену в них міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останніх, визначені ст. 476 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_4 , розуміючи наслідки укладання та затвердження угоди, визначений ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені заходи.
Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.
Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно з даними угодами, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України визнаючи, шляхом їх укладення доведеним, що 30.07.2016 року в період часу з 15 год.00 хв. по 15 го. 30 хв., перебуваючи встані алкогольного сп`яніння, знаходячись в магазині «Гастроном», що за адресою: вул. Щорса, 35, смт. Катеринопіль, шляхом вільного доступу таємно, з корисливих мотивів, викрав чоловічу куртку сірого кольору, що на праві власності належить ОСОБА_4 , вартість якої згідно висновку експерта № 4/1314, станом на 30.07.2016 могла становити 162 гривні, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Сторонами угод визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік, при цьому без зазначення обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також, доведено до відома сторін угод наслідки їх укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.
При цьому, покарання сторонами угоди визначено не у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67, України, без урахування характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.
ОСОБА_5 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів і один раз за вчинення умисного злочину проти громадської безпеки і тричі був звільнений від призначеного йому судом покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням. В той же час, суд враховує, що згідно даних обвинувального акта обвинувачений будучи засуджений останній раз 17.08.2012 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 263 КК України до двох років обмеження волі строком на два роки і будучи звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком порушив вимоги умов умовного звільнення, тобто не виправдав ступінь довіри наданий йому державою, в зв`язку з чим був направлений для відбуття реального покарання у вигляді обмеження волі, а звільнившись з яких вчинив новий умисний злочин.
Також суд враховує й те, що на момент вчинення злочину і на даний час ОСОБА_5 офіційно суспільно-корисною працею не займався, а отже вчинив корисливий злочин з метою власного збагачення.
Натомість незважаючи на такі дані щодо особи обвинуваченого сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, саме позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Пунктом 1 частини 7 статті 474 КПК України регламентовано, що суд відмовляє у затверджені угоди, коли умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
Окрім того, згідно з п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди не в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону, оскільки покарання між потерпілим та підозрюваним покарання повною мірою не відповідає ступеню тяжкості вчиненого останнім злочину його особі, та не сприятиме його перевихованню та попередженню вчиненню ним нових злочинів, тому суд відмовляє у затвердженні даної угоди.
Повторні звернення з угодами в даному кримінальному провадженні не є допустимими.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України, відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Тобто імперативно визначено, що суд у підготовчому судовому засіданні повинен повернути прокурору обвинувальний акт та/або кримінальне провадження, у разі коли останній не відповідає вимогам КПК та/або коли відмовляє у затвердженні угоди, саме у підготовчому засіданні.
У підготовчому судовому засіданні, вислухавши думку прокурора, який наполягав саме лише на затверджені угоди про примирення наполягаючи, що обвинувальний акту відповідає вимогам ст.291 КПК України, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 2 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості обвинуваченого: прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство.
Однак, як вбачається з матеріалів провадження, в обвинувальному акті в порушення вимог ст. 291 КПК України відсутні дані про час звільнення ОСОБА_5 з місця відбування покарання у виді обмеження волі, не дивлячись на звернення уваги судом на відсутність таких даних в ході підготовчого засідання, надання таких даних прокурором не забезпечена.
Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, вичерпні вимоги до якого містяться в ст. 291 КПК України.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
Крім того, згідно зі ст. 91 КПК України в обвинуваченні повинні бути зазначені форма вини, мотив і мета вчинення злочину.
Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.
В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті зазначено, що 30.07.2016 року в період часу з 15 год.00 хв. по 15 го. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в магазині «Гастроном», що за адресою: вул. Щорса, 35, смт. Катеринопіль, шляхом вільного доступу таємно, з корисливих мотивів, викрав чоловічу куртку сірого кольору, що на праві власності належить ОСОБА_4 , вартість якої згідно висновку експерта № 4/1314, станом на 30.07.2016 могла становити 162 гривні, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму..
Отже, з формулювання обвинувачення вбачається, що слідчий не зазначив форму вини і мету прибуття до приміщення магазину та вчинення ОСОБА_5 злочину, що свідчить про те, що обвинувачення є нечітким. Також не конкретизовано місце вчинення злочину, а саме зазначено лише несений пункт при цьому без зазначення області.
Наведені порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, враховуючи те, що досудове розслідування було закінчене, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 складений не у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України в зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків..
На підставі викладеного, керуючись ст. 291,314, 376 ч.2 КПК України, суд, -
Повний текст ухвали буде складено до 10.03.2017 року і оголошено о 16 год. 30. хв., 10.03.2017 року у залі судових засідань Катеринопільського районного суду Черкаської області після чого буде можливо отримати її копію.
Ухвала може бути оскаржена в частині повернення обвинувального акту до Апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1