Номер провадження 1-кп/201/602/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2016 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, не одруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України
06 листопада 2016 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебував біля будинку № 55 по вул. Новорічна у м. Дніпро на футбольному майданчику, біля якого розташовані лави, на яких учасники футболу залишили свої власні речі - мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі J-16» золотистого кольору і мобільний телефон марки «Леново А- 328» чорного кольору. Побачивши, що учасники футбольного матчу відволіклись, та вказані мобільні телефони знаходяться без нагляду, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання мобільних телефонів марки «Самсунг Гелексі J-16» і «Леново А-328».
Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, підійшов до лавочки, на якій знаходились мобільний телефони марки «Самсунг Гелексі J-16», золотистого кольору, вартістю 2 939 гривень 00 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_5 , в середині якого знаходилися дві сім-картки мобільного оператору «Київстар» та «МТС», на рахунку яких грошових коштів не було і які не становлять матеріальної цінності для потерпілої, та мобільний телефон марки «Леново А- 328», чорного кольору, вартістю 1 866 гривень 00 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_6 , в середині якого знаходились дві сім-картки мобільного оператору «МТС» та «Київстар», на рахунку яких грошових коштів не було і які не становлять матеріальну цінність для потерпілої, взяв їх та поклав у ліву кишеню одягнутої на нього куртки, після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, з місця вчинення злочину зник.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілим ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 2 939 гривень 00 копійок та ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 1 866 гривень 00 копійок.
Умисні дії, ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що до подій, які трапилися на початку листопада 2016 року потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не знав і ніяких стосунків з ними не підтримував. 06 листопада 2016 року, приблизно о 14 годині він знаходився на футбольному майданчику біля будинку № 55 по вул. Новорічна у м. Дніпро, де на лавці побачив мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі J-16» золотистого кольору і мобільний телефон марки «Леново А- 328» чорного кольору, які вирішив викрасти, скориставшись тим, що учасники футбольного матчу відволіклись на гру. З цією метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він підійшов до лавки, на якій знаходились вказані мобільні телефони, взяв їх та поклав у кишеню своєї куртки. Після чого, з викраденими мобільними телефонами з місця вчинення злочину зник. В той же день пішов до свого знайомого, якому віддав один з мобільних телефонів на перепрошивку. Пізніше, того ж дня його затримали працівники поліції і вилучили мобільні телефони та повернули потерпілим. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість викраденого ним майна, ні вину. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він, умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, не одружений, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 1 статті 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 у їх сукупності, враховуючи, що останній раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від вчиненого ним злочину не настало, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.
Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі J-16», який відповідно до розписки від 06 листопада 2016 року переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній, як законному володільцю;
- мобільний телефон марки «Леново А- 328», який відповідно до розписки від 06 листопада 2016 року переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній, як законному володільцю.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі J-16», який відповідно до розписки від 06 листопада 2016 року переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній, як законному володільцю;
- мобільний телефон марки «Леново А- 328», який відповідно до розписки від 06 листопада 2016 року переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній, як законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1