Справа № 640/9309/14-к
н/п 1-кс/640/201/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" березня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю заявників - потерпілого ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
слідчого - ОСОБА_6
На обґрунтування скарги заявники зазначають, зокрема, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий вказує, що в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки складу злочину, передбачені ст. 190 КК України, а саме відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину. Проте, з постанови вбачається, що у вересні 2006 року ОСОБА_7 за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності їх чоловіків з кожної сторони 2000 доларів США і документи на земельну ділянку. По факту отримання нею грошових коштів вона написала відповідну розписку. Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Тобто, в результаті шахрайських дій, а саме недобросовісно використавши довіру з боку ОСОБА_3 , ОСОБА_7 заволоділа майном потерпілого. Як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати отримання попередньої оплати за виконання робіт, без наміру виконати відповідну роботу. Враховуючи те, що ОСОБА_7 не отримувала довіреність від ОСОБА_3 , можна зробити висновок, що наміру виконати свої зобов`язання в неї не було, тобто вона діяла з прямим умислом. Шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном. Враховуючи те, що в матеріалах досудового розслідування міститься розписка з анкетними даними особи, що підтверджує отримані частини коштів цією особою, є всі підстави повідомити дану особу про підозру у вчинені кримінального правопорушення, однак слідчим тривалий час не вчиняються необхідні процесуальні дії для ефективного розслідування, що створює атмосферу безкарності за вчинені злочини. Наявність розписки на частину переданих коштів само по собі не свідчить про цивільно правовий характер правовідносин, а в даному випадку є способом шахрайства. Крім того, слідчий вважає доведеним факт передачі грошових коштів від ОСОБА_8 до ОСОБА_3 у розмірі 1500 доларів США лише зі слів чоловіка ОСОБА_8 . Однак ці обставин не можуть бути підтверджені показами свідків, відповідно до цивільного процесуального законодавства. Слідчий не надав оцінки відсутності причин передачі грошових коштів поштовим переказом чи особисто у день проведення одночасного допиту ОСОБА_7 і ОСОБА_3 . Також слідчий не надав оцінку фрагменту протиріч, які мають місце у показах ОСОБА_7 із тими свідченнями, які маються у висновках фоноскопічної експертизи, у яких ОСОБА_7 сказала: «Ти їх (грошей) не отримаєш, грошей немає», хоча в своїх показах наголошувала на тому, що передала 1500 доларів США. Таким чином, висновок слідчого, щодо відсутності складу кримінального правопорушення є передчасним та не може вважатися об`єктивним та незалежним.
В судовому засіданні заявники потерпілий ОСОБА_3 , представник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 доводи скарги підтримали в повному обсязі, просили вимоги задовольнити.
Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 та слідчий СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, вказуючи, що постанова про закриття кримінального провадження винесена законно, обґрунтовано.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Постановами слідчих СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 12.04.2013, від 19.05.2014, від 06.05.2015, та постановами слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області від 26.04.2016, від 07.10.2016 вищезазначене кримінальне провадження закривалося на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності складу кримінального правопорушення (т.1 а.к.п. 79-83, 98-102; т.2 а.к.п. 48-50, 131-133, 319-320).
Ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2014, від 11.06.2014, від 02.06.2015, від 30.05.2016, від 29.11.2016 відповідно вказані постанови про закриття кримінального провадження скасовувались (т.1 а.к.п. 91, 110-111; т.2 а.к.п. 53-55, 136, 324-325).
У вказаних ухвалах слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2014, від 11.06.2014, від 02.06.2015, від 30.05.2016, від 29.11.2016 слідчими суддями відповідно були зазначені недоліки та прогалини при здійсненні досудового розслідування, та надані вказівки органу досудового розслідування щодо необхідності виконання певних дій в ході досудового розслідування в межах даного кримінального провадження, направлених на встановлення об`єктивної істини у справі, зокрема:
витребувати матеріали кримінальної справи № 61110217 за аналогічною заявою ОСОБА_3 , яку 16.11.2012 закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції КПК України 1960 р.);
долучити до матеріалів провадження завірені копії заяви ОСОБА_3 , за якою розпочата кримінальна справа, та інших необхідних процесуальних документів; проаналізувати в сукупності усі отримані відомості (т.1 а.к.п. 91);
виконати вказані вище вказівки, зазначені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2014; на виконання вимог абз. 2 ч. 2 ст. 55 КПК України, у зв`язку із поданням ОСОБА_3 заяви від 10.04.2013 про залучення його як потерпілого до кримінального провадження, та цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, провести допит потерпілого ОСОБА_3 (т.1 а.к.п.110-111);
в подальшому слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_3 було встановлено, що матеріали кримінального провадження, що надані слідчому судді, містили, крім протоколів допитів потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , висновок експерта № 89 від 01.04.2015 за результатами проведення судово-фоноскопічної експертизи (на теп. час т. 2 а.к.п. 14-34). В постанові від 26.12.2014 про призначення цієї судово-фоноскопічної експертизи слідчий зазначив про надання потерпілим ОСОБА_3 органу досудового розслідування CD-R з аудіо записами, в кількості три шт., на яких маються голоси трьох осіб (2 жіночі голоси і 1 чоловічий), та про допит 10.12.2014 в якості свідка ОСОБА_7 , із застосуванням відеозапису, та поставив на вирішення експерта такі питання: 1) який дослівний зміст розмов, зафіксованих на представлених на дослідження аудіо записах? 2) дані аудіо записи є оригіналом чи копією? 3) чи піддавались аудіо записи монтажу та вносилися зміни в її первісний зміст? 4) скільки людей брало участь в розмові на зафіксованих аудіо записах? 5) чи є голос, зафіксований на аудіо записах, голосом свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що вона конкретно (дослівно) говорить на цих аудіо записах (на теп. час - т.2 а.к.п. 11). Проте, слідчим в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження від 06.05.2015 взагалі не була надана оцінка зазначеному висновку експерта № 89 від 01.04.2015. За результатами проведеної експертизи, органом досудового розслідування додатково не було допитано ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , в тому числі з питань встановлення точної суми переданих грошових коштів. Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься ксерокопія розписки ОСОБА_11 від 11.03.2009 про те, що вона зобов`язується повернути ОСОБА_7 6500 доларів США протягом місяця (на теп. час - т. 2 а.к.п. 84). Однак, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_11 стосовно вказаної розписки не була допитана. Відношення залученої розписки до даного кримінального провадження слідчим точно не було встановлено. Крім того, з протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 10.12.2014 слідує, що в своїх показаннях свідок посилається на присутність при передачі грошових коштів ОСОБА_12 (на теп. час т. 2 а.к.п. 8-9). Однак, останній також слідчим в якості свідка не допитувався (т.2 а.к.п. 53-55);
також надана вказівка виконати вказівки заступника начальника Головного слідчого Управління МВС України ОСОБА_13 від 05.10.2015, стосовно допиту співвласників будинку АДРЕСА_2 та Пуляєвої та допитати вказаних осіб з обставин кримінального правопорушення; провести одночасний допит ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (т.2 а.к.п. 136);
в подальшому слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_3 було встановлено, що матеріали кримінального провадження містили постанову слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 15.01.2016 про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Однак, матеріали кримінального провадження не містили даних щодо висновку експерта чи висновку про неможливість проведення експертизи. При цьому, залучені в судовому засіданні прокурором повідомлення експерта ХНДЕКЦ МВС України про неможливість проведення експертизи, призначеною постановою слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 15.01.2016 процесуально не можуть бути залучені слідчим суддею до матеріалів кримінального провадження, закритого постановою слідчого від 07.10.2016. Крім того, прокурором в судовому засіданні було надано рапорт слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , який не містив дати, та був адресований начальнику СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області, в якому слідчий зазначав, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000943 від 29.12.2012, слідчим ОСОБА_14 призначена 15.01.2016 судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставленні питання ким виконаний рукописний текс і підписи у розписці від імені ОСОБА_7 . У зв`язку з ти, що даний документ вже досліджувався в рамках кримінальної справи, розпочатої за тим же фактом за заявою ОСОБА_3 , нею в ході ознайомлення з матеріалами архівної справи була зроблена копія висновку експерта по дослідженню даного документу. У зв`язку з чим просив дозволу про долучення до матеріалів кримінального провадження копії висновку експерта. Проте, надання оцінки вказаному рапорту не може бути здійснено на теперішній час слідчим суддею саме у зв`язку з розглядом матеріалів кримінального провадження, оскільки вказаний рапорт так само не був залучений слідчим до матеріалів кримінального провадження; також містилася вказівка органу досудового розслідування в необхідному обсязі провести інші необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняте законне та обґрунтоване рішення (т.2 а.к.п. 324-325).
Крім того, в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні органу досудового розслідування надавалися вказівки, як вже зазначалося вище, заступником начальника Головного слідчого Управління МВС України ОСОБА_13 від 05.10.2015 (т.2 а.к.п. 58-60), прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_15 від 20.07.2016 (т.2 а.к.п. 145-146), т.в.о. начальника СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 від 02.09.2016 (т.2 а.к.п. 294-295).
Слідчим суддею з наданих матеріалів встановлено, що постановою слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 від 13.12.2016 закрито кримінальне провадження № 0000943 від 29.12.2012, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння грошима ОСОБА_3 шляхом обману чи зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому (шахрайство) (т. 2 а.к.п. 337-339).
Слідчим в мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження від 13.12.2016 встановлено, зокрема, наступне:
Під час досудового розслідування за заявою ОСОБА_3 була проведена перевірка за результатами якої встановлено, що згідно свідчень ОСОБА_3 відомо, що у 2007 році він звернувся до ОСОБА_7 за допомогою у оформлені і реєстрації за ним права власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і на земельну ділянку за даною адресою, яка належить ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . За проведення відповідних реєстраційних дій він передавав ОСОБА_7 у присутності своєї співмешканки ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , в різний час грошові кошти, а саме, у вересні 2007 року у розмірі 2000 доларів США, в кінці 2007 року у розмірі 2000 доларів США і у 2008 році 2500 доларів США, всього на загальну суму 6500 доларів США. Розписка на отримання ОСОБА_7 від нього грошових коштів написана лише на суму 2000 доларів США, бо він їй довіряв. Але ОСОБА_7 своїх зобов`язань узаконити земельну ділянку, за що взяла вищевказану грошову суму, не виконала. Грошові кошти не повернула йому, посилаючись на те, що грошові кошти передала людині, яка має змогу провести реєстраційні дії, а та, в свою чергу, кошти не повертає і документи оформити не може.
Під час дачі свідчень в частині суми переданих ним ОСОБА_7 грошових коштів, останній надавав різну інформацію.
Аналогічні свідчення надані ОСОБА_9 .
Перевірити свідчення ОСОБА_3 в частині отримання ним згоди від співвласників будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на переоформлення на його ім`я 1/2 частини нерухомості, що належить ним на підставі свідоцтва про право на спадщину не виявилось можливим, оскільки ОСОБА_17 значиться померлою (дата смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Встановити місце знаходження ОСОБА_17 не виявилось можливим, оскільки остання за місцем реєстрації і за місцем знаходження нерухомості не мешкає. Сусідам про її місце мешкання нічого не відомо.
Згідно свідчень ОСОБА_7 відомо, що до неї дійсно звернувся за допомогою ОСОБА_3 для оформлення за ним права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Поцікавившись у відповідних осіб, скільки коштують дані послуги, вона озвучила ОСОБА_3 розмір витрат і отримала від нього у вересні 2006 року за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності їх чоловіків з кожної сторони 2000 доларів США і документи на земельну ділянку. По факту отримання нею грошових коштів вона написала відповідну розписку. Так як оформленням земельної ділянки займались інші особи, серед яких її знайома на ім`я ОСОБА_19 , бо вона на той час працювала ріелтором в агентстві нерухомості, вплинути на прискорення даного питання вона не могла. Потім заявила ОСОБА_3 що зазначена особа не має можливості виконати оговорені ним реєстраційні дії, так як 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_2 , належить іншим власникам, тому взяті нею на себе зобов`язання, вона виконати не може. Через час вона намагалась вирішити це питання через іншу особу, тому в травні 2010 року написала ОСОБА_3 розписку, в якій зазначила, що зобов`язується оформити документи на домоволодіння впродовж 2-х років. З часом ОСОБА_3 відмовився від свого прохання і попросив її повернути документи на нерухомість і передані ним грошові кошти. Повернути ОСОБА_3 отримані від нього грошові кошти відразу ж у повному розмірі вона не змогла, бо позичила їх вищезазначеній знайомій на ім`я ОСОБА_19 , тому повертала гроші частинами по мірі їх передачі останньою. Так, частину грошових коштів у розмірі 1500 доларів США вона передала (факт повернення грошових коштів письмово зафіксований не був). А влітку 2010 року вона через свого чоловіка намагалась повернути ОСОБА_3 решту отриманої у нього суми у розмірі 500 доларів США і отримати від нього розписку на отримання ним від неї повної суми, що складає 2000 доларів США. Але ОСОБА_3 відмовився на таких умовах брати грошові кошти з невідомих їй причин.
Факт отримання ОСОБА_7 грошових коштів від ОСОБА_3 на проведення реєстраційних дій підтверджується свідченнями ОСОБА_10 . Також останній підтверджує факт передачі дружиною суми коштів у розмірі 1500 доларів США і факт намагання своєї дружини повернути ОСОБА_3 в червні 2010 року решту отриманої у нього суми у розмірі 500 доларів США на умовах отримання від нього розписку на отримання ним від неї повної суми, що складає 2000 доларів США. Але ОСОБА_3 відмовився на таких умовах брати грошові кошти у нього.
Факт спроби повернути подружжям ОСОБА_20 грошових коштів ОСОБА_3 підтверджується і свідченнями свідка ОСОБА_12 , якого її чоловік брав із собою в якості свідка під час поїздки за місцем мешкання ОСОБА_3 у червні 2010 року.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що у червні - липні 2010 року він разом із ОСОБА_10 їздив у с. Циркуни засвідчити факт передачі ним ОСОБА_3 грошових коштів взамін на розписку. Знаходячись у салоні транспортного засобу, він бачив, як ОСОБА_10 розмовляв про щось біля будинку з невідомими йому чоловіком і жінкою. Після чого дані особи пішли, а ОСОБА_10 повернувся до машини, пояснивши, що факт передачі грошових коштів не відбувся за його умовами - гроші брали, а розписку писати на отримання грошових коштів у повному розмірі відмовились. Наявність у ОСОБА_10 під час поїздки грошових коштів підтверджує.
Факт звернення ОСОБА_21 до відповідної особи на ім`я ОСОБА_19 , інші дані якої відсутні, на проведення реєстраційних дій з нерухомістю, перевірити не виявилось можливим, оскільки дану особу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим.
Довести факт отримання ОСОБА_7 від ОСОБА_3 6500 доларів США останній документально не зміг. Надав аудіо запис їх розмов, в ході яких суму переданих ним коштів у розмірі 6500 доларів США озвучує лише він, а ОСОБА_7 лише надає пояснення щодо строку і умов їх повернення. Тому проаналізувавши зміст їх розмови, наявність умислу в скоєнні шахрайських дій з боку ОСОБА_22 не вбачається.
Під час проведення очних ставок, проведених між ОСОБА_3 , ОСОБА_21 і кожним із вказаних ними осіб, кожен настоював на своїх свідченнях. ОСОБА_3 завіряв, що передавав ОСОБА_21 6500 доларів США, а ОСОБА_21 завіряла, що отримувала від нього лише 2000 доларів США. Подружжя останніх підтримують свідчення свого члена родини. Інших даних, які б свідчили інше, в ході досудового розслідування здобуто не було.
Щодо надання свідчень ОСОБА_7 , то її свідчення підтверджуються свідченнями свідків і висновком почеркознавчої експертизи №170 від 20.04.2010, згідно якого факт написання ОСОБА_7 розписки від 13.09.2006 на отримання нею від ОСОБА_3 суми коштів у розмірі 2000 доларів США в рахунок і розписки від 01.05.2010 на зобов`язання оформити документи на домоволодіння впродовж 2 років підтверджується.
На підставі викладеного, слідчий в оскаржуваній постанові зазначив, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (т.2 а.к.п. 337-339).
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

В ст. 284 КПК України визначені підстави до закриття кримінального провадження.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Надані матеріали кримінального провадження містять дані щодо виконання органом досудового розслідування слідчих, процесуальних дій, в тому числі на виконання вказівок, що містилися у вказівках заступника начальника Головного слідчого Управління МВС України від 05.10.2015, прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області від 20.07.2016, т.в.о. начальника СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 від 02.09.2016, у вказаних вище ухвалах слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2014, від 11.06.2014, від 02.06.2015, від 30.05.2016, від 29.11.2016.
Зокрема, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 05.08.2014 отримав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, неодноразово допитаний потерпілим (т.1 а.к.п. 116, 117-122, 126-128, т.2 а.к.п. 67-69, 155-158).
Згідно матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 07.10.2016, перевірити свідчення ОСОБА_3 в частині отримання ним згоди від співвласників будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на переоформлення на його ім`я частини нерухомості, що належить ним на підставі свідоцтва про право на спадщину не виявилось можливим, оскільки ОСОБА_17 значиться померлою (дата смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а встановити місце знаходження ОСОБА_17 не виявилось можливим, оскільки остання за місцем реєстрації і за місцем знаходження нерухомості не мешкає. Сусідам про її місце мешкання нічого не відомо (т. 2 а.к.п. 319-320).
Крім того, в ході досудового розслідування залучені завірені належним чином матеріали кримінальної справи № 61110217 за аналогічною заявою ОСОБА_3 , яку 16.11.2012 закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції КПК України 1960 р.) (т.1 а.к.п. 92, 93-97, т.2 а.к.п. 104, 105-127); отримано висновок експерта № 89 від 01.04.2015 (т.2 а.к.п. 14-36), неодноразово допитані свідками ОСОБА_7 (т.2 а.к.п. 5-7, 88-90, 201205), ОСОБА_10 (т. 2 а.к.п. 8-9), ОСОБА_11 (т. 2 а.к.п. 92-93), ОСОБА_12 (т.2 а.к.п. 94-95), ОСОБА_9 (т. 1 а.к.п. 136-137, т.2 а.к.п. 71-72), допитані інші свідки, залучені матеріали.
Крім того, надані матеріали кримінального провадження містять протокол одночасного допиту ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 від 22.06.2016 (т. 2 а.к.п. 138-140).
Матеріали кримінального провадження також містять рапорт слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , адресований начальнику СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області, в якому слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000943 від 29.12.2012, слідчим ОСОБА_14 призначена 15.01.2016 судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставленні питання ким виконаний рукописний текс і підписи у розписці від імені ОСОБА_7 . У зв`язку з ти, що даний документ вже досліджувався в рамках кримінальної справи, розпочатої за тим же фактом за заявою ОСОБА_3 , нею в ході ознайомлення з матеріалами архівної справи була зроблена копія висновку експерта по дослідженню даного документу (т. 2 а.к.п. 97-98, 99, 106-123, 327), повідомлення експерта ХНДЕКЦ МВС України про неможливість проведення експертизи, призначеною постановою слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області від 15.01.2016 (а.к.п. 329-330). Більш того, в судовому засіданні з пояснень учасників процесу та наданих матеріалів кримінального провадження слідує, що зміст розписки від імені ОСОБА_7 останньою в ході її допиту не заперечувався, а тому проведення такої експертизи вважали на теперішній час недоцільним.
Закриваючи провадження, слідчий в мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження від 13.12.2016 прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки складу злочину, передбачені ст.190 КК України, бо відсутня об`єктивна і суб`єктивна сторона злочину. Між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 встановились цивільно-правові відносини, які регулюються нормами Цивільно-процесуального Кодексу України. Невиконання вимог договору вирішується сторонами у суді.
Так, відповідно до ст. 190 КК України, шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Об`єктивна сторона вказаного злочину полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомленні (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виявлятися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо. Зловживання довірою, це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Суб`єктивною стороною вказаного злочину є прямий умисел, корисливі мотив і мета.
Суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про те, що в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки складу злочину, передбачені ст. 190 КК України, бо відсутня об`єктивна і суб`єктивна сторона злочину. Між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 встановились цивільно-правові відносини, які регулюються нормами Цивільно-процесуального Кодексу України.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Слідчим суддею перевірено, що рішення про закриття кримінального провадження від 13.12.2016 прийняте слідчим з дотриманням вимог КПК України.
При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

З матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що під час досудового розслідування слідчим та прокурором було проведено всі можливі слідчі дії, а встановленим під час досудового розслідування обставинам - дана відповідна правова оцінка.

Суд вважає, що досудове розслідування проведено слідчим повно, оскільки в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі проведені необхідні слідчі дії, виконані надані в ході досудового розслідування вказівки, на підставі чого, законно та обґрунтовано 13.12.2016 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, підстав скасування якої не вбачається.
На підставі вказаного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Доводи заявників щодо отримання оскаржуваної постанови лише 29.12.2016 матеріалами кримінального провадження не спростовуються, отже, відповідно ч. 1 ст. 304 КПК України, слідчий суддя вважає не пропущеним строк звернення заявників до суду зі скаргою.
При цьому, слідчий суддя також вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_3 його право на звернення за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства у відповідності до вимог чинного законодавства.
Керуючись ст. ст. 303-307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвалив:
В задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 від 13.12.2016 про закриття кримінального провадження № 000943 від 29.12.2012 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Резолютивна частина ухвали проголошена в судовому засіданні 20 березня 2017 року. Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини - 24 березня 2017 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1