Справа № 463/2989/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/448/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 13 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Честині Кам`янсько-Бузького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Стрий Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

їх захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:
вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 795, 12 грн. матеріальної шкоди та 6 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 6 795 грн., 12 коп.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними за те, що 16.06.2015 року близько 18-00 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , під час конфлікту із ОСОБА_10 , який виник на грунті неприязних відносин, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, умисно з мотивів неповаги та з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, наніс декілька ударів кулаками в обличчя ОСОБА_10 , після цього ОСОБА_8 наніс удар ногою в область живота ОСОБА_10 , від чого останній впав, в подальшому ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 наносили хаотично удари ногами по тілу потерпілого, від чого останній втратив свідомість. Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, лівій руці, правій нозі, струс головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Личаківського районного суду м.Львова від 13 лютого 2017 року скасувати повністю та ухвалити новий, яким обвинувачених виправдати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, таким не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а у оскаржуваному рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає рішення суду законним й обґрунтованим та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, позицію потерпілого та його представника, які просять відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, прослухавши звукозаписи на технічних носіях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, за обставин, описаних у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який зазначив у суді першої інстанції, що 16.06.2015 року близько 18 год. на вул.М.Печери з припаркованого на узбіччі автомобіля «Ланос», зеленого кольору, вийшов ОСОБА_12 і почав бити його в лице, після чого в потерпілого почала йти кров і він впав. В цей час підійшов ОСОБА_13 та вдарив його у живіт, в подальшому вони у двох його копали з криками «де гроші», після чого він втратив свідомість. Додатково зазначив, що він згідно вироку суду сім`ї ОСОБА_14 має заплатити 7000грн. моральної шкоди., яку з нього стягують в примусовому порядку через ВДВС; показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що 16.06.2015 року телефонувала до свого чоловіка ОСОБА_10 , щоб зустрів її о 18 год. на зупинці громадського транспорту на вул.М.Печери. Коли вийшла з маршрутного таксі на зупинці, побачила чоловіка, який лежав на землі і був весь у крові без свідомості. Коли останній прийшов до тями сказав, що його побили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; показаннями свідка ОСОБА_16 , який у суді першої інстанції пояснив, що 16.06.2016 року близько 18 год. йшов на вулиці М.Печери і побачив, як двоє чоловіків побили потерпілого, сіли в автомобіль зеленого кольору і поїхали в невідомому напрямку. Побиття відбувалось близько 2-3 хв., після чого до потерпілого підбігли жінки, оскільки він був весь в крові. Додатково зазначив, що серед обвинувачених пам`ятає молодшого ОСОБА_17 , який бив потерпілого; показаннями свідка ОСОБА_18 , яка 16.06.2015 року біля кіоску на вул.М.Печери побачила, як обвинувачені били потерпілого, після чого сіли в автомобіль Ланос, зеленого кольору і поїхали. В цей час до потерпілого підбігла жінка, в подальшому як їй стало відомо його дружина. Потерпілим виявися її колишній співробітник. Вона хотіла надати допомогу, але від такої потерпілий з дружиною відмовились і пішли додому; витягом з кримінального провадження №0001859, згідно якого 17.06.2015 р. внесено відомості до ЄРДР щодо побиття ОСОБА_10 (а.к.п.53); заявою ОСОБА_15 , згідно якої остання повідомила про даний злочин (а.к.п.56); рапортом чергового від 16.06.2015 року, згідно з яким надійшло повідомлення від чергового лікаря ТП-2 про побиття потерпілого ОСОБА_10 (а.к.п.57); заявою ОСОБА_10 про вчинення злочину (а.к.п.58); випискою №6533, згідно з якою потерпілому встановлено діагноз: струс головного мозку, множинні забої м`яких тканин голови, забої м`яких тканин грудної клітки (а.к.п.59); висновком експерта від 25.06.2015 року №302/15, відповідно до якого у ОСОБА_10 були синці на обличчі, лівій руці, правій нозі. Крім цього, за даними медичних документів, у нього був струс головного мозку. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 16 червня 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (а.к.п.61-62); протоколом пред`явлення для впізнання від 17.07.2015 року, згідно з яким свідок ОСОБА_16 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 по зовнішніх ознаках, зросту та спортивній тіло будові, як особу, яка нанесла потерпілому тілесні ушкодження (а.к.п.64-66); протоколом проведення слідчого експерименту від 08.02.2016р. та фото-таблиці до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 на місці події детально відтворила обставини щодо побиття потерпілого (а.к.п.67-71); протоколом пред`явлення для впізнання від 18.02.2016 року, згідно з яким свідок ОСОБА_18 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 по зовнішніх ознаках, зросту, лобової частини обличчя та тілобудові, як особу, яка нанесла потерпілому тілесні ушкодження. (а.к.п.72-74); протоколом проведення слідчого експерименту від 20.05.2016 року та фото-таблиці до нього, згідно з яким потерпілий ОСОБА_10 на місці події детально відтворив обставини свого побиття (а.к.п.75-83); додатковим висновком експерта від 23.05.2016 року №229/1, згідно з яким у ОСОБА_10 були синці на обличчі, лівій руці, правій нозі. Крім цього, за даними медичних документів, у нього був струс головного мозку. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, і не могли утворитися при одноразовому самовільному падінні на площину. Всі ушкодження, що були у ОСОБА_10 , могли утворитися 16 червня 2015 року, можливо від ударів руками, стисненими в кулак чи ногами у взутті таким чином, на який вказує ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту 20 травня 2016 року (а.к.п.84-85).
В суді апеляційної інстанції обвинувачені у справі та потерпілий не заперечили, що між ними певний період часу існують неприязні відносини. Як зазначив під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 , потерпілим раніше був побитий його молодший син і згідно з рішенням суду останній мав сплатити на відшкодування завданої шкоди 7 000 грн.
Потерпілий ОСОБА_10 підтвердив факт ухвалення судом відповідного рішення і зазначив, що при нанесенні тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , останній питав, «коли будуть гроші». Відтак потерпілий зрозумів, що побиття можливо пов`язане із неповерненням усіх коштів, які мали бути стягнені через бухгалтерію установи по місцю праці.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що винні протиправні діяння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вірно кваліфіковані ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України.

Суд першої інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального закону всебічно й повно дослідив усі обставини справи в їх сукупності, дав належну правову оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України.

Докази, які лягли в основу обвинувального вироку, в тому числі протоколи пред`явлення для впізнання від 17.07.2015 року, від 18.02.2016 року, здобуті уповноваженою особою у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку й отримали процесуальне закріплення з дотриманням вимог закону, тобто відповідають критерію допустимості, є належними та у своїй сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Показання обвинувачених про те, що вони не вчиняли інкримінованого їм кримінального правопорушення, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, давши їм оцінку в сукупності з іншими доказами у справі.
Не спростовують доводи апелянта і висновків суду щодо показань свідка ОСОБА_18 , оскільки наявна в матеріалах провадження довідка ТВК «Львівхолод», згідно з якою продавець торгового залу ОСОБА_18 , 16 червня 2015 року о 2-ій половині дня перебувала на своєму робочому місці та за повідомленням адміністратора магазину в проміжку часу з 16 год. до 20 год. не відлучалась з приміщення магазину, не виключає можливість фактичного її перебування вказаного числа близько 18 год. на вул.М.Печери.

Факт побиття потерпілого ОСОБА_10 та нанесення йому численних тілесних ушкоджень у вигляді синців на обличчі, лівій руці, правій нозі, струс головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, який після побиття був весь у крові та без свідомості, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема показаннями свідка ОСОБА_16 , які узгоджуються між собою, й підстав сумніватися у їх достовірності апеляційним судом не встановлено.
Як вбачається із матеріалів провадження покази потерпілого є послідовними, його дружина ОСОБА_15 того ж дня, 16.06.2015 року, звернулася до правоохоронних органів із заявою, що саме громадянами Курій побито її чоловіка, та такого одразу після побиття було госпіталізовано до медичного закладу, що підтверджується долученими копіями листків непрацездатності.
З огляду на зазначене, апеляційний суд надає віри показанням потерпілого ОСОБА_10 та дослідженим матеріалам справи у суді першої інстанції, відтак доводи сторони захисту про незаконність вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, в основу яких покладені недопустимі докази, колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, дані про ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, ОСОБА_8 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, відношення до скоєного, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, й обґрунтовано обрав покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що за своїм видом та мірою є необхідним та достатнім для їх виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що оскаржуваний вирок суду ухвалений з дотриманням вимог КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, й підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
постановила:
вирок Личаківського районного суду м.Львова від 13 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в їх інтересах без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4