Дата документу Справа № 310/5877/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/386/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/5877/16-к
Категорія: ст.115 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши 21 серпня 2017 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002647, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бердянська Запорізької області, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року /т.2 а.п.4-6/ з апеляційними скаргами звернулись захисник ОСОБА_7 /т.2 а.п.13/ та обвинувачений ОСОБА_8 /т.2 а.п.20/, в яких:

захисник просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ст.118 КК України та призначити за нею покарання.

Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Судом не було враховано, що ОСОБА_8 захищався, була загроза його життю та здоров`ю, удари ножем були нанесені сидячи, як самозахист. Він мав з потерпілою дружні відносини. Також він має на утриманні дитину, мати якої померла;

обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання.
Вважає вирок надто суворим, що не відповідає тяжкості злочину. Він вчинив злочин ненавмисно, захищався, була загроза його життю, самостійно зателефонував в швидку та поліцію.

Зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до восьми років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.02.2016 року остаточно призначено покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано час знаходження ОСОБА_8 під вартою в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 23 червня 2016 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 витрати на залучення експертів в розмірі 2 641,2 гривень.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_8 раніше судимий:

- 03.12.1990 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.206, 44 КК України (1960) до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.07.1993 року по відбуттю строку покарання;

- 15.09.1997 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.81КК України (1960) до 3 років позбавлення волі. Звільнений 08.09.1998 року на підставі Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року;

- 10.02.2016 року Бердянським міськрайсудом Запорізької області за ч.1 ст.17, ч.2 ст.309, 75, 76 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, покарання не відбув.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційних скарг, захисника та обвинуваченого на підтримання апеляційних скарг, по яким вимоги уточнили і просять вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України з призначенням за зазначеною статтею закону покарання; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Суд першої інстанції визнав обвинуваченого винним та засудив за вчинення кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, а саме.

23.06.2016 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , під час сварки, з метою помсти за спричинений йому фізичний біль, маючи намір на вбивство ОСОБА_9 , тобто умисне заподіяння смерті останній, ножем, який лежав на столі в кімнаті, умисно наніс потерпілій чотирнадцять ударів клинком ножа в область живота та грудної клітини, чим спричинив ОСОБА_9 , згідно з висновком судової медичної експертизи № 181 від 23.07.2016 року тілесні ушкодження у вигляді: трьох проникаючих сліпих поранень грудної клітини ліворуч та трьох проникаючих сліпих поранень передньої черевної стінки, які як в сукупності, так і окремо кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; шість ран на лівій частині грудної клітини в області лівої молочної залози, а також дві рани передньої черевної стінки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Внаслідок отриманих шести проникаючих сліпих колото-різаних поранень тулубу з пошкодженням шкіри, міжреберних м`язів, пристінкової плеври, тканини лівої легені, клітковини переднього середостіння, серцевої сорочки, серця, стінки аорти, печінки та стінки шлунку, які супроводжувалися масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею, що призвело до явищ гострої крововтрати та тампонади серця кров`ю, ОСОБА_9 померла на місці вчинення злочину, тим самим ОСОБА_8 умисно її вбив.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати їм відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, встановивши на підставі безпосередньо досліджених ним доказів фактичні обставини події, належним чином обґрунтував і вмотивував свої висновки про винуватість обвинуваченого та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, що в апеляційних скаргах лише поставлено під сумнів, але не спростовано.

Висновки про доведеність вини обвинуваченого в умисному вбивстві ОСОБА_9 суд обґрунтував даними, зафіксованими в протоколах слідчих дій, показами свідків, висновками судових експертиз.

Так, потерпілий ОСОБА_10 суду повідомив, що його мати ОСОБА_9 в денний час 23.06.2016 року пішла до свого знайомого ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.06.2016 р., в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , на підлозі та на речах виявлені плями крові, там же на землі біля входу до квартири виявлено та вилучено кухонний ніж з нашаруванням крові.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду повідомили, що 23.06.2016 року, приблизно о 17 годині, черговий по Бердянському ВП повідомив їм, що за адресою: АДРЕСА_1 відбувається сварка, тому вони приїхали на виклик.

Їх зустріла свідок ОСОБА_13 та повідомила, що в будинку між її сином та його співмешканкою відбувається сварка. Коли вони підійшли до двору будинку, який їм показала свідок ОСОБА_13 , то побачили, що з вхідних дверей будинку виходить обвинувачений ОСОБА_14 , який в правій руці тримав скривавлений ніж, сам він був у стані сп`яніння, а на його обличчі були побої.

Свідок ОСОБА_11 вибив з руки ОСОБА_8 ніж та затримав ОСОБА_8 , а свідок ОСОБА_12 в приміщенні квартири виявив ОСОБА_15 з пораненнями на тулубі, після чого викликав «Швидку допомогу» та повідомив про злочин черговому по відділу поліції.

Згідно з висновком судового експерта № 181 від 23.07.2016 року смерть ОСОБА_9 настала внаслідок шести проникаючих сліпих колото-різаних поранень тулуба з пошкодженням міжреберних м`язів, пристінкової плеври, тканин лівої легені, клітковини переднього середостіння, серцевої сорочки, серця, стінки аорти, печінки та стінки шлунку, які супроводжувалися масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею, що призвело до явищ гострої крововтрати та тампонади серця кров`ю.

Вказані пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою загрози життю в момент заподіяння, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Всі поранення завдані одним предметом, яким є клинок ножа, з різною силою ударів.

Відповідно до висновку експерта № 371 від 16.08.2016 року рани на шкірі трупа ОСОБА_9 могли утворитися від дії клинка ножа, наданого на експертизу, який вилучено з місця події від 23.06.2016 року в квартирі АДРЕСА_2 .

Висновком судової експертизи № 648 від 16.08.2016 року підтверджено можливість спричинення тілесних ушкоджень, які були виявлені на трупі ОСОБА_9 при обставинах, зазначених ОСОБА_8 під час слідчого експерименту (а.с.212-214).

Як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, обвинувачений визнавав і не заперечував, що він разом з потерпілою ОСОБА_9 , знаходячись за місцем його мешкання, вживали спиртову настойку глоду і між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_9 почала наносити йому удари руками по голові, стоячи перед ним, захищаючись, він зі столу, біля якого сидів, взяв ніж, після чого наніс декілька ударів в живіт та груди ОСОБА_9 , а також визнав, що смерть потерпілої настала саме від його дій.

Тобто, обставини подій, які встановив суд, не є спірними і свідчать про те, що обвинувачений помилково сприйняв дії потерпілої, яка руками наносила йому удари по голові, чим спричинила легкі тілесні ушкодження, як реально існуюче суспільно небезпечне посягання, і мав реальну можливість зупинити дії потерпілої в інший законний спосіб.

Згідно з висновком судової психіатричної експертизи № 364 від 13.07.2016 року ОСОБА_8 в досліджуваній ситуації, перебував в стані гострої алкогольної інтоксикації. Ступінь наявних порушень була не така, щоб позбавляти його здатності усвідомлювати фактичний характер й соціальну небезпечність своїх дій і керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може віддавати звіт своїм діям і керувати ними.

Висновком № 714 від 23.06.2016 року встановлено, що ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання обвинуваченого на те, що він не бажав смерті потерпілої і не мав умислу на її вбивство, спростовується фактично вчиненими ним діями, який використав ніж та ним наніс потерпілій чотирнадцять ударів в область живота та грудної клітини, з яких шість в життєво-важливі частини тіла, що спричинило смерть останньої.

Колегія суддів по доводам, наведеним в апеляційних скаргах та по обставинам, встановленим під час судового розгляду, не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, а також для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, як за вчинений злочин, так і за сукупністю вироків із застосуванням ст.71 КК України, яке відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Призначене обвинуваченому покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі не є максимальним відповідно до санкції ч.1 ст. 115 КК України і межує з мінімальним. Остаточне покарання за сукупністю вироків призначено обвинуваченому з дотриманням вимог ч.2 ст.78 КК України і з урахуванням вчинення особливо тяжкого злочину під час дії іспитового строку.

Доводи, покладені обвинуваченим в обґрунтування вимог апеляційної скарги, не дають підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які вказують на допущення судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. Не наведені такі обставини і в апеляційних скаргах. Під час апеляційного розгляду, як обвинувачений, так і захисник підтвердили, що судом були досліджені всі надані стороною обвинувачення докази, додаткових доказів вони суду не надавали і їх не мають.

Отже, вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року по кримінальному провадженню щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4