Справа № 570/598/17
Номер провадження 1-кс/570/120/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) клопотання слідчого СВ Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного 16 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Клевань Рівненського району Рівненської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого,
про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою?

в с т а н о в и в:

зважаючи на ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий просить суд застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання повністю і по аналогічних мотивах та пояснили суду про обставини, вказані у ньому.
Підозрюваний заперечує проти даного клопотання, оскільки хоча і причетний до вчинення даного злочину, але співпрацює зі слідством та має хвору матір похилого віку, щиро кається у вчиненому, вирішує питання про повне відшкодування збитків потерпілій.
Захисник заперечує проти обрання щодо його довірителя цього виду запобіжного заходу, оскільки ні слідчим, ні прокурором не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, та просить обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому власну позицію мотивує тим, що в клопотанні відсутні достатні дані, які б свідчили про наявність ризиків, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також зазначає, що необхідність застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у виді взяття під варту для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, на даний час відсутня. Зазначає, що немає доказів, які свідчили б про необхідність застосування щодо підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки запобіжного заходу у виді лише тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини та вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Як вбачаєтьсяз повідомлення про підозру, 15 лютого 2017 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, використавши металевий смітник, розбив склопакет вхідних металопластикових дверей, після чого через вказані двері проник до середини приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ОСОБА_7 , та знаходиться по АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти товарно-матеріальні цінності на загальну суму 12 000 грн.

Коли ОСОБА_4 залишав приміщення магазину, він був помічений ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він помічений сторонніми особами, які його викрили, вчинення злочину не припинив, а відкрито, з метою утримання викраденого майна, почав втікати від свідків злочину, які його наздоганяли.

Свій злочинний умисел щодо викрадення чужого майна та розпорядження ним ОСОБА_4 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, тому що він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відомості за даним фактом 16 лютого 2017 року внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 16 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з проникненням у приміщення.

16 лютого 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Під час розгляду вказаного клопотання враховуються положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практика Європейського суду з прав людини, а також загальна спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом. Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст.177 КПК України основною метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язує слідчого суддю встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.
Вивченням особи підозрюваного встановлено, що він тривалий час перебував за кордоном, має карту побиту з Республіки Пошьша, проживає з свідками та потерпілою в одному селі, раніше судимий, зокрема за умисні корисливі злочини, відбував покарання у виді реального позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив, і знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину. Дані обставини дають підстави вважати, що підозрюваний в подальшому може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування, а також ухилитися від слідства, суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що згідно вимог ч.1 ст.177 КПК України є ризиками.

Враховую їх наявність, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та вважаю, що зазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу у застосуванні відносно вказаного підозрюваного запобіжного заходу.
Разом з тим, вважаю, що ні слідчим, ні прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст.177 КПК України. Припущення не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються доказами. Крім того, у клопотанні слідчий не навів обґрунтування того, що лише тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який би забезпечив його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.
Слідчим суддею з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, визнано недоцільним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного в їх сукупності, характер правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, які свідчать на користь недоведеності наявності об`єктивних ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та перешкоджання встановленню істини у справі.
Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім.
Враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, зокрема його вік та стан здоров`я, соціальні зв`язки в місці проживання, репутацію й майновий стан, а також тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання виннуватим у кримінальному правопорушенні, з врахуванням обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та є необхідним для того, щоб забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, клопотання, що надійшло до суду, не в повній мірі відповідає вимогам КПК України, тому у його задоволенні необхідно відмовити.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.176, 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

відмовити у задоволенні клопотання відносно ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Клевань Рівненського району Рівненської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, запобіжний захід у виді домашнього арешту до 16 квітня 2017 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не залишати місце свого постійного проживання по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Повний текст ухвали оголошено об 14 год. 00 хв. 22 лютого 2017 року.
Ухвалу може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1