Справа № 403/124/17
провадження № 1-кп/403/30/17
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2017 року смт Устинівка
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за таких обставин. 30.09.2016 року близько 12 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_5 перебувала біля фіртки, яка веде на подвір`я житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , та належного гр-нці ОСОБА_4 .. На грунті особистих неприязних відносин між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 виникла сварка, під час якої обвинувачена ОСОБА_5 нанесла потерпілій: один удар фірткою в область ліктя лівої руки та один удар долонею правої руки в область обличчя, після чого, схопивши потерпілу ОСОБА_4 за волосся та нахиливши її вперед, правою ногою, взутою в макасин, нанесла потерпілій два удари в область обличчя. Внаслідок вказаних дій обвинуваченої ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: саден в ділянці лоба (2), носо-губній складці зліва, синців в ділянці підборіддя зліва, нижній третині лівого плеча, крововиливів в слизові оболонки верхньої та нижньої губи зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1563 від 03.10.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину в скоєному злочині визнала повністю, підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та показала, що дійсно 30.09.2016 року перебуваючи біля фіртки, що веде до подвір`я будинку потерпілої ОСОБА_4 , під час сварки з останньою, ударила її металевою фірткою, потім рукою та схопивши за волосся, нанесла їй удари ногою в область обличчя. Після нанесення потерпілій ударів тілесних ушкоджень не було видно, але вона розуміла, що внаслідок її дій потерпілій можуть бути спричинені тілесні ушкодження. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини, за яких обвинувачена ОСОБА_5 нанесла їй тілесні ушкодження, викладені в обвинувальному акті та зазначені обвинуваченою під час її допиту. Зазначила, що обвинувачена ОСОБА_5 під час сварки між ними нанесла їй удар металевою фірткою в область лівої руки, потім удар рукою в обличчя та два удари ногою в обличчя, внаслідок чого вона отримала ушкодження у виді синяків над ліктем лівої руки, на лобі, в області рота та набряки в цих ділянках. Після нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень останню відвів в сторону брат, а вона пішла до свого будинку. Прохала суд покарати обвинувачену, щоб вона більше такого не вчиняла. Прокурор в судовому засіданні, в зв`язку з тим, що обвинувачена вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю за обставин викладених в обвинувальному акті, запропонувала визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора, потерпілої та обвинуваченої, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у його вчиненні, переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, допитом потерпілої, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченої. Враховуючи зазначені обставини та покази обвинуваченої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні надала послідовні покази щодо обставин вчинення нею кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого вона обвинувачується; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення є доведеним; її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, є встановленою та доведеною. При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченою ОСОБА_5 злочин класифікується як злочин невеликої тяжкості. Обвинувачена ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України являється особою раніше не судимою. Притягувалась до кримінальної відповідальності: за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2014 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин. Згідно ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України було закрите у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Обвинувачена ОСОБА_5 не працює, по місцю проживання характеризується посередньо. Згідно медичного висновку про стан здоров`я обвинувачена ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відсутні. При цьому необхідно зазначити, що у розумінні п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття має полягати у належній критичній оцінці особою свого протиправного діяння, його осуді. Щире каяття, яке характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. Натомість показання обвинуваченої ОСОБА_5 не мають ознак критичної оцінки нею своєї протиправної поведінки, оскільки остання під час судового розгляду взагалі зазначила, що не розкаюється у вчиненому. З огляду на викладене, суд, враховуючи також думку прокурора про виключення даної обставини, не визнає щире каяття як пом`якшуючу покарання обставину, яка була вказана в обвинувальному акті. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено. При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому судом враховується той факт, що обвинувачена ОСОБА_5 не працює, а тому призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим, а призначення покарання у виді штрафу може призвести до неможливості сплати його обвинуваченою. Відповідно до ч.3 ст.56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби. До жодної категорії зазначених осіб обвинувачена ОСОБА_5 не відноситься. На підставі викладеного, суд, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого нею злочину,який є злочином невеликої тяжкості; особи обвинуваченої, яка в силу ст.89 КК України являється особою раніше не судимою, по місцю проживання характеризується посередньо; є матір`ю малолітньої дитини, відсутності обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілої щодо призначення обвинуваченій покарання, вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 нових злочинів, буде покарання у виді громадських робіт, призначене в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений нею злочин. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази по справі відсутні. Процесуальні витрати по справі відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1