АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/511/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 грудня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на грошові кошти, що надходять і вже знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» (), який відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24), зупинено видаткові операції по даному рахунку, а також зобов`язано ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24) надавати старшому слідчому в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 інформацію про залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» () на момент отримання ухвали слідчого судді про накладення арешту на грошові кошти на цьому рахунку.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, генеральний директор ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_8 зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без повідомлення представників ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ», копію ухвали слідчого судді товариство не отримувало, а дізналося про її наявність тільки з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Стосовно ухвали слідчого судді, тоОСОБА_8 вважає її незаконною. Зокрема, апелянт стверджує, що надходження коштів на рахунок ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» відбувалося та відбувається зараз на підставі норм Наказу Міністерства інфраструктури України від 27 травня 2013 року № 316 «Про портові збори». Також автор апеляції вказує, що будь-яке нецільове використання коштів тягне за собою дуже серйозну фінансову відповідальність. З огляду на це апелянт вважає, що посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про доведеність слідчим існування ризиків приховування та використання вказаного майна, з урахуванням обмежень щодо його цільового використання, не підтверджується жодними доказами.
Крім того, ОСОБА_8 зазначає, що накладення арешту на рахунок ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ», на якому обліковуються кошти, отримані від справляння корабельного збору, що стягується за користування операційної акваторію причалу (причалів) і які призначені на утримання та забезпечення безпеки мореплавства на такі операційній акваторії причалу (причалів), призводить до неможливості забезпечення безпеки мореплавства в таких операційних акваторіях, а також до виникнення аварійних ситуацій внаслідок не забезпечення безпеки мореплавства на операційній акваторії причалу (причалів). При цьому апелянт наголошує, що забезпечення безпеки мореплавства на операційній акваторії причалу (причалів) шляхом її утримання в належному та безпечному стані можливо виключно за рахунок коштів, отриманих від справляння корабельного збору.
Таким чином, ОСОБА_8 стверджує, що у зв`язку з накладенням арешту на рахунок ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» слідчий суддя фактично позбавив товариство, як власника гідротехнічної споруди, якою є операційна акваторія причалу, можливості виконання його обов`язку із забезпечення безпеки мореплавства, що встановлений ч. 4 ст. 14 Закону України «Про морські порти України».
Далі в апеляційній скарзі генеральний директор ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» зазначає, що, відповідно до вимог чинного законодавства України, корабельний збір справляється лише на утримання того майна, яке особа утримує, що узгоджується з п. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про морські порти України» та ст. 322 ЦК України. Разом з тим, апелянт звертає увагу, що операційні акваторії причалів №№ 18 22 не були створені Адміністрацією морських портів України чи ДП «Морський торговельний порт «Южний», яка не утримує таку гідротехнічну споруду (операційну акваторію причалів №№ 19 22) на своєму балансі, а створення такої операційної акваторії відбулось лише за кошти приватного інвестора TOB «ТІС», правонаступником якого є ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ», без будь-яких витрат з боку державних підприємств та державного бюджету.
Крім того, автор апеляції звертає увагу, що у грудні 2015 року Національною поліцією України були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ймовірного скоєння злочину за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, за результатами проведеного досудового розслідування, в ході якого вивчались обставини та підстави справляння ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» та ТОВ «TIC-РУДА» корабельного збору, СУ ГУ Національної поліції в Одеській області було прийнято відповідну постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності події та складу злочину.
Також апелянт вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269 від 11 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, не підслідне Службі безпеки України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений генеральному директору ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» ОСОБА_8 , а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки представників ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» не було викликано до суду першої інстанції в судове засідання на розгляд клопотання старшого слідчого про арешт майна, а ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 грудня 2016 року не була направлена в адресу вказаного товариства, то причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід визнати поважною, а генеральному директору ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» ОСОБА_8 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному 11 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що наказом Міністерства інфраструктури України від 24 липня 2015 року № 281 були внесені зміни до наказу цього ж Міністерства від 27 травня 2013 року № 316 «Про портові збори», якими встановлено коефіцієнти при справлянні корабельного збору з суден, що входять в акваторію морського порту «Южний» для виконання вантажних операцій в операційних акваторіях, прилеглих до причалів №№ 18 22, власниками яких є ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» та ТОВ «ТІС РУДА».

В результаті зазначених змін частина корабельного збору, яка раніше надходила від судновласників на банківські розрахункові рахунки ДП «Адміністрація морських портів України», стала перераховуватись морськими агентами на банківські розрахункові рахунки ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» та TOB «ТІС - РУДА».

В якості обґрунтування для проведення вищевказаних нормативних змін Міністерством інфраструктури України використано інформацію про те, що ТОВ «ТІС - Контейнерний термінал» та ТОВ «ТІС РУДА» є власниками зазначених операційних акваторій причалів і тому на підставі ст. 22 Закону України «Про морські порти України» мають право на отримання корабельного збору.

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Водного кодексу України, внутрішні морські води, а також морські акваторії портів належать до водних об`єктів загальнодержавного значення і є виключною власністю Українського народу.

Пунктом 2 ст. 14 Водного кодексу України передбачено, що до компетенції Кабінету Міністрів України у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить, зокрема, розпорядження внутрішніми морськими водами, територіальним морем, а також акваторією морських портів.

Згідно зі ст. 84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Частиною 4 цієї статті встановлено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать всі землі водного фонду, крім замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів).

Також у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України № 406 від 03 червня 2013 року «Деякі питання акваторій морських портів» зазначено, що ДП «Адміністрація морських портів України» надано у користування акваторії морських портів, межі яких визначені Кабінетом Міністрів України, за умови недопущення передачі їх або їх частин іншим суб`єктам господарювання.

За таких обставин органи досудового розслідування вважають, що зазначені приватні підприємства не можуть бути балансоутримувачами акваторій морських портів, у тому числі операційних акваторій причалів.

Крім того, як зазначено у клопотанні старшого слідчого, згідно з висновком науково-правової експертизи при Інституті держави і права НАНУ від 08 квітня 2016 року № 126/37-е, TOB «ТІС Контейнерний термінал» та TOB «ТІС РУДА» не є і не можуть бути власниками операційних акваторій причалів в порту «Южний», оскільки такі акваторії є водними об`єктами виключною власністю Українського народу. За відсутності інвестиційних угод, укладених ДП «Адміністрація морських портів України» з ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» і ТОВ «ТІС РУДА», видання Міністерством інфраструктури України наказу від 24 липня 2015 року № 281, яким надано право ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» і ТОВ «ТІС РУДА» отримувати частину корабельного збору, є неправомірним.

Відповідно до листа Южненської філії ДП «АМПУ» від 05 травня 2016 року № 2443/01/03-16, сума втрачених (недоотриманих) зазначеним державним підприємством коштів від корабельного збору у зв`язку з введенням в дію наказу Мінінфраструктури від 24 липня 2015 року № 281 станом на 28 квітня 2016 року складає 72017630 гривень (2885000 доларів США).

Згідно з листом ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» від 02 грудня 2016 року № 0212/4, грошові кошти, отримані вказаним підприємством від справляння корабельного збору, зараховуються на рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК».

28 грудня 2016 року старший слідчий в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що надходять і вже знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» (), який відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24), про зупинення видаткових операцій по даному рахунку, а також про покладення обов`язку на службових осіб ПАТ «БАНК ВОСТОК» негайно надавати до Головного слідчого управління СБ України відомості щодо залишку коштів на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» () на момент отримання ухвали слідчого судді про арешт грошових коштів на рахунку та зупинення видаткових операцій по ньому, а також щодо кожного факту надходження на цей рахунок грошових коштів.

29 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого було задоволено.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000269, про накладення арешту на грошові кошти, що надходять і вже знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» (), який відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24), а також про зупинення видаткових операцій по даному рахунку, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_9 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» (), який відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24), відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, тобто набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, посилаючись у клопотанні, що наказом Міністерства інфраструктури України від 24 липня 2015 року № 281 були внесені зміни до наказу цього ж Міністерства від 27 травня 2013 року № 316 «Про портові збори», якими встановлено коефіцієнти при справлянні корабельного збору з суден, що входять в акваторію морського порту «Южний» для виконання вантажних операцій в операційних акваторіях, прилеглих до причалів №№ 18 22, власниками яких є ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» та ТОВ «ТІС РУДА», і в результаті зазначених змін частина корабельного збору, яка раніше надходила від судновласників на банківські розрахункові рахунки ДП «Адміністрація морських портів України» стала незаконно перераховуватись морськими агентами на банківські розрахункові рахунки ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» та TOB «ТІС РУДА», старший слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

У зв`язку з наведеним колегія суддів звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак старший слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зокрема, в клопотанні старшого слідчого не наведено доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення саме за ч. 5 ст. 191 КК України, не приведено таких доказів і в ухвалі слідчого судді.

В свою чергу, посилання в клопотанні старшого слідчого на висновок науково-правової експертизи при Інституті держави і права НАНУ від 08 квітня 2016 року № 126/37-е, в якому зазначено, що за відсутності інвестиційних угод, укладених ДП «Адміністрація морських портів України» з ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» і ТОВ «ТІС РУДА», видання Міністерством інфраструктури України наказу від 24 липня 2015 року № 281 про надання права ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» та ТОВ «ТІС РУДА» отримувати частину корабельного збору є неправомірним, не в повній мірі відповідає змісту такого висновку з огляду на особливу думку наукових експертів, викладену у цьому висновку, а також з огляду на те, що старшим слідчим в клопотанні так і не було вказано, чи мали місце такі інвестиційні угоди в дійсності. Отже, в клопотанні органу досудового розслідування приведено висновок експертизи тільки в частині, де вказується на можливу неправомірність наказу Міністерства інфраструктури України від 24 липня 2015 року № 281, а про приведення у висновку умов, за яких даний наказ може вважатися правомірним, взагалі не згадується.

Таким чином, у клопотанні старшого слідчого фактично спотворено висновок науково-правової експертизи при Інституті держави і права НАНУ від 08 квітня 2016 року № 126/37-е з огляду на, що, згідно зазначеного висновку, Міністерство інфраструктури України мало право видати наказ від 24 липня 2015 року № 281 про надання ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» і ТОВ «ТІС РУДА» права отримувати частину корабельного збору за умови, що створення підводних котлованів, прилеглих до належних ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» та ТОВ «ТІС РУДА» на праві власності причалів №№ 18 22, було передбачене інвестиційними договорами, укладеними цими юридичними особами з ДП «Адміністрація морських портів України», а також за умови, що такими інвестиційними договорами були чітко визначені джерела, розмір та строки надання інвесторам компенсацій за вкладення зазначеними вище приватними інвесторами коштів у створення підводних котлованів, прилеглих до належних ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» і ТОВ «ТІС РУДА» на праві власності причалів №№ 18 22.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_7 запевнив, що такі інвестиційні договори були укладені між ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» і ТОВ «ТІС РУДА», а прокурор ці ствердження не спростував, оскільки дане питання органами досудового розслідування не з`ясовувалося.

В свою чергу, представник власника майна послався на «Науково-консультативний висновок з питань, що містяться у запиті ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський Інститут морського флоту України» від 16 березня 2015 року № 10/1/9-124, згідно якого у морському порту «Южний» є підприємства, які, відповідно до положень ЗУ «Про морські порти України», є власниками операційної акваторії причалу (причалів). До таких підприємств належать, згідно з даними Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, порядок ведення якого затверджено наказом Міністерства інфраструктури України № 91 від 18 лютого 2013 року, ТОВ «ТІС РУДА» та ТОВ «ТІС Контейнерний термінал», які відповідають вимогам, що ставляться до суб`єктів справляння корабельного збору і мають право на справляння названого збору в порядку, визначеному наказом Міністерства інфраструктури України від 27 травня 2013 року № 316 «Про портові збори». Також в даному документі зазначено наступне: «Граматичний аналіз тлумачення норми абз. 3 ч. 4 ст. 22 ЗУ «Про морські порти України» дозволяє зробити висновок, що в морському порту «Южний» при входженні в морський порт суден для виконання вантажних операцій біля причалу № 18 корабельний збір повинен бути розділений між двома суб`єктами, названими в ст. 22 Закону: Южненською філією ДП «АМПУ» користувачем акваторії морського порту (портової акваторії) і ТОВ «ТІС РУДА», яке є власником операційної акваторії причалу № 18; Граматичний аналіз тлумачення норми абз. 3 ч. 4 ст. 22 ЗУ «Про морські порти України» дозволяє зробити висновок, що в морському порту «Южний» при входженні в морський порт суден для виконання вантажних операцій біля причалів №№ 19 22 корабельний збір повинен бути розділений між двома суб`єктами, названими в ст. 22 Закону: Южненською філією ДП «АМПУ» користувачем акваторії морського порту «Южний» та ТОВ «ТІС Контейнерний термінал», яке є власником операційної акваторії причалів №№ 19 22.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що старший слідчий і прокурор не довели, що стосовно ТОВ «ТІС Контейнерний термінал» існує обґрунтована підозра щодо вчинення їх особами кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, у клопотанні старшого слідчого, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, не зазначено суму грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» (), який відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24), а це, в свою чергу, свідчить, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також колегія суддів звертає увагу, що діюча редакція ст. 170 КПК України не передбачає у кримінальному процесі можливості зупинення видаткових операцій по банківським рахункам фізичної або юридичної особи, як то ставилося питання в клопотанні старшого слідчого, яке безпідставно було задоволено слідчим суддею, а передбачає можливість накладення арешту на видаткові операції.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Поновити генеральному директору ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 грудня 2016 року.
Апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на грошові кошти, що надходять і вже знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» (), який відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24), зупинено видаткові операції по даному рахунку, а також зобов`язано ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24) надавати старшому слідчому в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 інформацію про залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» () на момент отримання ухвали слідчого судді про накладення арешту на грошові кошти на цьому рахунку, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на грошові кошти, що надходять і вже знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ» (), який відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24), про зупинення видаткових операцій по зазначеному рахунку, а також про покладення обов`язку на службових осіб ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, , місто Дніпро, вулиця Курсантська, 24), негайно надавати до Головного слідчого управління СБ України відомості щодо залишку грошових коштів на рахунку на момент отримання ухвали суду про арешт грошових коштів на рахунку і зупинення видаткових операцій по ньому, а також щодо кожного факту надходження на цей рахунок грошових коштів, відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4