Справа № 372/232/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/336/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 27.04.2017

УХВАЛА
іменем України
27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0001225 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку та жительку АДРЕСА_2 , громадянку України, українку, раніше судиму,
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено їй покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.01.2013 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, та маючи не зняту та не погашену судимість в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні корисливі злочини при наступних обставинах.
Так 25 вересня 2015 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , до якого його попередньо запросив потерпілий ОСОБА_11 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, знаючи про те, що потерпілий ОСОБА_11 спостерігає за його діями, відкрито забрав з рук ОСОБА_11 належний потерпілому малоформатний дзеркальний фотоапарат марки «Зеніт Е» з об`єктивом моделі «Helios-44-2 2/» вартістю 342 грн. 71 коп., та наніс декілька ударів рукою ОСОБА_11 в обличчя, після чого останній впав. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 забрав з полиці в будинку DVD - плеєр марки «Supra» моделі DVS-109UX вартістю 305 грн. 82 коп., а в коморі - бензопилу марки «STIHL» моделі «MS180» вартістю 3845 грн. 21 коп., та пішов з будинку, забравши з собою викрадене майно, яке потім сховав під мостом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі 4493,74 грн.
Крім того ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 10 грудня 2015 року близько 00 год. 20 хв., знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за попередньою змовою групою осіб - з ОСОБА_8 , яка була раніше судимою, судимість за що не знята та не погашена в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та вчинила новий злочин проти власності, та теж перебувала в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, в ході сварки, яка виникла між обвинуваченими та потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_7 наніс ОСОБА_12 два удари кулаками в область обличчя та тулуба, після чого ОСОБА_12 впав на підлогу, а потім правою рукою дістав з правої кишені штанів розкладний ніж, яким наніс два удари в ліву гомілку, а ОСОБА_8 відкрито викрала з лівої кишені штанів потерпілого грошові кошти в розмірі 120 грн., дві банківські картки: «Приватбанк» та «UniCreditBank» на ім`я потерпілого та мобільний телефон марки «Нокіа 1200» вартістю 96 грн. 95 коп., а ОСОБА_7 відкрито викрав у потерпілого шапку синього кольору з емблемою «Д Київ» вартістю 60 грн. 31 коп., чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 277 грн. 26 коп.. Згідно висновку експерта № 180 від 12.12.2015 року у ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в параорбітальній області зліва; саден в зовнішньому куті лівого ока, на лобі зліва, в області тіла нижньої щелепи справа, на лівій гомілці. Дані тілесні ушкодження утворились: від дії твердим предметом з обмеженою травматичною поверхнею, інші тілесні ушкодження утворились від дії тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 186 КК України та перекваліфікувати її дії на ч. 2 ст. 185 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не взяв до уваги показання свідків, показання потерпілого ОСОБА_12 , який майже нічого не пам`ятає. Ніхто не бачив як вона витягла гроші у потерпілого , а тому її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити у зв`язку з неправильною кваліфікацією вчиненого правопорушення та перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 185 КК України. Також просить виключити з вироку обтяжуючі обставини повторність злочину та вчинення злочину групою осіб. Враховуючи тяжкий стан здоров`я, наявність малолітньої дитини, батьків пенсійного віку призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2016 року відносно обвинуваченої ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначає, про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_12 , надані в судовому засіданні та проігнорував письмові докази у виді протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та протоколу допиту ОСОБА_12 від 10 грудня 2015 року. Саме в них потерпілий взагалі не вказує на обвинувачену ОСОБА_8 , як на особу, яка вчинила відносно нього злочин. Окрім цього, протокол слідчого експерименту від 10.12.2015 року є недопустимим доказом, оскільки він проведений без письмової згоди власника квартири ОСОБА_13 , так як в матеріалах справи відсутня його письмова згода на проведення слідчого експерименту. Також апелянт вказує на недопустимість протоколу огляду місця події від 10.12.2015 року, оскільки він проведений без ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку. З огляду на це, постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 28.12.2015 року, якою були визнані речовими доказами предмети виявлені та вилучені під час огляду місця події від 10.12.2015 року, є недопустимими доказами.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 186 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначає, те що жоден із свідків обвинувачення, допитаних в суді першої інстанції не вказував на причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину. Апелянт вказує на недопустимість протоколу слідчого експерименту від 10.12.2015 року, оскільки він проведений без письмової згоди власника квартири ОСОБА_13 , так як в матеріалах справи відсутня його письмова згода на проведення слідчого експерименту. Також сторона захисту вказує на недопустимість протоколу огляду місця події від 10.12.2015 року, оскільки він проведений без ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку. З огляду на це, постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 28.12.2015 року, якою були визнані речовими доказами предмети виявлені та вилучені під час огляду місця події від 10.12.2015 року є недопустимими доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їхніх захисників, які підтримали подані ними апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг обвинувачених та їхніх захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості: ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України, та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні злочину, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінальних правопорушень і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які перевірялися судом в ході судового розгляду.
Вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується: показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показаннями свідків
ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , показаннями лікаря психіатра-нарколога ОСОБА_15 , допитаного в якості спеціаліста, які безпосередньо сприймав суд під час судового розгляду; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.09.2015 року; протоколом огляду місця події від 07.09.2015 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.12.2015 року; протоколом огляду місця події від 10.12.2015 року; протоколом № 13 медичного огляду ОСОБА_12 для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння; протоколом № 12 медичного огляду ОСОБА_8 для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння; протоколом № 14 медичного огляду ОСОБА_7 для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння; протоколом проведення слідчого експерименту від 10.12.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 10.12.2015 року за участю ОСОБА_16 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 10.12.2015 року за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ; висновком експерта № 180 від 12.12.2015 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2015 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 15.12.2015 року за участю ОСОБА_17 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 15.12.2015 року за участю ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 15.12.2015 року; висновком експерта № 8-04/476 від 28.12.2015 року; висновком експерта № 8-04/477 від 28.12.2015 року; СD - диски з записами слідчих експериментів.
Так, потерпілий ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння і обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взялись йому допомогти дійти додому. Коли прийшли до хати, він дістав фотоапарат та показав його ОСОБА_7 , який забрав в нього фотоапарат та вдарив його в обличчя, від чого він впав на диван та втратив свідомість. ОСОБА_8 ніяких дій щодо нього не вчиняла. Коли отямився, з`ясувалось, що в нього пропали плеєр, бензопила, фотоапарат, окуляри та курточка. Обвинувачені були тверезі і самі напросились його провести. Фотоапарат він показував ОСОБА_18 для того, щоб можливо було поміняти на горілку, але його забрав ОСОБА_7 у нього з рук. Коли його в обличчя декілька разів вдарив ОСОБА_7 , тоді він втратив свідомість, перед цим між ними виникла сварка. З викрадених речей не повернули лише бензопилу. Викрадені речі повернули під час слідчого експерименту, бо вони були там, де вказав ОСОБА_18 . Щодо міри покарання то покладається на розсуд суду. Заявлений ним цивільний позов підтримав та просив його задовольнити.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 по епізоду відкритого викрадення майна у ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_11 був сильно п`яним і попросив їх з ОСОБА_18 довести додому. Але вона пішла додому і нічого не бачила. Через декілька днів зустріла ОСОБА_18 , який розповів, що ОСОБА_11 дав йому фотоапарат помінять на горілку, чи це так не бачила, при ній у потерпілого ніхто нічого не забирав.
Потерпілий ОСОБА_12 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів в область обличчя і йому стало погано. Свідомість він при нападі не втрачав. Крім того, ОСОБА_7 наносив йому удари в голову, груди, погрожував ножем і сидів на ньому зверху коли він лежав. Конфлікт між ним та обвинуваченим виник на підставі того, що він пропонував ОСОБА_8 вступити з ним в інтимні зв`язки. На крики ОСОБА_8 з`явився ОСОБА_18 , дістав ножа і повалив його на пол. ОСОБА_8 в нього витягувала банківські картки, та нишпорила по кишенях. Просить суд не позбавляти обвинувачених волі.
Свідок ОСОБА_14 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що на початку лютого 2015 року він йшов з поминок та по дорозі зустрів ОСОБА_18 та ОСОБА_8 і вирішили попити пива біля магазину «Берізка». ОСОБА_8 була з якимось чоловіком. Всі разом піднялись на четвертий поверх до знайомого товариша обвинувачених. Після вживання з ними алкогольних напоїв заснув. Прокинувся близько 12-ї години ночі від словесної сварки між тим чоловіком, який прийшов з ОСОБА_8 , та обвинуваченими. Щоб обвинувачені наносили тілесні ушкодження і щось забирали не бачив. Банківські картки йому дали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і сказали пін-коди, щоб він перевірив він чи є на них гроші. Грошей на картках не було і він повернув їм картки.
Свідок ОСОБА_13 допитаний в судовому засіданні, пояснив, що до нього в квартиру прийшли обвинувачені з двома хлопцями, яких він не знав. Вони пили пиво. Він перебував на кухні коли в ОСОБА_12 стався напад епілепсії, бо хтось прийшов на кухню та взяв ложку. Ніяких сварок він не чув, щоб ОСОБА_18 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_12 , він не бачив, навпаки ОСОБА_18 тримав ОСОБА_12 коли той трусився. Після того як приступ скінчився, ОСОБА_12 пішов додому.
Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста лікар психіатр-нарколог Обухівської ЦРЛ ОСОБА_15 суду показав, що виходячи із свідоцтва про хворобу від 17.10.2016 року потерпілий ОСОБА_12 має діагноз алкоголізм, та має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. В нього можуть виникати судомні напади при яких він може втрачати та не втрачати свідомість, та пам`ятати чи ні про події, які з ним відбувались, все залежить від нападів. На обліку в Обухівській ЦРЛ потерпілий не перебуває.
З досліджених судом першої інстанції письмових доказів, а саме:
- з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.09.2015року вбачається, що ОСОБА_17 звернуся до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області з заявою про те, що 25.09.2015 року близько 21 год. 00 хв. за місцем проживання виявив відсутність особистого майна, а саме: бензопилу марки «STIHL MS», фотоапарата марки «Зеніт Е», DVD-програвач DVS-109 UX;
- з протоколу огляду місця події від 07.09.2015 року вбачається, що був здійснений огляд за адресою: АДРЕСА_3 , за якою знаходиться домоволодіння ОСОБА_11 , в ході якого було виявлено відсутність в домоволодінні бензопили марки «STIHL», фотоапарата марки «Зеніт Е», DVD-програвач DVS-109 UX;
- з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_12 звернуся до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області з заявою про те, що 10.12.2015 року близько 00 год. 20 хв. за адресою: Обухівський район, м. Українка, вул. Енергетиків, 9, чоловік на ім`я ОСОБА_19 шляхом погрози предметом схожим на ніж відкрито викрав мобільний телефон марки «Нокіа», 2 банківські карточки, перепустку на роботу та шапку;
- з протоколу огляду місця події від 10.12.2015 року вбачається, що було оглянуте приміщення супермаркету «Берізка» в Обухівському районі, м. Українка, вул. Енергетиків. В приміщенні даного магазину знаходився ОСОБА_7 , при огляді якого на стільці був виявлений мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_1 в робочому стані, мобільний телефон марки «Моторола» ІМЕІ НОМЕР_2 , сім-картка МТС та предмет зовні схожий на ніж. Зі слів ОСОБА_12 саме дані речі були відкрито викрадені в нього в квартирі АДРЕСА_5 ;
- з протоколу № 13 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 10.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_12 був тверезий;
- з протоколу № 12 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 10.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_8 перебувала в стані алкогольного сп`яніння;
- з протоколу № 14 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 10.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння;
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 10.12.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_12 вбачається, як останній показав як він разом з ОСОБА_8 від магазину «Берізка» направився до кв. АДРЕСА_6 , в якій проживає ОСОБА_20 на прізвисько « ОСОБА_21 ». Саме в даній квартирі вони спільно вживали алкоголь. Під час відпочинку у вказаній квартирі він побачив ОСОБА_20 , який погано пересувався по квартирі. ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_20 на кухні вживали алкоголь, при цьому близько 23 год. 00 хв. до квартири прийшов ОСОБА_7 з хлопцем на ім`я ОСОБА_22 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_12 вийшов до коридору з ОСОБА_8 , щоб поговорити, в цей момент в коридор вийшов ОСОБА_7 та накинувся на ОСОБА_12 , поваливши його. ОСОБА_7 почав наносити йому удари по всьому тілу, а ОСОБА_8 почала щось забирати з його кишень. Вказані особи викрали у нього мобільний телефон марки «Нокіа», синю шапку та дві кредитні картки. Потім з кімнати вийшов ОСОБА_22 та почав його захищати, після цього ОСОБА_12 встав та вони всі пішли до дитячого майданчика;
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 10.12.2015 року за участю ОСОБА_16 вбачається, як остання показала, що вона зі знайомим ОСОБА_12 прийшли до магазину «Берізка» та пішли до знайомого ОСОБА_20 . Вона, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , пішли до ОСОБА_20 , де вживали алкоголь. ОСОБА_22 пішов відразу спати, за ним і ОСОБА_20 . ОСОБА_12 попросив ОСОБА_16 піти на коридор, де вони почали розмовляти на підвищених тонах. В цей час до них вийшов ОСОБА_7 та почав наносити удари ОСОБА_12 в область тулуба і той впав. ОСОБА_7 його тримав, а вона перевіряла кармани ОСОБА_12 . Вона викрала у ОСОБА_12 грошові кошти, а ОСОБА_7 - мобільний телефон, синю шапку та дві банківські карточки. Після чого до них підійшов ОСОБА_22 , який прокинувся та попросив, щоб вони відпустили ОСОБА_12 . ОСОБА_7 його відпустив і вони всі разом пішли на вулицю. Грошові кошти вона залишила собі, телефон та шапку забрав ОСОБА_7 . ОСОБА_7 передав ОСОБА_22 дві картки, щоб той подивився чи наявні на них грошові кошти, однак вони були відсутні, і вони розійшлися;
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 10.12.2015 року за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_7 вбачається, як вони вказували, яким чином зустрілись та направились до кв. АДРЕСА_6 , в якій проживає ОСОБА_20 , в якого вони випивали алкоголь. ОСОБА_22 , та ОСОБА_20 пішли в кімнату спати. В якийсь момент з кухні вийшли ОСОБА_12 разом з ОСОБА_16 та пішли в коридор, та щось голосно розмовляли. ОСОБА_7 це не сподобалось, тому він вийшов на коридор, та почав наносити удари ОСОБА_12 . Крім того, в цей момент він забрав у ОСОБА_12 якісь речі, поваливши ОСОБА_12 на підлогу, а ОСОБА_8 перевіряла кишені ОСОБА_12 , поки він його тримав, та забрала в нього грошові кошти, мобільний телефон та дві банківські картки. ОСОБА_7 в свою чергу викрав синю шапку. В цей момент до них підійшов ОСОБА_22 та почав просити, щоб вони відпустили ОСОБА_12 . ОСОБА_7 його відпустив та всі разом вони вийшли на вулицю та пішли до банкомату. ОСОБА_12 залишився на дитячому майданчику. ОСОБА_7 попросив ОСОБА_22 , щоб той подивився, чи наявні кошти на банківських картках, однак грошових коштів виявлено не було;
- з висновку експерта № 180 від 12.12.2015 року вбачається, що у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в параорбітальній області зліва, саден в зовнішньому куті лівого ока, на лобі зліва, в області тіла нижньої щелепи справа, на лівій гомілці. Дані тілесні ушкодження утворились: садна на лівій гомілці від дії твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, інші тілесні ушкодження від дії тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_17 було пред`явлено фотознімки громадян для впізнання, серед яких він впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2015 року за участю ОСОБА_17 вбачається, як останній показав, що 23.09.2015 року близько 21 год. 00 хв. він прийшов з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до свого будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Тоді ОСОБА_7 його штовхнув на ліжко, та викрав в нього програвач марки «Supra», фотоапарат марки «Зеніт Е», бензопилу марки «STIHL». З даними речами ОСОБА_7 вийшов з будинку та пішов у невідомому напрямку, а він не міг встати з ліжка, так як був в стані алкогольного сп`яніння;
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2015 року за участю ОСОБА_7 вбачається, як останній показав, як він потрапив на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_11 та зазначив що близько 20 год. 50 хв. з будинку вийшла ОСОБА_16 і пішла в невідомому напрямку, а потерпілий ОСОБА_17 не тримався на ногах. ОСОБА_7 відштовхнув його від себе, і той впав на ліжко. Саме в цей момент він відкрито викрав цифровий фотоапарат, плеєр, бензопилу, вищевказані речі переніс до мосту в м. Українка, Обухівського району, який знаходиться на автодорозі м. Українка - м. Київ. Бензопилу продав невідомому чоловіку в м. Українка за 800 грн. Грошовими коштами розпорядився на власний розсуд;
- з протоколу огляду місця події від 15.12.2015 року вбачається, що була оглянута територія під дорожнім мостом в м. Українка Обухівського району Київської області автодороги Українка - Київ, поряд з недобудованим багатоповерховим будинком поряд з річкою Стугна, згідно якого ОСОБА_7 в присутності понятих та потерпілого з бетонного пройому надав працівникам поліції чорний поліетиленовий пакет, в якому знаходився фотоапарат марки «Зеніт Е» в чохлі чорного кольору та DVD програвачем, які були впізнані потерпілим та йому повернуті;
- з висновку експерта № 8-04/476 від 28.12.2015 року вбачається, що залишкова вартість фотоапарату «Зенит Е» - 342 грн. 71 коп., DVD-плеєра - 305 грн. 82 коп., бензопили марки «STIHL» - 3845 грн. 21 коп.
- з висновку експерта № 8-04/477 від 28.12.2015 року вбачається, що залишкова вартість мобільного телефону торгової марки «Нокіа» модель «1200» 96 грн. 95 коп., шапки з емблемою «Д Київ» - 60 грн. 31 коп.
Таким чином, зазначені в сукупності докази підтверджують винуватість: ОСОБА_7 у відкритому викраденні майна (грабіж) ОСОБА_17 , тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України, та у відкритому викраденні майна (грабіж) ОСОБА_12 , поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) ОСОБА_12 , вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України.
Судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Невизнання обвинуваченими своєї вини в інкримінованих їм злочинах суд першої інстанції розцінив як спосіб захисту їхніх інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, зазначивши, що обидва потерпілих неприязних стосунків до обвинувачених не мали, були наглядно знайомі, а тому підстав обмовляти обвинувачених у них не було.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, а дії ОСОБА_8 - за ч. 2 ст. 186 КК України.
Отже, доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зазначені в їхніх апеляційних скаргах, про перекваліфікацію їх дій зі ст. 186 ч. 2 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, а також доводи їхніх захисників про закриття кримінального провадження за недоведеністю вини ОСОБА_7 та ОСОБА_23 в інкримінованих їм злочинах, не грунтуються на вимогах закону та матеріалах провадження.
Посилання обвинуваченої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що вона давала первинні показання під впливом фізичного насильства працівників поліції, є надуманими, оскільки спростовуються її ж поясненнями, наданими під час апеляційного розгляду, де вона зазначила, що синці на обличчі у неї виникли від удару в ніс, який їй завдав 10.12.2016 року потерпілий ОСОБА_12 в квартирі ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_7 .
Доводи захисників обвинувачених, зазначені в апеляційних скаргах,, що суд першої інстанції в обгрутовання винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поклав недопустимі докази, зокрема, протокол огляду місця події від 10.12.2015 року, протокол слідчого експерименту від 10.12.2015 року за участю обвинуваченої ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_12 та відеозаписи проведення вказаних слідчих дій, оскільки відсутні ухвали слідчого судді під час огляду місяця події, огляду предметів, проведення слідчого експерименту, є необгрунтованими, виходячи з наступного.
Яв вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, під час досудового розслідування процесуальні дії, зокрема, огляд місця події від 10.12.2015 року, який проводився в приміщенні супермаркету «Берізка» в м. Українка Обухівського району Київської області та слідчий експеримент від 10.12.2015 року за участю обвинуваченої ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_12 , який проводилися у квартирі свідка ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_7 та який не заперечував щодо проведення даної слідчої дії, фіксувалися у протоколі відповідно до вимог ст. ст. ст.ст. 104-106, 223, 240 КПК України, ухвал слідчого судді на проведення зазначених слідчих дій не потребують, а тому вказані документи є належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. 87 КПК України судом не встановлено.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів; особу винного, який раніше судимий, його відношення до скоєного, стан здоров`я; відсутність обставини, що пом`якшують покарання; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; та вважав за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ст. 186 ч. 1 КК України 2 роки позбавлення волі, та ст. 186 ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі, визначивши остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винної, яка раніше судима, її відношення до скоєного; відсутність обставини, що пом`якшують покарання; обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; та вважав за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ст. 186 ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.01.2013 року, визначивши остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції частково задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 , стягнувши на його користь з обвинуваченого ОСОБА_7 3845 грн. 21 коп.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції щодо вирішення цивільного позову, оскільки він ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах даного кримінального провадження.
Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк їх попереднього ув`язнення з 10 грудня 2015 року (дата затримання) по 30 грудня 2016 року (дата постановлення вироку) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід зарахувати ще у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк їх попереднього ув`язнення з 31 грудня 2016 року по 27 квітня 2017 року (дата набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк їхнього попереднього ув`язнення з 31 грудня 2016 року по 27 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк їхнього попереднього ув`язнення з 31 грудня 2016 року по 27 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які тримаються під вартою, - з часу вручення копії ухвали.
Головуючий
Судді: