УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/2753/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 82 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
представників колонії: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.09.2016 року про відмову в задоволення його клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.09.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким. Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, тому відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу якою задовольнити його заяву та застосувати до нього положення ст.82 КК України. Посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що судом не були взяті до уваги його позитивну характеристику, на зауваження адміністрації реагує адекватно, не конфліктний, не порушує правил трудового розпорядку, стягнень не має, ремонтує теле, радіо апаратуру, оскільки за фахом є майстром з ремонту теле - радіоапаратури. Зазначає, що заміна покарання більш м`яке дасть йому змогу допомагати колишній дружині, хворому сину та матері, яка фактично перебувала на його утриманні. Стверджує, що він став на шлях виправлення та до нього може бути застосовано положення ст.82 КК України. Вказує, що суд неправильно зазначив, що він є неодноразово судимим.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, представників випраної колонії, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши зазначені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2013 року ОСОБА_7 засуджений за ст.121 ч.2 КК України на 9 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 25 березня 2014 року вирок змінено ОСОБА_7 засуджений на 7 років позбавлення волі.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 травня 2016 року зараховано засудженому строк попереднього ув`язнення з 23.02.2013 року до 25.03.2014 року у строк відбутого покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.03.2014 року.
ОСОБА_7 відбуває покарання в Коростенській ВК-71.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Частиною 4 статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
17 серпня 2016 року на спільному засіданні комісії Коростенської ВК-71 та спостережи, комісії при Коростенському міськвиконкомі з питання заміни невідбутої частини покарання білі м`яким, ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, так як на шлях виправне він не став. За час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується задовільно, заохочень не має, участі в суспільному житті відділення та в роботі самодіяльних організацій не приймає та приймати не бажає, за програмою диференційованого виховного впливу не займається, на захід виховного характеру реагує задовільно.
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами провадження, поясненнями представників ВК, характеристикою на засудженого.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не став на виправлення, а тому підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким немає.
Доводи засудженого, викладені в його апеляційній скарзі з приводу того, що судом не враховано його позитивну характеристику, те що він бажає працювати, але за його фахом немає роботи, став на шлях виправлення є безпідставними та не підтвердилися під час апеляційного розгляду провадження.
Зокрема слід зазначити, що виправною колонією, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 було направлено копії документів з особової справи засудженого, а саме: характеристика на засудженого та інші документи, з яких вбачається, що засуджений не бажає працевлаштовуватися на роботу, яка може бути запропонована адміністрацією колонії, можливість працевлаштування тільки за фахом, на чому наполягає засуджений, в установі відсутня, при цьому стан здоров`я засудженого, який за довідкою ВК практично здоровий, дозволяє йому працювати. З ОСОБА_7 адміністрацією колонії неодноразово проводилися бесіди виховного характеру та пропонувалася робота у якості днювального, від чого останній категорично відмовлявся з наведених вище причин..
Під час апеляційного розгляду провадження, проведеного в режимі відеоконференції з виправною колонією за участю представника, представник колонії підтвердив, що засуджений ОСОБА_10 наразі на шлях виправлення не став, тому підстав для за заміни йому покарання на більш м`яке немає.
Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на клопотання потерпілої про застосування о останнього ст.. 82 КК України, на необхідність працювати за фахом, тобто займатися ремонтом радіоапаратури, утримуючи таким чином свою дитину, не спростовують висновку комісії Коростенської ВК 71 та спостережної комісії при Коростенському виконкомі, а також суду першої інстанції, що засуджений враховуючи вищенаведені обставини, на шлях випалення не став, при цьому тільки ця обставина разом з відбуттям відповідної частини покарання є умовою відповідно до положень ст.. 82 КК України для задоволення клопотання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Таким чином висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, і підстав для скасування оскарженої ухвали суду колегія суддів не вбачає.
Разом з тим доводи засудженого з приводу того, що суд в мотивувальній частині безпідставно зазначив про те, що він є неодноразово судимим, є слушними, оскільки відповідно до довідки про судимості та вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2013 року ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України є несудимим, тому така вказівка підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання суду на те, що ОСОБА_7 є неодноразово судимим.
Ухвала апеляційного набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: