У х в а л а

07 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_2., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2001 року, залишеного без зміни ухвалою Верховного Суду України від 29 січня 2002 року, ОСОБА_1 засуджено за пунктами «г», «ж» статті 93, частиною другою статті 17 і пунктами «г», «ж» статті 93, частиною першою статті 223, частиною першою статті 222 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області ухвалою від 17 травня 2016 року частково задовольнив клопотання засудженого ОСОБА_1 про зарахування строку попереднього ув'язнення у строк покарання. Зараховано засудженому ОСОБА_1 у строк відбутого за вироком Апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2001 року покарання у виді довічного позбавлення волі, строк попереднього ув'язнення у період з 20 вересня 2000 року по 29 січня 2002 року відповідно до співвідношення один день попереднього ув'язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06 липня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2016 року - без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року засудженому ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 06 липня 2016 року на підставі пункту 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) з тієї підстави, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Засуджений ОСОБА_1 подав до Верховного Суду України заяву, в якій порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року щодо нього з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 КПК, а саме неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм права, передбачених частиною другою статті 424 та частиною п'ятою статті 539 КПК. Просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року та направити справу щодо нього на розгляд до суду касаційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

На обґрунтування своїх доводів, засуджений ОСОБА_1 додав до заяви копії ухвал Першотравневого районного суду м. Чернівців від 29 грудня 2015 року, Апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2016 року та постанов Верховного Суду України 11 лютого та 24 березня 2016 року.

Проте, як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання вимог статей 445, 448, 449 КПК.

Згідно з вимогами цих статей, заява про перегляд Верховним Судом України рішення суду касаційної інстанції повинна містити, серед іншого, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК, а також до неї мають бути долучені копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК.

Згідно зі статтею 445 КПК (в редакції Закону України № 192-VIII від 12 лютого 2015 року) підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є: 1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання); 2) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; 3) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України; 4) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У заяві засуджений ОСОБА_1 порушує питання про перегляд оспореного рішення суду касаційної інстанції на підставі пункту 2 частини першої статті 445 КПК, проте, фактично посилається і на неоднакове застосування закону України про кримінальну відповідальність та на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновкам щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду України. Разом з тим, не наводить належного обґрунтування жодної із зазначених у заяві підстав для перегляду судового рішення Верховним Судом України.

Всупереч вимогам статті 449 КПК, засуджений ОСОБА_1 не додав належні копії різних за змістом судових рішень касаційної інстанції для порівняння, оскільки надані ним обидві копії ухвал Першотравневого районного суду м. Чернівців від 29 грудня 2015 року та копія ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2016 року, відповідно до пункту 3 частини першої статті 449 КПК, не є рішеннями суду касаційної інстанції.

Крім того, усі зазначені копії судових рішень мають невідоме походження, оскільки не містять посилання на джерело їх отримання, що позбавляє Верховний Суд України можливості вважати їх достовірними (текст судового рішення, що надається для порівняння, має бути отримано з Єдиного державного реєстру судових рішень або з офіційної публікації - частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року).

Долучені ж до заяви копії ухвал Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2016 року та Апеляційного суду Чернігівської області від 6 липня 2016 року не завірені належним чином, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до частини другої статті 450 КПК, якщо заяву подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Заява повертається заявнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 448, 449, 450 КПК,

у х в а л и в:

Про зазначені недоліки заяви повідомити засудженого ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 10 січня 2017 року.

Якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2.