АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/5355/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/872/17 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2017 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
підозрюваного
в режимі відеоконференції - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали за апеляціями захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000276 від 30.03.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління ДПС України в Харківській області (№27) строком на 60 днів до 17 липня 2017 року, без визначення застави (а.с.83).

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 18 травня 2017 року до Київського районного суду м.Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління ДПС України в Харківській області (№27) (а.с.2-8).

В обґрунтування клопотання, слідчий вказував, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000276 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України (а.с.9, 10).

18 травня 2017 року ОСОБА_9 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України (а.с.62-66).

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилався слідчий в своєму клопотанні.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин обрання запобіжного заходу, розмір застави судом не визначений.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або визначити розмір застави.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Захисником ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій просить: 1)скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання, особисту поруку в особі керівника ГФ «Східна варта», заставу, домашній арешт за адресою постійного проживання: АДРЕСА_1 ; 2)дослідити додані додаткові письмові докази, що не були подані слідчому судді через обмеженість у часі та раптовості обрання запобіжного заходу; 3)допитати свідка ОСОБА_12 , яка постійно проживає з підозрюваним, клопотання про допит якої було безпідставно відхилено слідчим суддею.

Також підозрюваний не погодився з ухвалою слідчого судді та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2017 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисників та підозрюваного, які наполягали на задоволенні апеляцій, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників та підозрюваного не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, та наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою (а.с.2-8).

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України;
3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.83). З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляції щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, є неспроможними.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатнім.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України судова колегія вважає не доведенем однак дана обставина не впливає на законність висновків слідчого судді.

Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні прямо пославшись на вимоги п.1. ч.4 ст.183 КПК України.

Наявність у підозрюваного ОСОБА_9 фактичного місця проживання, міцних соціальних зв`язків: цивільної дружини, яка не працює та потребує його фінансової допомоги, малолітньої дочки, якій сплачує аліменти, хворих батьків, які потребують догляду хронічної хвороби серця та грошових коштів на сплату застави не спростовують висновків слідчого судді.

Медичної документації про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися під вартою до апеляційного суду не надано.

В розумінні вимог ст.194 КПК України поручителем може бути фізична особа, а не юридична, а тому судова колегія не примає до уваги клопотання про передасу на поруки (а.с.81).

Посилання адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на необхідність застосування при розгляді апеляційних скарг Рішень ЄСПЛ «Смирнов проти Росії», «Ягчі і Саргін проти Росії», «Вренчев проти Сербії», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Єлоєв проти України», «Белевитський проти Росії», «Харченко проти України» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Щодо доводів апеляцій про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення, то вони є несуттевими, оскільки ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, а тому судова колегія не приймає до уваги посилання захисників на вимоги ст.409 КПК України.

Невірне зазначення адреси постійного проживання підозрюваного, відомостей про спільне проживання підозрюваного не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді і дані технічні помилки (описки) можуть бути виправлені в порядку ст..379 КПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2017 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2017 року щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді