П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузівка Жашківського району Черкаської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, офіційно не працючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України, -
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України.
Так, з обвинувального висновку складеного 12.07.2012 року та затвердженого заступником прокурора Дніпровського району м. Києва випливає, що ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 займається наданням послуг сексуального характеру за грошову винагороду незнайомим їй чоловікам, запропонував забезпечувати останній умови зайняттям проституцією по Броварському проспекту неподалік зупинки громадського транспорту Биковня-1 в м. Києві, а саме надавати послуги охорони, зберігання майна та грошових коштів, отриманих від клієнтів за надання послуг сексуального характеру. ОСОБА_6 погодилась на пропозицію ОСОБА_5 , та домовилась віддавати йому 50 відсотків від грошей, що заробила за зайняття проституцією. 10.04.2012 року приблизно о 17 години 20 хвилин до ОСОБА_6 , яка в цей час пропонувала сексуальні послуги на Броварському проспекті в м. Києві неподалік ст. м. Лісова, звернувся ОСОБА_7 , який бажав отримати послуги сексуального характеру за грошову винагороду. ОСОБА_6 розповіла останньому про вартість надаваємих послуг, на що ОСОБА_7 погодився та запропонував поїхати до лісосмуги. ОСОБА_6 повідомила клієнту, що не бажає їхати з ним в салоні автомобіля, та наказала йому слідувати за автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_5 з проханням транспортувати її з лісосмуги, де вона мала надавати послуги сексуального характеру в салоні автомобіля клієнта. ОСОБА_5 , забезпечуючи ОСОБА_6 умови для зайняття проституцією, перевіз її до лісосмуги, що неподалік проїжджої частини по Броварському проспекті в м. Києві за зупинкою громадського транспорту Биковня-2, де ОСОБА_6 , діючи по узгодженому з ОСОБА_5 плану, звернулась до ОСОБА_7 з проханням розрахуватися з нею за надання послуг сексуального характеру у вигляді орального сексу. ОСОБА_7 , бажаючи задовольнити свої статеві пристрасті, передав ОСОБА_6 гроші в сумі 200 гривень. Остання, з метою збереження майна, передала гроші в сумі 200 гривень ОСОБА_5 , та залишила на зберігання в салоні його автомобіля свою особисту сумку з речами. Після цього, ОСОБА_6 сіла до салону автомобіля ОСОБА_7 та надала йому послуги сексуального характеру у вигляді орального сексу. В цей час ОСОБА_5 знаходився неподалік, та забезпечував їй умови для заняття проституцією, а саме охороняв ОСОБА_6 та її майно, за що мав отримати 50 відсотків від зароблених шляхом зайняття проституцією грошей (а.с. 200-210, том № І).
В ході судового розгляду прокурор заявив клопотання про повернення справи на додаткове розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства..
Адвокат та підсудний покладаються на рішення суду..
При цьому адвокат, звернув увагу суду на те, що саме досудове слідство, проводилось упереджено та лише у обвинувальному напрямку, з порушенням вимог ст. 22 КПК України проведене неповно і поверхово, внаслідок чого залишилися нез`ясованими обставини, які мають істотне значення для її правильного вирішення.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши учасникам процесу необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків у межах та у спосіб, передбачених КПК України, заслухавши доводи останніх, вивчивши матеріали кримінальної справи, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до наступного.
Згідно ст. 22 КПК України, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також ті обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Відповідно до ст. 281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Як розяснив Пленум Верховного суду України в п.п. 2, 3 Постанови від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування та відповідно до вимог ст. 64 КПК України при провадженні досудового слідства підлягають доказуванню подія злочину, винність особи, мотив злочину, розмір завданої шкоди, повне і об`єктивне зібрання даних про особу, що має істотне значення для правильного вирішення справи і призначення виду та розміру покарання.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування " повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.
Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).
Відповідно до ст. 64 КПК України при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню, зокрема, подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.
Статтею 370 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення, які перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.
Так, з ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 08.04.2015 року слідує, що постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року було скасовано, дану справу направлено на новий розгляд та зобов`язано суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідити докази в справі, дати їм належну оцінку. У тому числі, перевірити заяви підсудного про застосування до нього незаконних методів ведення слідства під час досудового розслідування. Встановити місце проживання свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у подальшому провести їх допит, перехресні допити між ними та підсудним.
З абз. 7 ст. 374 КПК України слідує, що вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку є обов`язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.
За таких умов, враховуючи висновки і мотиви наведені в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 08.04.2015 року та положення абз. 7 ст. 374 КПК України, суд вважає за необхідне, зокрема, проаналізувати доводи сторони захисту, які викладені у клопотання адвоката про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування (а.п. 183-185, том № 2) з урахуванням доводів викладених ним у судових дебатах, оскільки без цього аналізу не можливо повно, всебічно і об`єктивно дослідити докази в справі, дати їм належну оцінку, тобто виконати вказівку суду апеляційної інстанції.
Так, судом встановлено, що в ході досудового розслідування, ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ст. 303 ч. 1, 2 КК України не визнав, та показав, що данні злочини він не вчинював. Він надавав ОСОБА_6 послуг транспортування, та саме за це отримував гроші від неї. Про те, що ОСОБА_6 є повією він не знав. Познайомився він з ОСОБА_6 тоді коли підвозив її, працюючи в таксі Абсолют плюс. Від показів які давав раніше ОСОБА_5 відмовився посилаючись на те, що вони були надруковані працівниками міліції та він підписав їх під психологічним тиском з погрозами з боку працівників міліції (а.с. 131-132).
Під час опитування 10.04.2012 року, допиту в якості підозрюваного 11.04.2012 року та в якості обвинуваченого ОСОБА_5 надав наступні покази: приблизно один рік він працює в Абсолют таксі за трудовим договором. Він користувався автомобілем БМВсинього кольору д.н.з. НОМЕР_1 . який належить на праві власності його батькові ОСОБА_8 . Приблизно біля одного місяця потому (середина березня 2012) він знаходився на Броварському проспекті в м. Києві та випадково познайомився з повією, яка надала сексуальні послуги за грошову винагороду, яку звали ОСОБА_9 . Він запропонував їй випити кави та поспілкуватися на що остання погодилась та вони поїхали на АЗС ТНК на Броварському проспекті. Він купив кави , яку вони пили та розмовляли. Йому було цікаво чому гарна дівчина займається проституцією. Під час спілкування вона повідомила, що недовго цим займається, що година її послуг коштує 400 гривень. ОСОБА_5 запропонував їй свої послуги, тобто запропонував їй грітися в його машині. Вони обмінялися номерами телефонів і домовились, що вона буде звертатися до нього якщо буде необхідність возити її по роботі, а саме коли вона буде надавати сексуальні послуги за грошову винагороду. Вони домовились , що в цей час він буде поруч в своєму автомобілі та вона буде мати можливість грітися в салоні. Приблизно в 20 числах березня місяця 2012 року ОСОБА_9 зателефонувала йому на особистий номер телефону НОМЕР_2 та попросила, щоб він під`їхав на Броварський проспект м. Києва та допоміг їй. Він приїхав до станції метро Лісова, де зустрівся з нею та на її прохання вони поїхали на зупинку Биковня 2, де ОСОБА_9 почала пропонувати надання послуги сексуального характеру та надавати вказані послуги за грошову винагороду, а він просто чекав на неї біля вказаної зупинки. В той день вона дала йому за його послуги гроші приблизно в сумі 150 гривень на бензин. Вони працювали в той день приблизно з 12-00 годин до 15-00 годин, після чого він відвіз її до станції метро Лісова. Вони домовились, що він буде забирати ОСОБА_9 на своєму автомобілі та вивозити на місце, де вона буде пропонувати сексуальні послуги за гроші. ОСОБА_6 мала залишати особисті речі та отриманні від клієнтів гроші на зберігання, а він буде надавати свій власний автомобіль для зігріву в холодну пору року, відвозити її до саун та адрес, де ОСОБА_9 буде надавати сексуальні послуги послуги, а потім знову відвозити на місце пропонування сексуальний послуг, тобто Броварський проспект. Вони домовились, що у разі виконання ним всіх обумовлених послуг він буде заробляти п`ятдесят відсотків від зароблених ОСОБА_9 грошей під час заняттям проституцією. Але ОСОБА_5 уточнив, що ОСОБА_9 не давала йому половину грошей, як вони домовлялись, а давала гроші на бензин та їжу це було приблизно 200-300 гривень. Всього вони разом працювали декілька днів. В які саме дні він допомагав їй він не памятає. За весь період він отримав від ОСОБА_9 приблизно 1000 гривень (включно із заправкою автомобіля, та придбанням їжі).10.04.2012 року близько 13 год. 00 хв. йому зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що вона бажає працювати. Він приїхав до станції метро Лісова в м. Києві, де вони зустрілись. Приблизно о 15 год. 40 хв. ОСОБА_9 сіла до його автомобілю та вони поїхали до зупинки громадського транспорту Биковня-1 по пр-ту Броварському в м. Києві. ОСОБА_9 вийшла з автомобіля та стала на Броварському проспекті пропонувати надання секс. послуг, а він в цей час знаходився неподалік в салоні свого автомобіля та слідкував за нею. ОСОБА_9 залишила в салоні автомобіля свою сумку. Вони домовлялись, що якщо будуть виникати проблеми з клієнтами, то він буде допомагати вирішувати їх. Десь о 16 год. 00 хв. до ОСОБА_9 під`їхав автомобіль Шевроле синього кольору, д.н.з. він не запам`ятав. ОСОБА_9 домовилась з водієм, що вона надасть йому сексуальні послуги за грошову винагороду в розмірі 200 гривень та сіла до салону автомобіля клієнта та вони попрямували до зупинки громадського транспорту Биковня-2, де звернули в лісосмугу. Він на своєму автомобілі слідував за ними та припаркував своє авто на узбіччі Броварського проспекту, де очікував поки вона надаватиме послуги сексуального характеру. Приблизно через 15 хвилин ОСОБА_9 підїхала на автомобілі клієнта, пересіла до автомобіля ОСОБА_5 , та вони повернулись до зупинки громадського транспорту Биковня-1 на пр. Броварський, де ОСОБА_9 продовжила на узбіччі дороги пропонувати надання сексуальних послуг, а він спостерігати за нею зі свого автомобіля , який знаходився біля зупинки. Перед тим як вийти з автомобіля ОСОБА_9 віддала йому на зберігання 200 гривень однією купюрою, які він сховав в ліхтарик, що розташований на стелі в салоні автомобіля. Приблизно о 16 год. 50 хв. до ОСОБА_9 під`їхав черговий клієнт на автомобілі Шевроле оранжевого кольору, д.н.з. він не запам`ятав. ОСОБА_9 підійшла до автомобілю та почала спілкуватися з водієм. Після чого вона підійшла до ОСОБА_5 та повідомила, що домовилась з водієм вказаного автомобілю надати йому сексуальні послуги за гроші в сумі 200 гривень. Також ОСОБА_9 сказала, що клієнт їй не дуже подобається, та не внушає їй довіри. В звязку з цим вони домовились, що ОСОБА_5 відвезе її до місця надання нею послуг сексуального характеру, та буде знаходитися неподалік. Вони проїхали до зупинки громадського транспорту Биковня-2, де ОСОБА_5 звернув в лісосмугу. Клієнт на своєму автомобілі слідував за ними. Проїхавши трохи вони зупинились. ОСОБА_9 пішла до автомобілю клієнта, та поспілкувавшись з ним повернулась до ОСОБА_5 та передала йому гроші в сумі 200 гривень купюрами по 100 гривень. Гроші він поклав під козирок із боку місця водія. Після чого ОСОБА_9 повернулася до клієнта та в салоні його автомобілю мала надавати йому сексуальні послуги у вигляді орального сексу. Він в цей час знаходився поруч в салоні свого автомобіля та забезпечував їй охорону. В той час коли ОСОБА_9 надавала сексуальні послуги клієнту, до місця, де він очікував на ОСОБА_9 в салоні свого автомоіблю, під`їхав автомобіль з якого вийшли люди в цивільному одязі та підійшли до нього та автомобіля клієнта, де знаходилась ОСОБА_9 . Вони пред`явили свої службові посвідчення, та пояснили, що займаються розкриттям злочинів у сфері моралі. На місце було викликано слідчо-оперативну групу, працівники якої оглядали його автомобіль, та автомобіль клієнта. З автомобіля ОСОБА_5 вилучили гроші в сумі 400 гривень, які йому на зберігання дала ОСОБА_9 , та два його мобільних телефони. Що вилучали з автомобіля клієнта він не бачив. Під час огляду були присутні два понятих. Після цього їх було доставлено до УБКТЛ ГУМВС України в м. Києві для дачі письмових пояснень з даного приводу. В ході дачі пояснень він дізнався, що ОСОБА_9 це ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 53-55, 60-62, 69).
Будучи допитаним у суді першої інстанції, ОСОБА_5 пояснив суду, що в таксі працював 3 роки. Познайомився з ОСОБА_6 , коли вона замовила таксі. Вона попросила його номер, для того щоб час від часу замовляти таксі, і вони обмінялись номерами. В той день вона зателефонувала та попросила щоб він підвіз її до зупинки Биківня, він погодився та підвіз її, вона вийшла і до неї під`їхала машина Шевроле золотистого кольору. Вона підійшла до нього та попросила щоб він проїхав за ними, залишивши свої речі у нього в машині. Він проїхав за ними, як вона і сказала, після чого до них під`їхали працівники міліції, вилучили речі які були в нього в машині. В суд ОСОБА_6 не зявлялється бо працівники міліції її залякують. Коли ж вона зявилася в судове засідання до суду при первинному розгляді справи, то розповіла правду.
Також підсудний на уточнюючі запитання учасників процесу зауважив, що знайомий з ОСОБА_6 до події був декілька тижнів, може місяць. Вона телефонувала тоді, коли їй були потрібні послуги таксі, це могло бути ввечреі, або навіть вночі. Кожного разу, надаючи їй послуги у сфері перевезення він забирав її з різних місць, здебільшого вона їздила в районі Дарниці. При цьому, кожно разу ОСОБА_6 замовляла послуги таксі,як до необхідного місця дислокації так і назад, тож він неодноразово чекав її при надані послуг транспортування, однак не звертав уваги на те, куди вона іде, та чим займається. 10.04.2012 року ОСОБА_6 зателефонувала та попросила забрати її зі станції м. Лісова до підвезти до зупинки Биковня, при цьому, так, як це була не кінцева точка, ціну він не назвав, адже тариф визначається по кінцевому маршруту, попередньо сума не оговорювалася. Також, траплялися випадки, що ОСОБА_6 грошей не давала, а віддавала їх іншого разу. У день події він зупинився за зупинкою, ОСОБА_6 вийшла на зупинці Биковня, попросила зачекати її, залишивши у нього в машині на задньому сидінні свою сумку, та пішла в сторону зупинки, однак куди саме він не бачив так, як сидів в машині, грався телефоном, тож відволікся від подій, що відбувалися навколо. Чекав її хвилин 10 15, потім вона повернулася, підійшла до нього та попросила щоб він проїхав за машиною, він так і зробив. Машина проїхала до лісосмуги та зупинилась, він також зупинився. Після цього ОСОБА_6 вийшла з автомобіля Шевроле, підійшла до нього та попросила її почекати, при цьому вона поклала 200 гривень в водійський козирьок в машині, як залог за надані ним послуги у сфері транспортування. Його машина стояла задом до Шевроле,тож він не бачив чим вона там займалась. Про те, що ОСОБА_6 займалась проституцією він не знав. Загалом він сидів та чекав її хвилин 10, доки працівники міліції не приїхали та не затримали його. Потім викликали опергрупу, після чого відвезли в відділок, де працівники міліції при понятих, якими були знайомі працівників міліції, які займались проституцією, здійснювали слідчі/процесуальні дії, за результатами, яких він підписав всі документи під тиском, для того щоб не ускладнювати собі ситуацію. При цьому, він був залишений ночувати у цьому ж відділку, а наступного дня його слідча допитувала при тих же працівниках міліції. Коли його відпустили, він одразу ж написав скаргу. Фізичний тиск мілціянти не застосовували, тільки психологічний. Працівників міліції було троє, їх прізвищ не пам`ятає, у звязку з великим часовим проміжком.
Під час досудового розслідування свідок ОСОБА_6 показала, що в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, яке склалось в неї останнім часом, вона вирішила зайнятися проституцією. 12.03.2012 року вона приїхала до своєї подруги ОСОБА_10 , яка мешкає в Семиполки Броварського р-ну Київської обл., яка вже займалась проституцією, пропонуючи послуги сексуального характеру на Броварському проспекті м. Києва. ОСОБА_6 також стала пропонувати послуги сексуального характеру за грошову винагороду на Броварському пр-ті в м. Києві неподалік зупинок громадського транспорту. Година її послуг коштувала від 200 до 400 гривень. Приблизно 13 березня 2012 року, під час того як вона у вечірній час доби знаходилась неподалік станції метро Лісова на узбіччі пр-ту Броварський в м. Києві та пропонувала сексуальні послуги за грошову винагороду, до неї під`їхав автомобіль БМВ синього кольору ( д.н.з. не запам`ятала ), чоловік який сидів за кермом запитав скільки коштують її послуги та ім`я. Вона відповіла, що її звати ОСОБА_9 , а година інтиму буде коштувати 400 гривень. Чоловік повідомив, що його звати ОСОБА_11 та запропонував проїхати разом з ним випити кави, сказавши, що хоче з нею поговорити. Вона погодилась на таку пропозицію, після чого сіла до автомобіля ОСОБА_11 та вони під`їхали до АЗС ТНК на пр-ті Броварському в м. Києві, де придбали каву та почали спілкуватися. В ході розмови ОСОБА_11 повідомив, що на даний час дуже небезпечно працювати самостійно в сфері надання сексуальних послуг, та запропонував свою допомогу, сказавши, що буде забезпечувати умови для зайняття проституцією, на що вона погодилась з відрахуванням половини від свого заробітку. ОСОБА_11 сказав, що буде супроводжувати її на своєму автомобілі, привозити на місце, де вона буде пропонувати сексуальні послуги за гроші, а також вона зможе залишати у нього свої особисті речі та зароблені гроші на зберігання. Крім цього, ОСОБА_11 повідомив, що він буде надавати власний автомобіль для того, щоб вона могла зігрітись в холодну пору року, відвозити до саун та адрес, де вона буде надавати сексуальні послуги клієнтам, забезпечувати охорону та вирішувати всі питання, які будуть виникати у процесі їх співробітництва - забезпечувати кришу. Поспілкувавшись з ОСОБА_11 , вони обмінялися номерами мобільних телефонів та він залишив свій номер НОМЕР_2 . Вона сказала ОСОБА_11 , що подумає над його пропозицією. В подальшому ОСОБА_11 почав їй постійно телефонувати та запитувати чи згодна вона працювати на його умовах. Приблизно в середині березня, під час чергової телефонної розмови з ОСОБА_11 , вона погодилась працювати на нього на вище викладених умовах. Тож, десь з 15 березня 2012 року вона почала співпрацювати разом з ОСОБА_11 . За його послуги, вона віддавала йому половину свого заробітку. Вони з ОСОБА_11 зустрічались біля ст.метро Лісова, після чого він відвозив її до зупинки громадського транспорту Биківня 1, Биківня 2, де вона пропонувала послуги сексуального характеру. В той час як вона підшукувала клієнтів ОСОБА_11 знаходився поряд в автомобілі. Їдучи з клієнтом, вона залишала ОСОБА_11 на зберігання свої речі та гроші, які отримувала від клієнтів. За день вона заробляла близько 1000 гривень, половину з яких віддавала ОСОБА_11 . Працювала не щоденно, так як в деякі дні їздила додому до дитини. 10.04.2012 року, вранці вона зателефонувала ОСОБА_11 та домовилась про зустріч біля метро Лісова в м. Києві та він доставить її на автомобілі до місця зупинки громадського транспорту Биківня-1, де вона має пропонувати надання послуг сексуального характеру. Біля 16 год. поряд з станцією метро Лісова, вона зустрілась з ОСОБА_11 , який приїхав на своєму автомобілі БМВ. ОСОБА_11 відвіз її до зупинки громадського транспорту Биківня-1 на пр-ті Броварському в м. Києві, де вона почала пропонувати сексуальні послуги. ОСОБА_11 в цей час знаходився неподалік в салоні свого автомобіля та слідкував, щоб все було гаразд. В його автомобілі вона залишила свою сумку. Приблизно о 16 год. до неї під`їхав автомобіль Шевроле синього кольору, держ. номер вона не запам`ятала та водій домовився з нею про те, що вона надасть йому сексуальні послуги у вигляді орального сексу та він заплатить за це їй гроші в розмірі 200 гривень. Вона сіла до салону автомобіля клієнта та вони попрямували до зупинки громадського транспорту Биківня-2, за якою звернули в лісосмугу. ОСОБА_11 , на своєму автомобілі, слідував за ними та припаркував своє авто поруч. Вона попросила водія розрахуватися з нею наперед, так як гроші, за попередньою домовленістю з ОСОБА_11 , вона мала передати йому на зберігання. Клієнт передав їй 200 гривень однією купюрою, які вона відразу віддала ОСОБА_11 . Тоді ж, зі своєї сумки, яка знаходилась в автомобілі ОСОБА_11 , вона взяла презерватив та повернулась до автомобіля клієнта, де надала йому сексуальні послуги у вигляді орального сексу. Після цього, вона повернулась до автомобіля ОСОБА_11 та він знову відвіз її до зупинки громадського транспорту Биківня-1, де вона продовжила на узбіччі дороги пропонувати сексуальні послуги, а ОСОБА_11 спостерігав за нею зі свого автомобіля. Близько 17 год. 20 хв. до неї під`їхав черговий клієнт на автомобілі Шевроле оранжевого кольору, держ номер не запам`ятала. Водій запитав у неї ім`я та вартість надаваємих послуг. Вона повідомила, що її звати ОСОБА_9 та назвала розцінки своїх послуг. Клієнт виявив бажання отримати від неї послуги у вигляді орального сексу, сказав, що заплатить 200 грн. Він запропонував їй сісти в його автомобіль. Так, як по зовнішньому вигляду клієнт викликав в неї якусь неприязнь, він був грубий при спілкуванні, то вона йому відповіла, що не їздить з малознайомими клієнтами та запропонувала прослідувати за автомобілем її сутенера. Клієнт погодився. Після цього, вона сіла до салону автомобіля ОСОБА_11 та розповіла йому, що клієнт, з яким вона домовилась, не викликає довіру. Після цього ОСОБА_11 поїхав до зупинки громадського транспорту Биківня-2 та звернув в лісосмугу. Клієнт на своєму автомобілі слідував за ними. В лісі вони зупинилися. Вона пішла до автомобіля клієнта та попросила розрахуватися. Чоловік дав їй гроші в розмірі 200 гривень, які вона відразу віднесла передала ОСОБА_11 . Після чого повернулася до клієнта та в салоні його автомобіля надала йому сексуальні послуги у вигляді орального сексу. ОСОБА_11 в цей час знаходився поруч в салоні свого автомобіля. Вона знала, що у випадку виникнення будь-якої форсмажорної ситуації, ОСОБА_11 прийде їй на допомогу. В той час коли вона повернулась до автомобіля ОСОБА_11 та збиралися їхати на ОСОБА_12 пр-т, до них під`їхав автомобіль, з якого вийшли люди в цивільному одязі та підійшовши до них пред`явили службові посвідчення працівників міліції. Працівники міліції почали з`ясовувати причину їх перебуванні на вказаному місці. На місце була викликана слідчо-оперативна група, після приїзду якої, слідчий оглянув автомобіль клієнта. З якого вилучив використаний презерватив, а також автомобіль ОСОБА_11 , з якого вилучив два мобільні телефони ОСОБА_11 , грошові кошти в розмірі 400 гривень, які вона йому передала, отримавши їх від 2х клієнтів, на зберігання. Потім їх було доставлено до УБКТЛ ГУМВС України в м. Києві для дачі письмових пояснень (а.с. 41).
Однак, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні під час першого розгляду справи в суді першої інстанції, не підтримала свої показання дані під час досудового слідства та зазначила, що в той день її затримали працівники міліції біля зупинки Биковня 1, здійснюючи на неї тиск. Підставила її ОСОБА_13 . ОСОБА_11 був як таксист. В цей день вони приїхали да зупинку Биковня 1, де їх затримала працівники міліції, які погрожували, що всі її родичі, всі у селі дізнаються, що вона надає сексуальні послуги.
При цьому свідок тоді наголосила у суді, що в судові засідання не з`явилася тільки тому, що міліціянти їй телефонували та погрожували.
На уточнюючі запитання учасників процесу у суді свідок додатково зазначила, що в показаннях, які містяться у справі (на етапі досудового розслідування) усе неправда. Заяву в міліції написала, бо телефонував опер. Загалом міліціянти змушували її давати свідчення у міліції, однак про здійснення на неї тиску не повідомляла так, як була у нервовому стані. З ОСОБА_14 познайомилася, коли замовила одного разу у нього послуги в сфері перевезення, і вони стали спілкутися, як знайомі, однак він не допомагав їй займатися проституцією, а надава тільки послуги в сфері перевезення. В день події вона стояла на зупинці, підїхав клієнт і вони домовилися, що вона надасть сексуальні послуги йому за 200 гривень, тож вони поїхали до лісу на машині клієнта. Вона просила ОСОБА_11 , щоб він її почекав.
Щодо показів свідків, які були оголошені у суді на підставі ст. 306 КПК України, то з них лише достовірно випливає, що ОСОБА_6 займалася проституції, однак з останніх жодним чином однозначно не можливо встановити, що підсудний вчиняв дії, які б були пов`язаними не з перевезенням (таксі).
Так, під час досудового розслідування безпосередньо свідок ОСОБА_7 показав, що 10.04.2012 року близько 17 год. 40 хв. проїжджаючи на орендованому автомобілі ШевролеАвео номер не памятає по пр-ту Броварському в м. Києві біля зупинки громадського транспорту Биковня-1 помітив молоду дівчину, яка на узбіччі дороги пропонувала надання сексуальних послуг за грошову винагороду. Він зупинився біля неї та запитав як її звати та скільки коштують її послуги. Дівчина відповіла, що її звати ОСОБА_9 , а послуги у вигляді орального сексу коштують 200 гривень. Його влаштувала ціна та він запропонував її сідати до автомобіля, але дівчина відповіла, що вона не їздить сама з незнайомими клієнтами, а лише в супроводжені свого сутенера. Та пояснила, що вона поїде на автомобілі свого сутенера та запропонувала проїхати за ними. Потім дівчина пішла до автомобіля БМВ синього кольору, який був припаркований неподалік та сіла на пасажирське сидіння. За кермом сидів незнайомий йому чоловік на вигляд 25-28 років, лисий, середньої статури, одягнений в синю куртку. Автомобіль рушив з місця та він поїхав слідом за ним. Рухаючись по пр-ту Броварському в м. Києві за зупинкою громадського транспорту Биковня 2 автомобіль БМВ за, яким він їхав повернув праворуч у лісосмугу та проїхавши ще трохи зупинився. З автомобіля вийшла повія ОСОБА_9 з якою він домовлявся про надання секспослуг та підійшовши до нього попросила розрахуватися. Він не заперечував та передав їй гроші в сумі 200 гривень купюрами 2 по 100 гривень. Після цього ОСОБА_15 пояснила, що гроші їй потрібно віддати своєму сутенерові, та пішла до автомобіля БМВ. Він бачив, що вона щось сказала водію та рукою проникала до салону, як він зрозумів віддала гроші. Після цього ОСОБА_9 повернулася та сіла до салону йього автомобіля. Він запитав у неї, а чому БМВ не від`їзжає, а стоїть поруч. ОСОБА_9 , відповіла, що її сутенер завжди знаходиться неподалік та охороняє її, щоб нічого не трапилося. Потім ОСОБА_9 надала йому секс.послуги у вигляді орального сексу. Коли вони почали збиратися до них під`їхав автомобіль з якого вийшли люди в цивільному одязі та підійшовши до них пред`явили свої службові посвідчення та попросили пояснити мету знаходження у лісі. Він розповів про те, як все було. На місце приїжджали працівники міліції у форменому одязі, які проводили огляд автомобілю, та вилучали мобільний телефон, гроші, використаний презерватив. Під час проведення огляду були присутні поняті.
У ході допиту даного свідка у суді першої інстанції при первинному розгляді справи останній поясвни суду, що фактично надані ним покази іпд час досудового розслідуванню є знівельованими правоохоронними органими, тобто такими, що не ґрунтуються на беззаперечній істині подій, що відбувалися того дня, та їх послідовності.
Покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_7 , допитаних в судовому засіданні першої інстанції при первинному розгляді справи, не відповідають пред`явленому обвинуваченню, в частині того, що ОСОБА_5 до лісосмуги їхав позаду автомобіля ОСОБА_7 , в якому вже знаходилась ОСОБА_6 .
Згідно обвинувачення та показів ОСОБА_6 в протиріч зазначеним свідкам: ОСОБА_6 повідомила клієнту, що не бажає їхати з ним в салоні автомобіля, та наказала йому слідувати за автомобілем БМВ…під керуванням ОСОБА_5 .. Після чого ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_5 з проханням транспортувати її до лісосмуги.
Згідно показів свідків, в тому числі наданих ОСОБА_7 в ході судового засідання 21.03.2013 року, ОСОБА_6 від зупинки Биковня 2 до лісосмуги їхала в автомобілі Шевроле під керуванням ОСОБА_7 , а автомобіль БМВ їхав позаду.
Також останній надав пояснення по іншим обставинам, які не відповідають викладеному в обвинувальному висновку.
Так, ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_6 про водія БМВ йому нічого не пояснювала, про сутенерство нічого не говорила.
Тож, судом при повторному розгляді справи у суді першої інстанції з метою повного, всебічного та об`єктивного її розгляду, перевірки зібраних органом досудового слідства доказів, в тому числі, встановлених органом досудового слідства фактичних обставин справи, виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, неодноразово викликались в судове засідання свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак останні до суду так і не з`явились.
У зв`язку з цим, судом неодноразово ухвалювались постанови на адресу органу внутрішніх справ про необхідність здійснення їх примусового приводу, на виконання яких до суду взагалі не надходили дані про те, що вживались заходи для примусового приводу вказаних свідків до суду, або ж надходили відповіді, що за місцем проживання останні відсутні.
З метою усунення неповноти досудового слідства та вищезазначених суперечливих даних, що містились в досліджених судом показаннях свідків під час досудового слідства та під час першого розгляду справи в суді, судом, в порядку ст. 315-1 КПК України, неодноразово надавалось судове доручення органу досудового слідства для встановлення місця знаходження вищезазначених осіб з метою забезпечення їх явки в судове засідання для допиту в суді.
Однак, органом досудового слідства не було виконано жодне судове доручення про встановлення місцезнаходження свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості з метою усунення протиріч та встановлення істини у справі допитати останніх та вимушений був обмежитись лише оголошенням їх показів наданих та етапі досудового розслідування та в суді першої інстанції при первинному розгляді справи, які за своєю суттю є неконкретними та суперечливими між собою.
При цьому, суд серед іншого враховує, під час досудового слідства ОСОБА_5 звертався до прокуратури м. Києва (а.с. 133) з приводу протиправних дій співробітників органів внутрішніх справ Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві що виразились в психологічному тиску та примушуванні його підписати явку з повинною, пояснення та протоколи допиту, стосовно того, що він ніби-то займався примушуванням та втягненням до заняття проституцією наглядно знайомої дівчини на ім`я ОСОБА_19 .
За заявою ОСОБА_5 , відповідно до листа прокуратури м. Києва №04/2-553-12 від 16.05.2012р. (а.с. 135), з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування кримінальної справи прокуратурою міста Києва було надано вказівки (а.с.17) в порядку ст. 227 КПК України зі строком виконання до 01.06.2012 року.
Також, цим листом прокуратура м. Києва повідомила, що в частині можливих неправомірних дій з боку працівників міліції, копію звернення направлено до прокуратури Дніпровського району м. Києва для проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України. Відповідно до листа прокуратури Дніпровського району від 25.06.2013 року (а.с.169) вищезазначені обставини, щодо неправомірних дії з боку працівників міліції при розслідувані кримінальної справи відносно ОСОБА_5 зайшли своє підтвердження при проведенні перевірки.
На даний час результати перевірки дій працівників міліції сторонам процесу та суду не відомі, які не будь документи, які необхідні і підлягають оцінці разом з іншими доказами по справі з цього приводу в матеріалах справи відсутні та сторонами, а саме безпосередньо стороною обвинувачення у ході судового розгляді надані не були, ба більше, а ні прокурором, а ні адвокатом навіть не заявлялося клопотання про витребування останніх.
При цьому, згідно з положеннями ст. 16-1 КПК України розгляд у судах справ відбувається на засадах змагальності. При розгляді справи в суді функції обвинувачення, захисту і вирішення справи не можуть покладатись на один і той же орган чи на одну і ту ж особу. Державне обвинувачення в суді здійснює прокурор, а у випадках, передбачених цим кодексом, обвинувачення здійснює потерпілий або його представник. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
У ході судового розгляду справи прокурор жодного разу не змогла суду, посилаючись на норми КПК України пояснити, які саме було вжити заходи прокуратурою, як органом на який було покладено контроль за виконанням постанов суду, спрямовані для їх беззаперечного виконання, тобто остання фактично, у даному судовому провадженні, самоусунулась від виконання функцій державного обвинувачення та переклала їх на суд, що є неприпустим.
Сторона захисту заявляли неодразовано у ході судового розгляду справи, як у суді першої інстанції, так і апеляційної про тиск на обвинуваченого, жодних клопотань у даному судовому розгляді, у тому числі тих, що могли б бути перевірені судом у порядку ст. 315-1 КПК України, не заявляла, тобто фактично так само, як і прокурор, самусунулася у справі і функції захисту поклала на суд.
При цьому, суд першої інстанції звертає увагу сторін, а особливо, прокурора, на те, що суд апеляційної інстанції однозначно вказав на те, що при новому розгляді справи слід перевірити доводи обвинуваченого про здійснення правоохоронними органами тиску на нього, однак останній (суд першої інстанції), враховуючи відсутність будь-яких клопотань з боку учасників процесу з цього питання, ініціювати його перевірку самостійно не може, оскільки такі дії цілком і повністю нівелюють принцип змагальності сторін, та свідчили б про те, що суддя поклав на себе функції обвинувачення, захисту і вирішення справи.
В той же час, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанови № 2 від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальної справи на додаткове розслідування , висновки суду не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих із порушенням процесуального порядку збирання останніх і коли в судовому засіданні з`ясується, що доводи підсудного не позбавлені підстав і суд не може їх перевірити, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування.
Згідно ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна людина має право при будь-якому кримінальному обвинуваченні проти неї на судовий розгляд протягом розумного строку.
З моменту імовірної події злочину минуло більше 3 роки, провадження у справі в суді триває понад 11 місяці, з яких понад 8 місяці органом, яким проводилось досудове розслідування судове доручення залишилось не виконане, судом вживались передбачені законом заходи по забезпеченню судового розгляду справи, однак дії органу досудового розслідування залишилися безрезультатними, чим знівельовано принцип незворотності покарання у разі доведеності вини, а окрім цього, підсудний понад 2 роки перебуває під кримінальним переслідуванням без наявності кінцевого судового рішення, яке неможливо постановити без проведення слідчих, оперативно - розшукових та негласних слідчих дій.
Тож, враховуючи те, що судом були вичерпані передбачені процесуальним законом можливості перевірки зібраних досудовим слідством доказів по справі на підтвердження доведеності винності ОСОБА_5 та встановлених органом досудового слідства суперечливих фактичних даних, а судове доручення органом досудового слідства не виконано, що позбавило суд можливості допитати свідка ОСОБА_6 та перевірити в судовому засіданні зібрані органом досудового слідства докази по справі, в тому числі встановлені фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному висновку, які є суперечливими, що істотно впливає на повноту і всебічність судового розгляду, не можливості, виходячи з диспозиції ст. 16-1 КПК України суд перевірити доводи підсудного про вчинення тиску на нього, суд приходить до висновку про необхідність направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, у зв`язку з невиконанням органом досудового слідства вимог ст. 22 КПК України по всебічному, повному і об`єктивному дослідженню обставин справи, що покладається саме на прокурора, слідчого, особу, яка проводить дізнання, а не на суд.
Крім того, обвинувачення, яке є предметом даного судового розгляду за ч. 1 ст. 303 КК України є не коректним та не відповідає в повній мірі вимогам ст. 132 КПК України, оскільки виходячи із вказаних норм процесуального закону, під повнотою дослідження слід розуміти правильне визначення предмету доказування, тобто, з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, системну оцінку всіх допустимих і належних доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі.
Пред`явлене особі обвинувачення, згідно зі ст. 132 КПК України, має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
У випадку пред`явлення неконкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з підстав істотного порушення закону.
Разом з тим, дані, що містяться в матеріалах справи, свідчать про те, що вищевказані вимоги КПК України органами досудового слідства належним чином не виконано та допущено неповноту і неправильність, які неможливо усунути в судовому засіданні при розгляді справи по суті.
Статтею 303 КК України передбачено відповідальність за втягнення особи в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану цієї особи, або із застосуванням чи погрозою застосування насильства, або сутенерство. Під сутенерством у цій статті слід розуміти дії особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою.
Тобто, у ч. 1 ст. 303 КК України визначені ознаки складу злочину, суспільна небезпечність якого полягає не тільки в тому, що такі дії суперечать основним принципам і загально визнаним правилам моральності, а й у тому, що винний, всупереч волі особи, схиляє чи примушує її до надання сексуальних послуг за плату. Такі дії є грубим виявленням експлуатації проституції третіми особами.
Об`єктивну сторону цього злочину утворює сутенерство, об`єктивна сторона якого виражена у створенні умов для сексуальної експлуатації зазначених осіб, у здійсненні нагляду й опіки над ними, у захисті від конкурентів, забезпеченні транспортом, у відверненні насильства чи обману з боку клієнтів та інших діях, що забезпечують умови сексуальної експлуатації таких осіб. Злочин визнається закінченим з моменту вчинення сутенером дії щодо забезпечення заняття проституцією іншою особою незалежно від фактичного досягнення ним корисливої мети.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом, поєднаним із на явністю корисливої мети.
Суб`єкт злочину - будь-яка особа, яка досягла 16-річного віку, незалежно від її статі.
Так, за обвинуваченням не конкретизовано та не зазначено, коли саме та при яких обставинах ОСОБА_5 запропонував забезпечувати ОСОБА_6 умови заняття проституцією, які саме цілеспрямовані та активні дії вчинив ОСОБА_5 що мають ознаки сутенерства, а саме: охорони, отримання та зберігання майна і грошових коштів, що ставиться в провину підсудному.
Дані обставини частково мають місце лише в показах свідка ОСОБА_6 , наданих під час допиту на досудовому слідстві, частина з яких в ході додаткового досудового слідства не знайшла свого підтвердження, в зв`язку з чим було закрито кримінальну справу відносно ОСОБА_5 в частині пред`явленого обвинувачення. В судовому ж засіданні ОСОБА_6 взагалі відмовилась від своїх показань в ході досудового слідства та пояснила, що вони були надані під тиском працівників міліції. Також свідок зазначили, що користувалась послугами ОСОБА_5 , як таксиста, та останній не був її сутенером та не надавав послуги з охорони та зберігання її майна та грошових коштів.
Зазначене може свідчить про відсутність повного, всебічного та об`єктивного розслідування, встановлення істини по кримінальній справі та причинно-наслідкового зв`язку між подіями, що відбувались та наслідками цих подій як об`єктивної складової злочину по справі.
В ході додаткового розслідування необхідно провести ряд оперативно-розшукових та слідчих дій, спрямованих на встановлення місця проживання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , провести допит останніх, перехресні допити між ними та підсудним, з`ясувати зазначені у постанові суду обставини, після чого дійти остаточного обґрунтованого висновку щодо доведеності належними і допустимими доказами пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, а у випадку не встановлення таких доказів, прийняти відповідне процесуальне рішення з тим, щоб жодна невинна особа не була покарана.
При цьому, дана неповнота проведеного досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні з урахуванням специфіки процесуальної форми судового розгляду, а тому, відповідно до вимог ст. 281 КПК України, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, оскільки ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.
Разом з тим, суд не убачає підстав, на даному етапі, для ухвалення у справі виправдувального вироку, враховуючи, що у в ході даного судового розгляд, суд, через некоректність пред`явленого обвинувачення, неповноту проведеного досудового слідства, був позбавлений змоги допитати свідка ОСОБА_6 , яка надавала у справі кардинально різні за своєю суттю показання, а тому захист інтересів суспільства беззаперечно позбавляє суд зробити однозначний висновок про невинуватість підсудного у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України, однак вказує на беззаперечну неповноту розслідування та необхідність постановлення у провадженні окремих постанов з вказаних підстав враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини свідчить, що суд зобов`язаний забезпечити не тільки захист прав обвинуваченого, а й інтересів суспільства, а даний злочин, беззаперечно впливає на моральність і вимагає від суду встановлення беззаперечної істини.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 22, 296, 281 КПК України (в редакції 1960 року), Перехідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року, суд, -
п о с т а н о в и в :
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України, повернути прокурору Дніпровського району м. Києва для організації проведення додаткового розслідування, в ході якого усунути неповноту досудового слідства та виконати дії, зазначені в мотивувальній частині даної постанови.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання - залишити без зміни.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом 7 діб з моменту її проголошення через Дніпроський районний суд м. Києва.

С у д д я :