638/9612/17
У Х В А Л А
іменем України
м. Харків 29 червня 2017 року
Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова: ОСОБА_1 ,за участю прокурора ОСОБА_2 , за участі секретаря: ОСОБА_3 , розглянув клопотання прокурора по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002885 від 07.06. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307,ч.2 ст. 307 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в :
В Дзержинський районний суд м. Харкова надійшло клопотання щодо арешту майна у вказаному кримінальному провадженні.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Після чого, маючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, та діючи з прямим умислом на збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетаміну, 19.06.2017 перебуваючи у себе вдома за адресою: м. Харків, вул. Вовчанська, 4, під час проведення оперативної закупівлі за 150 гривень збув ОСОБА_5 шприц з рідино світло-жовтого кольору об`ємом 1 мл, в складі якої згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів № 1150 від 22.06.2017 виявлено метамфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено масою 0,0209 гр.
У цей же день, в період часу з 14:30 до 14:50 год. біля будівлі № 4/6 по вул. Квітки Основ`яненко в м. Харкові, ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції шприц з рідиною світло-жовтого кольору об`ємом 1 мл, який йому збув за вищевказаних обставин ОСОБА_4 .
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 , як вважає орган досудового слідства, вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин.
Крім цього досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановленої в ході досудового слідства особи придбав та почав зберігати рідину світло-жовтого кольору з метою подальшого збуту. Після чого, маючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, та діючи з прямим умислом на збут рідини світло-жовтого кольору 24.06.2017 о 20 год. 05 хв. під час проведення оперативної закупівлі, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_5 біля під`їзду будинку № 5 по пр. Л. Свободи в м. Харкові, якому за грошову винагороду в розмірі 150 гривень збув рідиною світло-жовтого кольору об`ємом 1 мл.
У подальшому, 24.06.2017 о 20 годині 18 хвилин злочинні дії ОСОБА_4 біля під`їзду будинку № 5 по пр. Л. Свободи в м. Харкові були припинені працівниками поліції.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 ,як зазначає орган досудового слідства, вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинений повторно.
Підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.
Підозра ґрунтується на наступних доказах:протоколах допиту свідка ОСОБА_5 , протоколах допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , висновку експерта №1150від 22.06.2017, акт огляду покупця, протоколом огляду покупця,протоколах огляду грошових купюр, протоколах добровільної видачі, протоколі затримання в порядку ст. 208 КПК України, повідомленням про підозру ОСОБА_4 , протоколом допиту в якості підозрюваного ОСОБА_4 .
Під час досудового слідства проведено обшук, під час якого вилучені речі та грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені матеріальні об`єкти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та у випадку не накладення на них арешту можуть бути пошкоджені, знищенні, втрачені. Також, зазначені матеріальні об`єкти будуть використані для доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні вказаного клопотання та просив його задовольнити на накласти арешт на майно, яке вказане в клопотанні.

Суд зауважує, що документом, відповідно до ст.99 КПК України, є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

ч.4 ст.170 КПК України слідчий вважає, що незастосування арешту на вказане майно може призвести до його зникнення, втрату або пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Вилучені речі та предмети можуть бути використані в кримінальному провадженні з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути доказами в кримінальному провадженні.

Суд вважає, що такий спосіб арешту майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності, завданням кримінального провадження. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна у вказаний спосіб не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності громадянина та гарантуватиме охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечить швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до ст.ст. 168 ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватись також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст. 167 КПК України), а й іншим особам.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне арештувати вказане в клопотанні майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002885 від 07.06. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307,ч.2 ст. 307 КК України задовольнити .

Накласти арешт на грошові кошти наступними купюрами номіналом, серія номер: п`ятдесят гривен СН 2692631; двадцять гривен ТМ 8359861 ; двадцять гривен СД 3682406 ; десять гривен - СЗ 0019871; десять гривен СЗ 5399099 ; змиви окремо правої руки та лівої долонь рук ОСОБА_4 , зразок чистого ватного тампону.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі ч.2 ст.400 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя ОСОБА_1