Категорія:ч.ч. 1, 2, 3 ст. 365, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 396, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000005 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 365, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 396, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 365, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 396 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене Горохівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, інваліда 3 групи, не працює, не судимого,

засуджено:
- за ч. 1 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «майор міліції».

- за ч. 3 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «майор міліції».

- за ч. 3 ст. 371 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «майор міліції».

- за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 127 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «майор міліції».

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «майор міліції».

- за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України до ОСОБА_8 застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «майор міліції».

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, комірника складу сировини складського господарства департаменту обліку ПАТ «Луцьк Фудз», не судимого,

засуджено:
- за ч. 1 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 3 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 3 ст. 371 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 127 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 7 (сім) років 1 (один) місяць із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України до ОСОБА_9 застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Паридуби Старовижівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працює, не судимого,

засуджено:
- за ч. 1 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 3 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 3 ст. 371 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

- за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 7 (сім) років 1 (один) місяць із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України до ОСОБА_7 застосовано додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання «старший лейтенант міліції».

Визнано невинними ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, і виправданими за недоведеністю наявності у їхніх діях складу даного злочину, на підставі ч. 1 п. 3 ст. 373 КПК України.

У строк відбуття основного покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з дня їх затримання, тобто з 19 травня 2014 року до 22 травня 2014 року включно, а ОСОБА_8 з 20 травня 2014 року до 22 травня 2014 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 70000 грн., застосований щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін, з покладенням визначених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків: прибувати до суду за викликом, не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають м. Луцьк, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту їх затримання.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України після вступу вироку в законну силу застави в сумі 70000 (сімдесяти тисяч) грн. визначено повернути заставодавцям ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в загальній сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 94 коп., проведення комп`ютерно-технічної експертизи в загальній сумі 1476 (одна тисяча чотириста сімдесят шість) грн., а всього 1844 (одна тисяча вісімсот сорок чотири) грн. 94 коп., з кожного по 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 98 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 визнані винними та засуджені за те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді начальника сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків (далі СБНОН) Луцького МВ УМВС України у Волинській області згідно наказу начальника УМВС України у Волинській області № 378 о/с від 30.11.2013 року, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого СБНОН Луцького МВ УМВС України у Волинській області згідно наказу начальника УМВС України у Волинській області № 389 о/с від 13.12.2013 року, та ОСОБА_7 , перебуваючи з червня 2012 року на посаді оперуповноваженого СБНОН Луцького МВ УМВС України у Волинській області, старшого оперуповноваженого СБНОН Луцького МВ УМВС України у Волинській області згідно наказу начальника УМВС України у Волинській області № 380 о/с від 04.03.2014 року, відповідно до законів України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», «Про міліцію», «Про оперативно-розшукову діяльність» постійно виконуючи функції представників влади, будучи службовими особами і працівниками правоохоронного органу, офіційними представниками виконавчого органу державної влади, у службові обов`язки, яких входило виявлення та викриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, умисно перевищуючи надані їм владні повноваження, з корисливої та іншої особистої зацікавленості отримання премій, звань, діючи всупереч інтересам служби, маючи єдиний умисел, упродовж січня травня 2014 року скоїли ряд тяжких злочинів за таких обставин.

Так, 23 січня 2014 року, у вечірню пору доби, у приміщенні службового кабінету № 211 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що за адресою: м.Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , розробив план незаконного затримання ОСОБА_16 під час придбання, зберігання та збуту психотропної речовини з метою примусового її залучення до незаконної співпраці з працівниками СБНОН Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що повинна була виражатись у наданні інформації про осіб, які вчиняють злочини у сфері незаконного обігу наркотиків, а також у використанні ОСОБА_16 для протиправного придбання і збуту наркотиків.

При цьому, за вказівкою ОСОБА_8 до проведення незаконного затримання ОСОБА_16 були залучені громадяни ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та оперуповноважений СБНОН Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_19 , які не були обізнані про протиправний характер дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 .

Згідно розробленого ОСОБА_8 плану ОСОБА_7 за посередництвом ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які раніше були знайомі з ОСОБА_16 , повинен був познайомитись з останньою та підбурити її до незаконного придбання амфетаміну в м. Луцьку, надати їй для цього грошові кошти. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із залученням ОСОБА_19 одразу після придбання амфетаміну повинні були затримати ОСОБА_16 за підозрою у незаконному збуті психотропної речовини ОСОБА_7 та під загрозою притягнення до кримінальної відповідальності змусити її до незаконної співпраці з працівниками СБНОН Луцького МВ.

Виконавши дії організаційного характеру, 25 січня 2014 року, у післяобідню пору, ОСОБА_7 , діючи у злочинній змові з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , явно перевищуючи свої службові повноваження, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", ст. 271 КПК України, чітко розуміючи незаконний характер своїх дій у зв`язку з відсутністю заведеної оперативно-розшукової справи щодо ОСОБА_16 , без наявних процесуальних документів, які надають право для проведення оперативної закупки, на виконання злочинного плану членів групи, спільно з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які не були обізнані щодо протиправних дій працівників СБНОН Луцького МВ, прибув на службовому автомобілі "ВАЗ 2109", у с. Жидичин Ківерцівського району Волинської області, де зустрівся з ОСОБА_16 і представився останній товаришем ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , приховавши факт належності до працівників правоохоронного органу. Встановивши психологічний контакт з ОСОБА_16 , ОСОБА_7 шляхом умовляння незаконно підбурив її до придбання психотропної речовини амфетаміну, вагою один грам.

Продовжуючи реалізацію заздалегідь узгодженого злочинного плану, ОСОБА_7 , діючи у злочинній змові з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 прибули на службовому автомобілі "ВАЗ 2109" в м.Луцьк, де по вул. Крилова, 1, ОСОБА_7 отримав з банкомата ПАТ КБ "ПриватБанк" з власної банківської платіжної картки грошові кошти в сумі 200 гривень, з яких 150 гривень передав ОСОБА_16 з відома ОСОБА_8 для придбання амфетаміну вагою близько одного грама.

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 на службовому автомобілі ВАЗ "2109" прибули на вул. Стрілецьку в м. Луцьк з метою незаконного придбання амфетаміну в ОСОБА_20 , про що у телефонному режимі з останнім домовилась ОСОБА_16 .

Крім того, 25 січня 2014 року, у період часу, з 18 год. 21 хв. до 18 год. 37 хв., діючи на виконання злочинного плану, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , будучи працівниками органу внутрішніх справ та службовими особами правоохоронного органу, в зв`язку з постійним виконанням функцій представників влади, умисно, з корисливих мотивів та мотивів хибного кар`єризму, з метою отримання звань, премій, просування по службі, неподалік ресторану "Світлофор", що за адресою: м. Луцьк, вул. Стрілецька, 47, після придбання ОСОБА_16 у ОСОБА_21 за надані ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 150 гривень, порошкоподібної речовини, схожої на амфетамін, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , діючи умисно, явно перевищуючи свої владні повноваження, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", ст. 271 КПК України, ст.ст.10, 11, п.п. 10, 23 ст. 12 Закону України "Про міліцію", здійснивши незаконне візуальне спостереження за ОСОБА_16 , спільно зі ОСОБА_19 , який не був обізнаний про злочинні наміри працівників СБНОН, і ОСОБА_9 провели незаконне фізичне затримання потерпілої, у зв`язку з придбанням нею з метою збуту порошкоподібної речовини, схожої на амфетамін, що виразилось у примусовому, всупереч її волі триманні рук, поміщенні в автомобіль "Фольксваген Гольф", доставленні у приміщення кабінету №211 Луцького МВ, що за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, чим заподіяли потерпілій фізичний біль та моральні страждання.

Після цього, затриману ОСОБА_16 доставили у приміщення службового кабінету № 211 Луцького МВ, що за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, де ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з відома ОСОБА_8 , перевищуючи свої владні повноваження, передбачені ст. 12 Закону України "Про міліцію", одягнув ОСОБА_16 на руки наручники, всупереч вимогам ч. 7 ст. 223 КПК України, провів її особистий обшук, у ході якого виявив і вилучив згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, схожою на амфетамін вагою близько одного грама, що була придбана у ОСОБА_21 , а також згорток з сухою подрібненою речовиною, схожою на канабіс. Зазначеними речовинами ОСОБА_9 і ОСОБА_8 розпорядились при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах.

В подальшому, у період часу, близько з 18 год. до 22 год. 25 січня 2014 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою залучення ОСОБА_16 до незаконної співпраці та одержання від неї неправомірної вигоди, примусово, проти її волі, утримували потерпілу в приміщенні кабінету № 211 в наручниках, застосовували психологічний тиск, який виразився у погрозі поміщення до місць позбавлення волі та позбавленні батьківських прав.

Отримавши відмову ОСОБА_16 виконувати незаконні вимоги ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , останній, перевищуючи свої владні повноваження, передбачені ст.12 Закону України "Про міліцію", застосував фізичне насильство, що виразилось у нанесенні потерпілій одного удару долонею руки в область голови, а також трьох ударів гумовою палицею по нижній частині лівої ноги, спричинивши їй фізичний біль та моральні страждання, змушуючи таким чином до співпраці з працівниками СБНОН Луцького МВ, чим знехтував її конституційними правами, передбаченими ст.ст. 28, 29, 33 Конституції України.

Згідно висновку експерта № 450 від 22 травня 2014 року, при судово-медичному обстеженні ОСОБА_16 , у неї були виявлені пігментні плями сірувато-коричневого кольору в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглоба, які можуть залишатися на місцях загоєння ушкоджень шкіри у вигляді глибоких саден чи поверхневих ранок. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів (предмета) з обмеженою травмуючою поверхнею, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

25 січня 2014 року близько 22 год., отримавши примусову згоду ОСОБА_16 на співпрацю з працівниками СБНОН Луцького МВ, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 надали потерпілій можливість залишити приміщення міськвідділу міліції, не склавши при цьому, будь яких документів про затримання і не повідомивши про це територіальний орган внутрішніх справ, а також доставили її автомобілем "Фольксваген Гольф" на вул. Богдана Хмельницького в с. Жидичин Ківерцівського району.

Незважаючи на виявлення ознак злочину, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , діючи умисно, з мотивів хибного кар`єризму, з метою укриття власної протиправної діяльності, перевищуючи свої владні повноваження, передбачені ст. 12 Закону України "Про міліцію", всупереч ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", слідчо-оперативну групу на місце події не викликали, будь-яких процесуальних документів, які б стали підставою для внесення відомостей за цим фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не склали і не направили їх до відповідного органу досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Цими узгодженими злочинними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 укрили факт вчинення ОСОБА_16 і ОСОБА_21 тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, виключивши можливість подальшого доведення їхньої протиправної діяльності та спричинивши тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Крім того, маючи стійку направленість на вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та службової діяльності, ОСОБА_8 , діючи у злочинній змові з ОСОБА_9 , у другій декаді січня 2014 року в приміщенні службового кабінету № 211 СБНОН Луцького МВ УМВС України у Волинській області, шляхом погроз застосування фізичного насильства і позбавлення волі, незаконно примусили ОСОБА_22 до передачі ОСОБА_23 особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс.

При цьому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з мотивів хибного кар`єризму та всупереч інтересам служби, з метою штучного нарощування показників виявлення і розкриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотиків, у порушення ст. 2, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та п. 1 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними", вчиняли злочини у сфері незаконного обігу наркотиків.

Так, на початку лютого 2014 року, ОСОБА_9 , при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах та місці, отримав згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, вагою близько 5 грам, який незаконно зберігав при собі та перевозив службовим автомобілем "ВАЗ 2107" до 21 год. 05 лютого 2014 року.

До реалізації вказаного плану ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на початку лютого 2014 року було залучено ОСОБА_7 , який погодився взяти участь в організації незаконного збуту ОСОБА_23 особливо небезпечного наркотичного засобу. При цьому, ОСОБА_7 згідно заздалегідь узгодженого злочинного плану була відведена роль проведення незаконного візуального спостереження за ОСОБА_23 до та після моменту передачі останній ОСОБА_22 канабісу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 05 лютого 2014 року, у період часу з 21 год. 15 хв. до 21 год. 30 хв., ОСОБА_9 , діючи умисно, з мотивів хибного кар`єризму, з метою штучного нарощування показників виявлення і розкриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, перевищуючи надані йому владні повноваження щодо виявлення та викриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотиків, передбачені ст. 8 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", ст. 271 КПК України, ст.ст. 10, 11, п.п.10,23 ст. 12 Закону України "Про міліцію", за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Луцьку в районі кафе "Мальвіна", що за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 4, незаконно збув ОСОБА_22 за посередництвом ОСОБА_17 , який не був обізнаний про злочинні наміри працівників СБНОН Луцького МВ УМВС України у Волинській області, паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, вагою 4,48 г, який отримав при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах.

При цьому, ОСОБА_9 , координуючи свої злочинні дії з ОСОБА_7 , проінструктував ОСОБА_22 про те, що після передачі канабісу ОСОБА_23 , він повинен подати умовний сигнал одягнути або скинути капюшон.

Будучи змушеним під загрозою настання шкідливих для себе наслідків виконати злочинну вимогу ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , ОСОБА_22 неподалік супермаркету "Фуршет", що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова, 11, безоплатно передав ОСОБА_23 згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, вагою 4,48 г, який незаконно збув йому ОСОБА_9 за посередництвом ОСОБА_17 .

Одразу після цього, ОСОБА_7 , незаконно здійснюючи візуальне спостереження за ОСОБА_23 , спільно зі ОСОБА_19 , який не був обізнаний про злочинні наміри працівників СБНОН Луцького МВ, усвідомлюючи факт незаконного збуту ОСОБА_9 . ОСОБА_23 за посередництвом ОСОБА_17 та ОСОБА_22 особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, а також дочекавшись умовного сигналу ОСОБА_22 про це, близько 21 год. 30 хв., зупинив неподалік супермаркету "Фуршет" ОСОБА_23 та виявив під час особистого огляду згорток з канабісом, про що повідомив територіальний орган міліції.

Згідно висновку експерта № 80/80 від 12 лютого 2014 року, речовина, яку ОСОБА_9 збув 05 лютого 2014 року ОСОБА_23 за посередництвом ОСОБА_17 та ОСОБА_22 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 4,48 г.

Відомості за фактом незаконного зберігання канабісу ОСОБА_23 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 06 лютого 2014 року. При цьому, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 приховали факт збуту останнім через ОСОБА_17 особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, укривши тяжкий злочин, чим спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Також, на початку березня 2014 року, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , умисно, повторно, з мотивів хибного кар`єризму, з метою отримання спеціальних звань та премій, штучного нарощування показників щодо виявлення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, явно перевищуючи свої владні повноваження, передбачені ст. 8 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", ст. 271 КПК України, ст. 10 Закону України "Про міліцію", маючи стійкий умисел на вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, повторно незаконно підбурили ОСОБА_16 до придбання у невстановленої в ході досудового розслідування особи особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, та порошкоподібної речовини, схожої на амфетамін.

Так, ОСОБА_16 , усвідомлюючи що її дії контролюються працівниками СБНОН Луцького МВ та не будучи обізнаною про їхній злочинний намір, 06 березня 2014 року, у вечірню пору доби, безоплатно придбала у невстановленої в ході розслідування особи фольгований згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, вагою 0,09 г та поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною, схожою на амфетамін, вагою близько 1 грама, які 07 березня 2014 року, у вечірню пору доби, добровільно видала за вказівкою ОСОБА_8 . ОСОБА_9 і ОСОБА_7 у службовому автомобілі "ВАЗ" у с. Жидичин Ківерцівського району.

Тоді ж, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перевищуючи владні повноваження, передбачені ст. 8 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", ст. 271 КПК України, ст. 10 Закону України "Про міліцію", у вечірню пору доби, повторно незаконно збули, в с. Жидичин Ківерцівського району, в автомобілі "ВАЗ", ОСОБА_16 шляхом безоплатної передачі згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, вагою 0,09 г.

Продовжуючи свої злочинні дії, в той же час і в тому ж місці, ОСОБА_9 зобов`язав ОСОБА_16 написати з його слів заяву про добровільну видачу порошкоподібної речовини, схожої на амфетамін, яку отримав від неї. Після цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , всупереч інтересам служби, чітко усвідомлюючи, що отримано дані про вчинений тяжкий злочин, перевищуючи свої владні повноваження, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", слідчо-оперативну групу на місце події не викликали, будь-яких процесуальних документів, які б стали підставою для внесення відомостей за цим фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не склали і не направили їх до відповідного органу досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, а укрили тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом збуту невстановленою особою на ім`я ОСОБА_24 для ОСОБА_16 наркотиків, чим заподіяли тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Після цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , всупереч інтересам служби, чітко усвідомлюючи, що отримано дані про вчинений тяжкий злочин, незаконно розпорядився при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах отриманою порошкоподібною речовиною, схожою на амфетамін.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 спричинили істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органу внутрішніх справ - Луцького МВ УМВС України у Волинській області, внаслідок створення у громадськості негативної думки щодо службових осіб цього державного органу, недотримання ними норм чинного законодавства, потурання вчиненню кримінальних правопорушень та поширення наркотичних засобів і психотропних речовин, тобто дискредитації діяльності органів міліції в цілому і Луцького МВ УМВС України у Волинській області, зокрема.

Поряд з цим, внаслідок укриття 25 січня 2014 року, 05 лютого 2014 року та 07 березня 2014 року, фактів збуту та добровільної видачі особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, та психотропних речовин, які відносяться до категорії тяжких злочинів, діями ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 спричинено тяжкі наслідки.

Також, у першій декаді травня 2014 року ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , а також оперуповноважених СБНОН Луцького МВ ОСОБА_19 і ОСОБА_25 , які не були обізнані про злочинні наміри останніх, спланував незаконне затримання ОСОБА_21 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи на виконання вказівки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у злочинній змові з ОСОБА_7 та необізнаними про злочинні наміри працівників СБНОН Луцького МВ ОСОБА_19 і ОСОБА_25 , умисно, з мотивів хибного кар`єризму, з метою порушення конституційних прав людини, перевищуючи свої владні повноваження, передбачені ст. 12 Закону України "Про міліцію", 10 травня 2014 року, близько 12 год., біля входу в будинок АДРЕСА_4 , незаконно затримали ОСОБА_21 , що виразилось у його фізичному захопленні ОСОБА_19 та ОСОБА_25 , триманні за руки, примусовому поміщенні за вказівкою ОСОБА_8 в службовий автомобіль "ВАЗ 2107", доставленні у приміщення службового кабінету № 212 Луцького МВ, незаконному та безпідставному утриманні у цьому місці до 15 год. того дня всупереч волі ОСОБА_21 та без достатніх для цього підстав, при цьому, не склавши будь яких документів про його затримання, нехтуючи його конституційними правами, передбаченими ст.ст. 28, 29, 33 Конституції України, чим заподіяли йому фізичний біль та моральні страждання.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 спричинили істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органів внутрішніх справ - Луцького МВ УМВС України у Волинській області, внаслідок створення у громадськості негативної думки щодо службових осіб цього державного органу, недотримання ними норм чинного законодавства, тобто дискредитації діяльності органів міліції вцілому і Луцького МВ УМВС України у Волинській області, зокрема.

За таких обставин, своїми умисними діями, що виразились у перевищенні влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, супроводжувалось насильством і погрозою застосування насильства, що спричинило тяжкі наслідки, ОСОБА_8 , ОСОБА_26 та ОСОБА_9 вчинили злочини, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 365 КК України.

Також, своїми умисними діями, які виразились у завідомо незаконному затриманні, вчиненому з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вчинили злочин, передбачений ч.3 ст. 371 КК України.

Окрім того, своїми умисними діями, які виразились у незаконному позбавленні волі, вчиненими з корисливих мотивів, щодо двох осіб, що супроводжувались заподіянням потерпілим фізичних страждань, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у катуванні , тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю та фізичного і морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення з метою примусити потерпілу вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати від неї відомості, скоєні іншою особою, а також з метою залякування, вчинені за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 127 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів і психотропних речовин, вчиненими повторно та за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 також вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, у першій декаді березня 2014 року ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , незаконно придбали при невстановлених у ході розслідування обставинах та в невстановленому місці обмежену в обігу таблетку препарату "Еднок", яку мали намір використати з метою штучного нарощування показників щодо виявлення та розкриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотиків.

Реалізуючи свій злочинний намір, 14 березня 2014 року, з 11 год. 40 хв. до 12 год. 00 хв., ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , з мотивів хибного кар`єризму, з метою штучного нарощування статистичних показників, безоплатно передав ОСОБА_27 у приміщенні службового кабінету № 212 Луцького МВ, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Грибоєдова,2, половину таблетки препарату "Еднок" та наказав добровільно видати її після прибуття слідчо-оперативної групи Луцького МВ і пояснити, що вказану таблетку з вмістом наркотичних речовин, він нібито знайшов у м. Луцьку та діючи на виконання злочинних вимог ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , 14 березня 2014 року, близько 12 год., у приміщенні службового кабінету № 212 Луцького МВ видав вручену йому напередодні половину таблетки "Еднок" і пояснив під час огляду місця події учасникам слідчої дії, серед яких був і ОСОБА_9 , що вказаний препарат він знайшов у м. Луцьку.

Крім того, 14 березня 2014 року, у денну пору доби, ОСОБА_8 діючи умисно, з метою штучного нарощування показників своєї роботи, з мотивів хибного кар`єризму, у приміщенні службового кабінету № 212 Луцького МВ, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, підбурив ОСОБА_9 внести завідомо неправдиві дані до протоколу огляду місця події та протоколу допиту свідка ОСОБА_27 від 14 березня 2014 року, про те, що останній знайшов неподалік автобусної зупинки половину таблетки препарату "Еднок", яку добровільно видав працівникам міліції у ході проведення огляду місця події того ж дня. При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював, що вказаний препарат надав ОСОБА_27 саме ОСОБА_9 напередодні проведення вказаних слідчих дій з метою штучного нарощування показників щодо виявлення та розкриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотиків.

В свою чергу, ОСОБА_9 , будучи учасником огляду місця події під час добровільної видачі ОСОБА_27 обмеженого у вільному обігу препарату "Еднок", вніс завідомо неправдиві дані до протоколу огляду місця події від 14 березня 2014 року, ствердивши умисно недостовірні дані про те, що ОСОБА_27 знайшов і добровільно видав половину таблетки "Еднок". При цьому, ОСОБА_9 усвідомлював, що вказаний препарат надав ОСОБА_27 саме він напередодні огляду з метою штучного нарощування показників шодо виявлення та розкриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотиків.

Того ж дня, з 19 год. 00 хв. до 19 год. 40 хв., діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , з метою штучного нарощування показників своєї роботи, з мотивів хибного кар`єризму, перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 211 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, ОСОБА_9 склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ протокол допиту свідка ОСОБА_27 від 14 березня 2014 року, до якого вніс завідомо неправдиві дані про те, що останній знайшов неподалік автобусної зупинки половину таблетки препарату "Еднок", яку добровільно видав працівникам міліції у ході проведення огляду місця події того ж дня.

Внаслідок перевищення ОСОБА_9 і ОСОБА_8 своїх владних повноважень, передбачених ст. 12 Закону України "Про міліцію", ст. 8 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", щодо виявлення і запобігання правопорушенням у сфері незаконного обігу наркотиків, спричинено істотну шкоду у вигляді підриву престижу та авторитету державного органу Луцького МВ УМВС України у Волинській області.

Крім того, 15 вересня 2013 року, у період часу з 01 год. 00 хв. до 02 год. 30 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою штучного нарощування показників своєї роботи, з мотивів хибного кар`єризму, у приміщенні службового кабінету №212 Луцького МВ, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, будучи учасником проведення оперативної закупки у ОСОБА_28 , склав та видав завідомо неправдивий документ протокол оперативної закупки від 15 вересня 2013 року, куди вніс завідомо неправдиві дані про те, що під час огляду і вручення грошових коштів покупцеві була присутня понятою ОСОБА_29 , що не відповідало дійсності, оскільки остання при проведенні цієї процесуальної дії була відсутня.

Також, 05 лютого 2014 року, у вечірню пору доби, ОСОБА_7 діючи умисно, з метою укриття власної протиправної діяльності, з мотивів хибного кар`єризму, у приміщенні службового кабінету № 212 Луцького МВ, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ пояснення ОСОБА_17 від 05 лютого 2014 року, куди вніс завідомо неправдиві відомості щодо дійсних анкетних даних останнього, а також укрив відомості щодо незаконного збуту ОСОБА_23 особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс.

Внаслідок перевищення ОСОБА_7 своїх владних повноважень, передбачених ст. 12 Закону України "Про міліцію", ст. 8 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", щодо виявлення і запобігання правопорушенням у сфері незаконного обігу наркотиків, спричинено істотну шкоду у вигляді підриву престижу та авторитету державного органу Луцького МВ УМВС України у Волинській області.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у перевищенні влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочини, передбачені ч. 1 ст. 365 КК України.

Також, своїми умисними діями, які виразились у службовому підробленні, тобто у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, кожен окремо, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вчинили злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, а ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, який виразився у підбурюванні до службового підроблення, тобто до внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_30 оскаржує рішення суду з мотивів незаконності та необґрунтованості. Вказує, що він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були працівниками оперативних підрозділів і без дотримання вимог глави 40 КПК України та без розголошення відмомтсей про форми та методи оперативної діяльності неможливо реалізувати свої права на захист. Посилається на те, що судом не дано правової оцінки діям органу досудового розслідування з приводу перекваліфікації з ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 265 КК України. Стверджує, що обшук помешкання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 проведено з метою тиску на останніх. На його переконання, ОСОБА_16 та ОСОБА_20 безпідставно визнано потерпілими. Вважає, що відсутні докази про спричинення останнім тілесних ушкоджень. Зазначає, що у своїй заяві ОСОБА_16 сама написала, що працівники міліції самі відмовилися брати у неї канабіс, що свідчить про відсутність у діях обвинувачених умислу на збут особливо небезпечного наркотичного засобу. Крім того, судом першої інстанції не дано належної правової оцінки наданому стороною обвинувачення у якості речового доказу поліетиленовому пакету зі згортком фольги, фольгованим папером та подрібленою речовиною канабісом. За епізодом видачі 14 березня 2014 року таблетки «Єдноку» ОСОБА_27 вказує, що злочину не вчиняв, а дана таблетка не є наркотичним засобом чи психотропною речовиною, яка заборонена в обігу. Вказує на те, що в суді не знайшли свого підтвердження і інші епізоди оголошеної підозри. З огляду на наведене просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з рішенням суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що вирок ухвалено незаконним складом суду, оскільки суддя ОСОБА_1 брав участь у цьому кримінальному провадженні в якості слідчого судді. Незважаючи на те, що головуючому було заявлено відвід, останній задоволений не був. Посилається на те, що порушено його право на захист, тому що як вбачається з вироку, він не може розкрити державну таємницю. За епізодом з ОСОБА_20 вважає, що останній є об`єктом оперативно-розшукових дій, а свідки, обвинувачені відмовилися давати показання, оскільки вважають, що цим буде порушено державну таємницю. Це стосується епізодів з ОСОБА_31 та ОСОБА_16 . Вказує, що показання свідка ОСОБА_22 в порядку ст. 225 КПК України є недопустимими доказами,оскільки його не попереджено про кримінальнеу відповідальність. Зазначає, що проведення обшуку помешкання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 здійснено з метою психологічного тиску на останніх. Крім того, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки поліетиленовому пакету зі згортком фольги, фольгованим папером та подрібленою речовиною канабісом. Просить скаувати рішення суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 КПК України.
Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 у апеляційних доводах стверджує, що під час досудового розслідування та судового розгляду він та його підзахисний неодноразово подавали свої заперечення, заявляючи про порушення права на захист ОСОБА_8 через незаконну відмову здійснювати кримінальне провадження, яке містить відомості, що становлять державну таємницю. Посилається на те, що вина усіх обвинувачених є недоведеною та такою, що ґрунтується на припущеннях. Крім того, вказує, що показання ОСОБА_16 є неправдивими. Вважає сфальсифікованими докази у виді двох згортків фольги та фольгового паперу. Вказує на ухвалення вироку судом за наявності обставин, що викликають сумнів у його неупередженості, оскільки суддя ОСОБА_1 брав участь у цьому кримінальному провадженні в якості слідчого судді. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг, обвинувачених та їх захисників на підтримання апеляції, прокурора про їх безпідставність, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
В силу ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Всупереч вищевказаним вимогам закону, місцевий суд ухвалив обвинувальний вирок на неповно з`ясованих обставинах вчинення інкримінованих обвинуваченими злочинів. З достатньою повнотою не дослідив усіх доказів у кримінальному провадженні, представлених обвинуваченням в доказ винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та стороною захисту у виправдання останніх.

В порушення вимог ст.ст. 91,94 КПК України, суд не зясував обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, події злочинів, винуватості обвинувачених.

Відповідно до ч.2 ст.290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням, зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Згідно ч.ч.11,12 ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень даної статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Отже, з вищенаведених положень вбачається, невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є підставою проведення таких дій (ухвали слідчого судді) та забезпечить можливість перевірки стороною захисту і судом допустимості результатів таких дій як доказів.

При постановленні обвинувального вироку місцевий суд, як на докази винуватості обвинувачених, послався на протоколи негласних слідчих розшукових дій. Однак, судові рішення, на підставі яких проводилися оперативно-технічні заходи та підтверджували би законність їх проведення, у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення подано не було.

Крім того, як вбачається з даного кримінального провадження, прокурор не заявляв у місцевому суді клопотання про дослідження вищезазначених судових рішень, незважаючи на те, що ці матеріали стали відомі не після ухвалення оскаржуваного судового рішення, а були відомі стороні обвинувачення від початку досудового розслідування.

Невідкриття стороною обвинувачення в порядку ст.290 КПК України судових рішень на підставі яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії щодо обвинувачених, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази.
Дані обставини місцевий суд залишив поза увагою.

Відповідно до Закону України № 1261-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13.05.2014 року, майнова шкода, як зазначено у п. 3 примітки ст. 364 КК України вважається істотною в разі перевищення 100 (сто) і більше разів неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Диспозиції частини першої статті 364, частини першої статті 365 КК України передбачають відповідальність за заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб та може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування, тобто - істотна шкода, яка піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру.

Заподіяння істотної шкоди (за ознакою підриву авторитету правоохоронних органів), яка інкримінована обвинуваченим за відповідними частинами ст. 365 КК України, на думку апеляційного суду, є позбавленням потерпілих права на свободу пересування протягом 4 годин, якби наслідки цього заподіяння досягли її розміру, що у 100 (сто) і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

При ухваленні обвинувального вироку має бути чітко встановлено і доведено, що саме вчиненням перевищення службовим становищем обвинуваченими, є причиною настання наслідків у виді заподіяння матеріальної істотної чи тяжкої шкоди. Обчислення її розміру має бути належним чином підтверджено та не викликати сумніву.

З вироку місцевого суду не вбачається і органами досудового розслідування не доведено про заподіяння правам потерпілих майнової шкоди обвинуваченими у розмірах, вказаних у диспозиціях інкримінованого закону останнім.

Порушення вимог Закону, допущених органом досудового розслідування і, при постановленні місцевим судом вироку щодо обвинувачених, на думку апеляційного суду є істотними. Вони перешкоджають суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Тому, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - направленню на новий судовий розгляд, у ході якого слід врахувати порушення, зазначені вище і, в залежності від встановленого, вирішити питання про наявність чи відсутність в діях обвинувачених складу інкримінованих їм злочинів та, у разі визнання останніх винуватими, призначити покарання із дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України.

Керуючись ст.405, 404, 407,409,412,419 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 365, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 396, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 365, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 396 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд в Луцькому міськрайонному суді Волинської області.
Головуючий
Судді