Справа № 127/4936/17
Провадження № 1-кп/127/782/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 18.12.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009734 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи знайомим із громадянином ОСОБА_6 та обізнаним про місце зберігання ним автомобіля «ВМW 320 і», державний номерний знак « НОМЕР_1 », що належить останньому, вирішив ним незаконно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою злочинного збагачення, 18.12.2016 приблизно 05:30 годині ОСОБА_4 прийшов у двір будинку АДРЕСА_3 , де біля входу у перший під`їзд вказаного будинку знаходився автомобіль ОСОБА_6 , що зареєстрований на матір останнього - ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_4 , підручними засобами, віджав дверку водія та відчинив автомобіль, сівши у салон. Після цього, останній, від`єднав замок запалення та шляхом з`єднання електричних дротів, привів в дію двигун автомобіля, увімкнув фари автомобіля та намагався розблокувати кермо для подальшого руху. Однак, свій злочинний умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 до кінця не довів, так як приблизно о 05:50 год. на вулицю вийшов ОСОБА_6 та зупинив дії останнього. Після цього, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину.
В подальшому між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України та покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання угоди та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний в результаті затвердження угоди про примирення. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди про примирення. При цьому по суті обвинувачення суду повідомив, що вранці 18.12.2016 року о 05:30 год., він побачив автомобіль чорного кольору марки «БМВ». До вказаної події він знав потерпілого, крім того знав, що дверцята вказаного автомобіля закритті за допомогою мотузки. Відчинивши дверцята автомобіля, сів в салон автомобіля, щоб завести його. Для цього він з`єднав електричні дроти, в результаті чого двигун автомобіля запрацював. Однак, здійснити рух автомобілем він не встиг, з тієї причини, що прийшов потерпілий та витягнув його з автомобіля. На даний час потерпілому шкоду відшкодував в повному обсязі, просив у потерпілого вибачення.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що на даний час шкода відшкодована в повному обсязі, в зв`язку з чим претензій до обвинуваченого не має та просив затвердити угоду про примирення.
Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини злочину. Шкоду потерпілому відшкодовано в повному обсязі.
За таких обставин, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 просили затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене в угоді про примирення покарання.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечив щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене покарання.
Заслухавши думку прокурора, показання обвинуваченого та думку потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ст. 12 КК України злочин вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується вимогою про судимість від 23.12.2016 року відносно ОСОБА_4 , на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, що підтверджується довідками з відповідних установ, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.
У судовому засіданні встановлено, що угода про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 471 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 04.04.2017 року, укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374,471, 473, 474, 475 КПК України та ст. 65, 289 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.04.2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 18.12.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009734.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
На підставі п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: