АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1401/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін у виді тримання під вартою у Київському СІЗО.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту затримання 16 лютого 2016 року.
По справі вирішено питання щодо речових доказів та цивільного позову.
Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року змінити, та призначити ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що пред`явлене його підзахисному ОСОБА_7 обвинувачення є безпідставне, необґрунтоване і не підтверджене доказами та свідченнями свідків.
Крім того, апелянт зазначає, що у ході досудового слідства було вилучено у ОСОБА_7 ніж та ніж у ОСОБА_9 на лезах яких була кров. Проте, органом досудового слідства не було призначено та проведено судово-медичну експертизу на предмет, чи ножові поранення в області руки, плеча та живота були нанесені одним і тим же ножем.
Також апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 не мав умислу на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, захищав своє здоров`я і життя та намагався припинити виниклий конфлікт, який був спровокований потерпілим ОСОБА_10 .
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт окрім зазначеного вказує, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України є не судимий, щиро розкаявся, на його утриманні знаходиться від цивільного шлюбу малолітній син, - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та важко хвора мати похилого віку ОСОБА_12 . ОСОБА_7 переніс тяжку черепно-мозгову травму, потерпілому матеріальну шкоду на лікування відшкодував у повному обсязі, а також, ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу до завершення розгляду кримінального провадження перебуває у слідчому ізоляторі 1 рік і 3 місяці, та за час утримання під вартою характеризується задовільно.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 16.02.2016 року приблизно о 10 год. 30 хв. біля автомобіля «КІА Спортейдж»,д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 , який знаходився біля будинку № 9 по вул. Закревського в м. Києві разом зі знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої.
16.02.2016 року приблизно о 13 год. 00 хв. біля автомобіля «КІА Спортейдж»,д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 , який знаходився біля будинку № 9 по вул. Закревського в м. Києві між ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніня, наніс потерпілому ОСОБА_10 удар ножем в область живота, заподіявши при цьому проникаюче колото-різане поранення живота: рану на передній черевній стінці справа в підреберній ділянці, від якого відходить рановий канал, направлений ззовні досередини, справа наліво, спереду назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає у черевну порожнину, з пораненням правої долі печінки по діафрагмальній поверхні в ділянці 6 сегмента з явищами внутрішньочеревної кровотечі, що потягли за собою тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, в момент заподіяння, а також два удари ножем в область лівого плеча, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 колото-різану рану лівого плеча по задній поверхні в середній третині та колото-різану лівого плеча по задній поверхні в середній третині.
Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України, апелянтом не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.
Всупереч твердженням в апеляційній скарзі захисника, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення і перевиховання.
При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, працює неофіційно, за час утримання під вартою характеризується задовільно.
До обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відніс щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, що обтяжують покарання суд встановив вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вказані обставини, тяжкість вчиненого злочину, даних про особу винного, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування положень ст. 75 КК України, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги про наявність обставин, що пом`якшують покарання та що в обвинуваченого на утриманні знаходиться від цивільного шлюбу малолітній син, - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та важко хвора мати похилого віку ОСОБА_12 . ОСОБА_7 переніс тяжку черепно-мозгову травму, потерпілому матеріальну шкоду на лікування відшкодував у повному обсязі, на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки він до цього був судимий, на шлях виправлення не став, немає постійного місця роботи.
В зв`язку з викладеним вище, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, та не заслуговують на увагу колегії суддів.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Крім того, колегія суддів звертає увагу місцевого суду на те, що відповідно резолютивної части вироку та матеріалів справи ОСОБА_7 утримується під вартою з моменту затримання 16 лютого 2016 року, а в строк покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення відповідно до резолютивної частини зараховано з 16 лютого 2017 року.
Згідно ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4