Справа № 645/9497/14-к
Провадження № 1-кп/645/32/17
УХ В А Л А
іменем України
17 серпня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.07.2017 р. продовжено застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на строк до 02.09.2017 р.
У зв`язку з неможливістю закінчення судового розгляду справи до вказаного строку прокурор заявив про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Захисник та обвинувачений проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили суд змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на зменшення ризиків впливу на свідків, які не допитані.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обгрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що вони, перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду, можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували їх зменшення, суду не надано, та не зазначено про існування таких доказів, у зв`язку з чим суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів та про відсутність підстав для його зміни на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Крім того, прокурор заявив клопотання про привід у судове засідання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не з`явились у судове засідання та не повідомили суд про поважність причини неявки, попередні ухвали суду про привід не виконані, проти чого інші учасники судового розгляду не заперечували.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.48-54, 176-199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 15 жовтня 2017 року.

Доставити приводом у судове засідання, яке відбудеться 07.09.2017 р. о 14 год. 00 хв., свідків :
- ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
- ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Виконання ухвали про здійснення приводу доручити Немишлянському відділенню Індустріального відділу ГУ НП України в Харківській області .
Контроль за виконанням ухвали в частині приводу покласти на прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 та прокуратуру Харківської області
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя