482/1118/16-к 03.04.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________
УХВАЛА
03 квітня 2017 року м. Миколаїв
Суддя Апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-
В С Т А Н О В И В:
16.03.2017 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій прокурор просив вирок суду змінити з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалою судді апеляційного суду від 17.03.2017 року дана апеляційна скарга була залишена без руху, з наданням прокурору строку для усунення недоліків.
31.03.2017 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора з усуненими, на думку апелянта, недоліками.
Провадження № 11-кп/784/335/17 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_5
Категорія:ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України Доповідач: ОСОБА_1

Перевіривши дану апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст.396 КПК України, приходжу до висновку, що дана апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.
У відповідності з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Як і було зазначено в первинній скарзі, апелянт вказує на те, що ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, як неповнолітній особі, не може бути призначено покарання у виді обмеження волі та просить призначити йому за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. При цьому, прокурор просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Однак, призначення покарання у виді штрафу, що підлягає тільки самостійному виконанню, може бути розцінено виключно як таке, що погіршує становище обвинуваченого, у зв`язку з чим, з урахуванням положень ст. 421 КПК України щодо недопустимості погіршення правового становища обвинуваченого, в цій частині підлягає ухваленню новий вирок, а не зміна вироку, про що повторно просить прокурор. Тобто, в цій частині недоліки поданої скарги прокурором усунено не було.
Крім того, прокурор просить на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації належного йому майна. Водночас, прокурор не мотивує підстав, з яких слід застосувати саме принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки вироком суду від 07.02.2017 року було застосовано принцип часткового складання покарань, та не вказує, чому слід призначити більш м`яке покарання у виді 5 років позбавлення волі, а не 5 років 1 місяць позбавлення волі, як було призначено вироком суду. При цьому, прокурор не зазначає, яким чином на підставі ч.1 ст.70 КК України, всупереч вимогам закону, можливо поглинути таке покарання, як штраф.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Також, всупереч даним вимогам закону, прокурор в своїй апеляційній скарзі з нібито усунутими недоліками, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, просить остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці без конфіскації належного йому майна. Тобто, ставлячи питання про призначення остаточного покарання, скарга прокурора взагалі не містить вимоги про самостійне виконання покарання у виді штрафу, про яке прокурор просив при призначенні покарання за ч. 1 ст. 357 КК України. Такі вимоги висувались прокурором раніше в попередній апеляційній скарзі.
Отже, недоліки апеляційної скарги прокурором в установлений строк не усунуті, а подана апеляційна скарга містить, крім того, додаткові недоліки.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 396, 399, 425, 426 КПК України, суддя -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 07.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повернути.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати прокурору Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала про повернення апеляційної скарги може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Апеляційного суду
Миколаївської області ОСОБА_1 .