Справа № 682/514/17
Провадження № 1-кп/682/40/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Славута матеріали клопотання прокурора Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029, про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гусятин, Чемеровецького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , не судимого, що підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України,
встановив:
24.02.2017 до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000029 від 17.10.2013 р щодо ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні правопорушень за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України про звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.
Як видно з клопотання, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що з листопада 2000 року він був знайомий з ОСОБА_7 , оскільки останній кілька разів купував у нього горілку. Вкінці грудня 2000 року ОСОБА_7 залишив в заставу за куплену самогонку свій фотоапарат іноземного виробництва з умовою повернення його після проведення розрахунку. В подальшому ОСОБА_7 неодноразово звертався до ОСОБА_4 з вимогою повернути йому належний фотоапарат, повертаючи при цьому гроші за куплену горілку. Однак, ОСОБА_4 відмовлявся повернути фотоапарат, на грунті чого між ними виникла суперечка.
10.01.2001 року біля 11:45год виникла чергова суперечка внаслідок відмови повернути фотоапарат, під час якої ОСОБА_7 застосував фізичну силу і вдарив ОСОБА_4 ногою в плече. ОСОБА_4 , знаходячись на сходовій площадці п`ятого поверху, біля дверей квартири АДРЕСА_2 , під час суперечки, на грунті особистих неприязних відносин, умисно з метою позбавлення життя на грунті помсти за нанесену образу та побої з малої відстані здійснив постріл з рушниці в ліву середню ділянку спини ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав вогнепальне поранення тулуба з пошкодженням внутрішніх органів, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягло тривалий розлад здоров`я, проте потерпілий з місця події втік, позбавивши ОСОБА_4 можливості довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Таким чином своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, кваліфікуюча ознака якого є замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Крім того, встановлено, що 12.01.2001 року під час проведення санкціонованого обшуку в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_3 , де на той час проживав ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено: 50 гр бездимного пороху «Сокіл», який згідно з висновком експерта № 15 (54) від 31.01.2001 р відноситься до вибухових речовин метальної дії; 2 патрони, які згідно з висновком експерта № 16 від 31.01.2001 р є боєприпасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, які ОСОБА_4 восени 2000 року незаконно придбав на ринку в м. Славута у невстановленої досудовим розслідуванням особи, переніс та зберігав за місцем проживання за вказаною адресою, без передбаченого законом дозволу, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року та інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, знаряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальним и снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року

Таким чином своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є носіння і зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Як видно з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 умисно переховувався від досудового розслідування та суду та з 08.01.2003 року перебував у розшуку.
05.10.2016 року ОСОБА_4 затримано і доставлено в Славутський ВП ГУНП в Хмельницькій області.
05.10.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Допитаний 05.10.2016 року та 10.10.2016 року в якості підозрюваного, ОСОБА_4 в присутності захисника свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю. Також пояснив, що у 2002 році виїхав та проживав у Російській Федерації.
У підготовчому судовому засіданні прокурор та підозрюваний із захисником підтримали клопотання.
Представник потерпілого проти задоволення клопотання заперечив. Крім того підтримує заявлений потерпілим цивільний позов.
Заслухавши думку учасників розгляду даного клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

ОСОБА_4 не заперечує проти клопотання прокурора про звільнення його від кримінальної відповідальності, тому відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України немає підстав для проведення досудового розслідування та судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Крім того, ОСОБА_4 заперечує проти задоволення цивільного позову

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до пятнадцяти років. Злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, оскільки за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст.. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Так, відповідно до довідки про судимість від 11.10.2016 року ОСОБА_4 після вчинення злочину 10.01.2001 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів на території України не притягується та не притягувався.

Враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст.263 КК України, минуло більше 15 років, а також враховуючи обґрунтованість клопотання прокурора, суд знаходить за необхідне клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ці злочини за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи представника потерпілого про те, що у провадженні слідчого відділу Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження №0000281 від 20.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 393 КК України по факту втечі з під варти ОСОБА_4 , що мало місце 12.03.2009 в м. Н.Новгород Російської Федерації, суд до уваги не бере, оскільки вчинення особою будь якого злочину в Російській Федерації не може бути підставою переривання перебігу давності в розумінні ч.3 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що цивільний позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст.283,285,286,287,288, 134 КПК України суд,
ухвалив:
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000029 від 17.10.2013 року у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене 17.10.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029, щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст.15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України закрити.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Славутський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1