Справа № 204/4573/16-к
Провадження № 1-кп/204/65/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
23 січня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , який звинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, обвинувачений заявив клопотання, яке обгрунтував захисник ОСОБА_6 , про призначення у відношенні ОСОБА_7 судової-психологічної експертизи.
Клопотання захисник мотивував можливим знаходженням ОСОБА_7 у стані афекту, який необхідно встановити за допомогою експертизи. Для дослідження направити диск з відеозаписом, долучений до матеріалів провадження з записом з відеореєстртора, на якому частково зафіксовані події, зазначені в обвинувальному акті та направити до експертної установи ОСОБА_7
ОСОБА_7 заявлене клопотання підтримав.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували.
Дослідивши матеріали поданої заяви, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Положеннями ст. 242 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав обов`язкового проведення експертизи, до яких проведення судово-психологічної експертизи обвинуваченого не відноситься.
Разом з тим, згідно із п.п. 6.1, 6.3, 6.4, 6.9 розділу VI «Психологічна експертиза» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 № 53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012 № 1950/5) об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи, зокрема, обвинувачений.
Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Відповідно до п.6.6 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 № 53/5, судово-психологічна експертиза може надати відповідь на питання, чи перебувала особа на момент скоєння протиправних дій у стані фізіологічного афекту. Для проведення психологічної експертизи (з огляду на вік підекспертної особи та виходячи з питань, поставлених перед експертом) експерту необхідно надати, зокрема: медичну документацію, особову справу, характеристики з місця роботи, свідчення колег, друзів, знайомих, родичів та інших людей, з якими підекспертна особа близько спілкувалася.
Разом з тим, заявляючи своє клопотання, обвинувачений та захисник не надали суду будь-яких з зазначених відомостей, які б характеризували обвинуваченого. Проведення дослідження ні підставі відеозапису та безпосередньої участі особи науково-методичними рекомендаціями не передбачено.
Крім того, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої ним під час допиту, щодо невизнання вини у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та заперечення самого факту нанесення потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень, визначення у нього стану афекту чи будь-яких інших фактів, зокрема, індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей за допомогою експертів є недоцільним.
З огляду на зазначені обставини, призначення експертизи призведе лише до затягування процесу.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється судом на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.42 КПК України, обвинувачений має право збирати і подавати суду докази.
За нормами КПК, одним з доказів є висновок експерту.
Таким чином, обвинувачений та захисник мали можливість та достатньо часу щоб самостійно звернутися до експертної установи з метою проведення експертизи як під час досудового, так і під час судового слідства, оскільки були повідомленні про наявність такого права, проте цього не зробили, будь-яких підстав, які б унеможливили звернення власноруч до експертної установи стороною захисту не наведено. Таким, чином, крім затягування процесу, призначення експертизи судом призведе також до порушення принципу змагальності сторін.
Враховуючи вище викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про призначення судово-психологічної експертизи слід відмовити.
Таким чином, керуючись ст.ст. 22,42, 242, 332, 369-372, 376 КПК України, суд, -
У задоволенні клопотання ОСОБА_7 про призначення у відношенні нього судової-психологічної експертизи відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1