Провадження № 11-кп/792/106/17
Справа № 678/74/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 342 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника
потерпілих ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 21 травня 2014 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2016 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнюс Литовська Республіка, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, з вищою освітою, раніше не судимого,
визнанно винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 342 КК України та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України 5 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 189 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 342 КК України 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Прийнято відмову цивільних позивачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від позову.
Закрито провадження у справі за позовними вимогами цивільних позивачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до цивільного відповідача ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Речові докази:
- пожежне сміття і 8 тампонів із речовиною бурого кольору, пляшку із рідиною із запахом паливно-мастильних матеріалів та прикріпленим до горловини шматком матерії, 2 марлеві тампони із змивами з рук ОСОБА_9 , 2 латексні рукавички, паперовий згорток із вмістом 60 муляжних купюр, які зовні схожі на купюри номіналом 100 доларів США, шматок паперу із зразком спеціальної хімічної аерозолі, балончик аерозольний з подразнюючим препаратом «Кобра-1», поліетиленову пляшку ємкістю 1 л. в якій міститься мастило ТАД 17и, які постановою слідчого від 10 липня 2014 року визнані речовими доказами і передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області - знищено;
- мобільний телефон «Sony Ericson W810I», куртку та штани, належні ОСОБА_9 , які постановами слідчого від 03 червня 2014 року, від 10 липня 2014 року визнані речовими доказами і передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області - повернуто власнику ОСОБА_9 ;
- три стодоларові купюри серія та номер КЕ 34736034 А Е5, КВ 42408493 І В2, КН 03269964 А Н8, які постановою слідчого від 10 липня 2014 року визнані речовими доказами і передані на зберігання потерпілому ОСОБА_11 - вважати повернутими за належністю;
- кастет, вилучений під час обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_9 , який постановою слідчого від 10 липня 2014 року визнано речовим доказом і переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області - знищено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 2179,87 грн., а саме:
-судової хімічної експертизи №478 від 12 червня 2014 року - в сумі 586,80 грн.;
-судової хімічної експертизи №479 від 12 червня 2014 року - в сумі 442,73 грн.;
-судової хімічної експертизи №481 від 12 червня 2014 року - в сумі 442,73 грн.;
-судової експертизи холодної зброї №14-х від 16 червня 2014 року - в сумі 353,81 грн.;
-судової хімічної експертизи №505 від 20 червня 2014 року - в сумі 353,80 грн.
Обрано ОСОБА_9 до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки:
-не залишати місце свого проживання по АДРЕСА_1 в період з 22 год. до 06 год.;
-повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.
Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_9 умов запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання покладено на Летичівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області.
Зараховано ОСОБА_9 час затримання та тримання під вартою, починаючи з 22 травня 2014 року по 3 травня 2015 року.
За вироком суду, 21 травня 2014 року близько 01 год. ОСОБА_9 прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_11 та його дружині ОСОБА_12 , де умисно запалювальною сумішшю, яку спеціально виготовив за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , облив вхідні двері та за допомогою сірників підпалив їх. Упевнившись, що приміщення загорілось, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину утік.
Тільки завдяки тому, що ця пожежа вчасно була локалізована та ліквідована працівниками Летичівського РВ ГУМНС України в Хмельницькій області вдалося уникнути наслідків у вигляді знищення належного потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 майна, загальною вартістю 300000 грн., а лише були пошкоджені вхідні двері зазначеного торгового закладу вартістю 10135 грн. і таким чином злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_9 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 21 травня 2014 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці у скляну пляшку налив легкозаймисту рідину та закрив її корком, до якого прикріпив шматок матерії, виготовивши таким чином запалювальний пристрій. Після чого, ОСОБА_9 у невстановленому слідством місці за допомогою електронного друкуючого пристрою на п`яти аркушах паперу формату А4 виготовив записки, в яких у рішучій формі виклав пропозицію до ОСОБА_11 про передачу майна, погрозливого змісту з вимогою залишити 6000 доларів США в визначеному місці.
22 травня 2014 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_9 вказані предмети із записками через паркан перекинув в господарство ОСОБА_11 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 .
22 травня 2014 року близько 05 год. ОСОБА_11 у власному господарстві виявив виготовлені ОСОБА_9 запалювальний пристрій та записки. Вказані предмети викликали у нього реальне побоювання за власне життя та життя своїх рідних, оскільки 21 травня 2014 року було здійснено навмисний підпал належного йому магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Погрози, висловлені у записці, викликали у нього реальне побоювання за своє життя, здоров`я та майно, а також життя та здоров`я членів своєї сім`ї - дружини ОСОБА_12 та неповнолітньої доньки ОСОБА_13 , 1997 року народження, у зв`язку з чим за захистом звернувся в Летичівський РВ УМВС України в Хмельницькій області.
В подальшому, 22 травня 2014 року близько 23 год. ОСОБА_11 , слідуючи настановам, зазначеним у записці, виготовленій ОСОБА_9 , перевіз на сміттєзвалище смт. Летичів, яке знаходиться неподалік с. Суслівці Летичівського району Хмельницької області, гроші в сумі 6000 доларів США та залишив у вказаному у записці місці.
22 травня 2014 року о 23 год. 20 хв. поблизу вул. Гончара в смт. Летичів ОСОБА_9 затримано працівником міліції ОСОБА_14 - курсантом 3 курсу Національної академії внутрішніх справ України, безпосередньо після незаконного отримання шляхом вимагання у потерпілого ОСОБА_11 грошей в сумі 6000 доларів США, вартість яких, відповідно до курсу Національного Банку України станом на 22 травня 2014 року, становила 70382,76 гривень, що є значною шкодою.
Під час цього затримання ОСОБА_9 намагався втекти від ОСОБА_14 , який, наздоганяючи його протягом кількох сотень метрів, кричав йому, що являється працівником міліції і вимагав зупинитись, а наздогнавши застосував відповідні заходи фізичного впливу.
З метою звільнитися від ОСОБА_14 та уникнути затримання, ОСОБА_9 став чинити йому опір, який виразився у активній фізичній протидії законним вимогам та діям правоохоронця, а також застосуванні до нього сльозогінного газу, а саме: в спрямуванні його струміння з аерозольного балончика, якого тримав при собі, в обличчя міліціонера, чим викликав у останнього сильний, довготривалий фізичний біль в області відкритої частини обличчя та очей.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, оскільки вказаних злочинних дій він не вчиняв та за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 342 КК України призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Зазначає, що магазин він не підпалював, докази його вини у справі відсутні, на відеозаписі з камер спостереження чітко видно, що полум`я не було, в магазині нічого не горіло. Апелянт вказує, що судом не взято до уваги, що всі зразки паливно-мастильних матеріалів мають різне родове походження. Зазначає, що він раніше не судимий, має сім`ю, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, у нього на утриманні знаходиться важко хвора мати ОСОБА_15 , яка за станом свого здоров`я потребує стороннього догляду і допомоги та малолітня донька ОСОБА_16 , 2016 року народження і дружина ОСОБА_17 , яка перебуває у декретній відпустці і не може самостійно утримувати сім`ю, а судом порушено його право на захист так як справу розглянуто у відсутність захисника, від якого він відмовився вимушено.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та повернути справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що ОСОБА_9 затримано у ході проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину, рішення про проведення якої у порушення вимог ч. 4 ст. 246 КПК України прокурором не прийнято, у Реєстрі матеріалів досудового розслідування та у матеріалах кримінального провадження постанова прокурора відсутня, хоча сама слідча дія у формі імітування обстановки злочину була проведена і всі докази отримані в результаті її проведення. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що в порушення вимог п.6 ст. 246 КПК України до проведення слідчої дії оперуповноваженим самостійно, а не за дорученням слідчого чи прокурора залучено потерпілого ОСОБА_11 та курсанта ОСОБА_14 . В матеріалах справи відсутня постанова про застосування під час проведення негласних слідчих дій паперових аркушів із сувенірним зображенням стодоларових купюр у кількості 60 штук, відеозапис з камери спостереження магазину «Кнопка» отриманий з порушенням норм ст. ст. 100-105 КПК України, у матеріалах справи відсутні дані про первинний носій інформації, його основні технічні характеристики і характеристики носія інформації, долученого до матеріалів справи, на який перенесено відеозапис. Вказує, що згідно висновків експертиз № 505 від 20.06.2014 року, № 479 від 12.06.2014 року, № 481 від 12.06.2014 року паливно-мастильні суміші виявлені експертами на місці підпалу магазину «Кнопка», у пляшці, вилученій з домоволодіння Непийводів, за місцем проживання ОСОБА_9 мають різний хімічний склад і не містять ознак тотожності. Звертає увагу, що ОСОБА_9 раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, є цілком соціально адаптованою особою, має сім`ю, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, на утриманні знаходиться його мати ОСОБА_15 , яка хворіє важкими захворюваннями, зокрема на гіпертонічну хворобу II ст., за станом свого здоров`я вона потребує стороннього догляду і допомоги, малолітня донька ОСОБА_16 , 2016 року народження та дружина ОСОБА_17 , яка перебуває у декретній відпустці.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого в підтримання доводів апеляційних скарг, думку представника потерпілих, який частково підтримав подані апеляційні скарги, вважає призначене обвинуваченому покарання надто суворим, думку прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги, в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційний скарг про те, що судом першої інстанції було порушено права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 , чим допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Як видно з матеріалів кримінального провадження в судове засідання 19 серпня 2016 року не з`явилась захисник ОСОБА_8 , як видно з запису фіксування судового засідання обвинувачений вказував, як на причину нез`явлення захисника, - вибуття її у відпустку. Однак суд першої інстанції фактично належним чином, як видно з даних запису фіксування судового засідання технічними засобами, не з`ясував причини нез`явлення захисника, не врахував, що така відмова обвинуваченого від захисника фактично є вимушеною відмовою, ухвалив рішення проводити судовий розгляд в відсутність захисника (при цьому в передбаченому чинним КПК України порядку судом рішення про відмову від захисника не ухвалювалось). Слід зауважити, що в даному судовому засіданні суд в відсутність захисника здійснив допит обвинуваченого, провів судові дебати, та в кримінальному провадженні оголошено перерву до 13 вересня 2016 року, однак в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що захисник в будь-який передбачений чинним КПК України спосіб була повідомлена про наступне судове засідання.
В судовому засіданні 13 вересня 2016 року, за відсутності даних про повідомлення захисника про судовий розгляд, суд знову ухвалив рішення проводити судовий розгляд в відсутність захисника, відновив з`ясування обставин кримінального провадження, здійснював дослідження якихось 8 томів кримінального провадження (не з`ясовуючи при цьому, чи були відкриті стороні захисту вказані документи, які він досліджував, напевно, як письмові докази), знову провів судові дебати, та призначив наступне судове засідання на 15 листопада 2016 року, про проведення якого захисник знову не була повідомлена судом в передбачений чинним КПК України спосіб.
Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що такі порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, є істотними, було порушено право на захист обвинуваченого, що не може бути усунуте під час апеляційного розгляду справи, зважаючи також, що захисник, зокрема, згідно приписів ст. 46 КПК України, користується процесуальними правами обвинуваченого, в тому числі брати участь в судових засіданнях, висловлювати свою думку з приводу заявлених клопотань інших учасників судового провадження, брати участь в дослідженні доказів, виступати в судових дебатах). Вказані обставини дають суду підстави вважати, що вищезазначені порушення, які є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, в силу ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
За змістом ч. 3 п. 2 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Однак суд першої інстанції цих вимог не дотримався.
З вироку суду видно, що ОСОБА_9 визнано винним, зокрема, в тому, що він 21 травня 2014 року близько 01 год. прийшов до магазину «Кнопка», що в смт. Летичів, по вул. Леніна, 14/1, Хмельницької області, де умисно запалювальною сумішшю, яку спеціально виготовив за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , облив вхідні двері та за допомогою сірників підпалив їх, після чого з місця події втік та злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, позаяк пожежа була вчасно ліквідована працівниками Летичівського РВ ГУМНС України в Хмельницькій області. В подальшому суд вказував, що інші дії ОСОБА_9 вчинив, продовжуючи свою злочинну діяльність, однак перші два абзаци вироку, як і подальше формулювання обвинувачення, не містять висновків суду, з якою метою обвинувачений вчиняв такі дії, хоча в обвинувальному висновку було зазначено, що обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що він «ніде не працюючи, маючи потребу в коштах, вирішив покращити свій матеріальний стан злочинним шляхом, вимагаючи їх у ОСОБА_11 . З метою примусити останнього задовольнити це домагання він прийняв рішення спочатку шляхом підпалу знищити належне йому та його дружині ОСОБА_12 майно на загальну суму 300000 грн.», однак з цього приводу суд першої інстанції жодних суджень не виказав та рішення з цього приводу не прийняв.
Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності вироку суду вимогам ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку фактично неописані ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, в якому суд визнав винним обвинуваченого, не зазначена мета вчинення правопорушення, та мотиви вчинення, чим порушено його право на захист, знайшли підтвердження в апеляційному суді. Колегія суддів приходить до висновку, що при викладенні, зокрема, формулювання обвинувачення за епізодом підпалу магазину, суд фактично не встановив спрямованості умислу та не вказав, з якою саме метою діяв обвинувачений: з метою знищення всього майна (в тому числі і вхідних дверей), чи лише з метою пошкодження майна, натомість допустив певні суперечності при формулюванні обвинувачення в цій частині і при кваліфікації цих дій обвинуваченого. Вказуючи про закінчений замах на пошкодження майна потерпілого загальною вартістю в 300 000 грн. (кваліфікуючи такі дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України) при формулюванні обвинувачення суд вказав, що при цьому обвинувачений цими ж діями фактично вчинив ще й закінчений злочин - пошкодження майна дверей вартістю 10135 грн., і ці дії кваліфікував як закінчений замах на пошкодження майна, тобто такі висновки суду фактично є суперечливими та взаємовиключними, чим порушено обвинуваченого ОСОБА_9 права на захист.
Фактично таке ж обвинувачення викладено і в обвинувальному акті, одні і ті ж дії обвинуваченого кваліфіковані одночасно і як пошкодження, і як знищення майна (за ч. 2 ст. 194 КК України), тобто пред`явлене обвинувачення є неконкретним за змістом.
Зважаючи на наявність в провадженні лише апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, та викладені в них доводи, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти будь-яке рішення з приводу доводів апеляційних скарг.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, та згідно ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч. 2 ст. 9 КПК України передбачає обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
В силу виписаних у п. 5 ч. 2 ст. 291, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України вимог, обвинувальний акт та вирок суду, серед іншого, мають містити відповідно: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотиви кримінального правопорушення.
Зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а вирок суду, в розумінні ч. 1 ст. 369 КПК України, є судовим рішенням, в якому суд вирішує обвинувачення по суті.
Однак в даному провадженні такі вимоги закону не дотримані.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що прокурором обвинуваченому не було висунуто у відповідності до вимог кримінального процесуального закону обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, на що суд першої інстанції уваги не звернув, та ухвалив щодо обвинуваченого обвинувальний вирок, що є неприпустимим.
Перевіряючи доводи поданих апеляційних скарг, зокрема, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника з приводу їх тверджень про порушення судом права обвинуваченого на захист, істотні порушення кримінального процесуального законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що, зважаючи на встановлені вище зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в даному кримінальному провадженні, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:
1)залишити вирок або ухвалу без зміни;
2)змінити вирок або ухвалу;
3)скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;
4)скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;
5)скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;
6)скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Натомість, цією та іншими нормами чинного кримінального процесуального закону не виписано, як повинен діяти апеляційний суд у випадку, коли обвинувальний акт разом із вироком суду першої інстанції не відповідають вимогам КПК України, зокрема, через відсутність чітко сформульованого обвинувачення в обвинувальному акті, яке впродовж тривалого часу судового розгляду в суді першої інстанції прокурором не було змінене.
В силу ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 3 Конституції України, ст. 8 КПК України).
З огляду на викладене, колегія суддів вимушена ухвалити у цій справі найприйнятніше рішення: скасувати оскаржений вирок, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, який слід провести відповідно до вимог КПК України, зважаючи на ті обставини, що в апеляційного суду відсутні повноваження повернення обвинувального акту прокурору, якщо той не відповідає вимогам цього Кодексу.
На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій справі не буде порушено балансу прав і законних інтересів обвинуваченого, який згідно чинного законодавства вправі захищатись від обвинувачення, висунутого в порядку, встановленому цим Кодексом.
Оскільки вирок суду першої інстанції скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, інші доводи апелянтів не перевіряються, однак їх слід перевірити при новому розгляді провадження, який слід провести відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Запобіжний захід, обраний судом ОСОБА_9 в виді особистого зобов`язання, слід залишити попередній, - визначений вироком суду першої інстанції особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_9 залишити попередній у виді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки:
- не залишати смт. Летичів Хмельницької області без дозволу суду, прокурора;
- повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.
Контроль за виконанням ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків покласти на прокурора Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури, який здійснює повноваження прокурора в кримінальному провадженні № 0000189 від 21 травня 2014 року.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.
Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2