Справа № 359/479/17
Провадження №1-в/359/36/2017
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2017 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю представника відділу з питань пробації ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого інспектора Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції капітана внутрішньої служби ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно засудженого 26.06.2015 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, засудженого, -

в с т а н о в и в :
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2015 року засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покладено на органи кримінально-виконавчої системи за місцем проживання ОСОБА_5

19.01.2017 року старший інспектор Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції капітан внутрішньої служби ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, звернувся до суду з поданням про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 систематично порушує покладений судом на нього обов`язок, а саме 12 разів не з`явився на реєстрацію без поважних причин, один раз притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та змінив місце свого проживання, не повідомивши про це уповноважений орган з питань пробації.

Розгляд даного подання неодноразово відкладався, оскільки засуджений ОСОБА_5 на виклики до суду в судові засідання 14.02.2017, 06.03.2017 р. та 22.03.2017 р., виконані належним чином, не з`явився. Так суд, намагався повідомити ОСОБА_5 про розгляд подання шляхом направлення sms-повідомлення на мобільний номер НОМЕР_1 , який був зазначений у матеріалах справи. Однак, дане sms-повідомлення не було доставлено з тих підстав, що абонент тимчасово недоступний (а.с.113). Також ОСОБА_5 повідомлявся про розгляд подання за адресою його проживання, яка зазначена в матеріалах справи, а саме: АДРЕСА_1 , шляхом направлення судових повісток. Однак, дані судові повістки повернулися до суду з відміткою за зазначеною адресою не проживає. При цьому судом процесуальною ухвалою відносно засудженого було здійснено примусовий привід. Однак, і примусовий привід ОСОБА_5 в судове засідання для розгляду даного подання, виконаний не був з тих підстав, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться лазня, яка вже давно не працює. За даною адресою ніхто не проживає. Місце знаходження ОСОБА_5 невідомо (а.с.125).

Таким чином, підтвердження щодо отримання засудженим ОСОБА_5 викликів у судові засідання, у суду відсутні, а примусовий привід ОСОБА_5 не був виконаний.

У судовому засіданні представник відділу з питань пробації ОСОБА_3 подання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор, з урахуванням обставин зазначених у поданні, та систематичної неявки засудженого ОСОБА_5 до кримінально-виконавчої інспекції, просив задовольнити подання і скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, та направити ОСОБА_5 для відбування реального покарання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду.

Так, при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2015 року засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію на реєстрацію.

Судом встановлено, що 3 березня 2016 року у засудженого відібрано підписку щодо обов`язків, покладених на нього судом, та згідно постанови інспекції встановлено дні явки для реєстрації (ІІ та IV вівторок кожного місяця), яку доведено йому під підпис (а.с.42, 43).

Засуджений ОСОБА_5 систематично не з`являвся на реєстрацію до до уповноваженого органу з питань пробації, а саме: 09.08.2016 р., 23.08.2016 р., 13.09.2016 р., 27.09.2016 р., 11.10.2016 р., 25.10.2016 р., 08.11.2016 р., 22.11.2016 р., 13.12.2016 р., 27.12.2016 р. та 10.01.2017 р.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_5 по місцю проживання відсутній і його місце проживання на час розгляду справи невідомо.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, у судове засідання з розгляду клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

При розгляді даного подання участь засудженого є обов`язковою, оскільки погіршує становище останнього. Також вирішення питання про направлення засудженого в місця позбавлення волі у відсутності засудженого порушує його право на захист. Розгляд по суті такого подання можливий виключно в разі встановлення дійсного місця знаходження засудженого з метою реалізації його права на участь у розгляді справи та належного його повідомлення про такий розгляд.

Виходячи з того, що на даний момент місцезнаходження засудженого ОСОБА_5 не встановлено, засуджений у судове засідання на виклик суду не з`являється, хоча судом вжиті всі можливі заходи для доставки засудженого до суду, однак позитивних наслідків останні не мали. У зв`язку з цим, суд не має можливості опитати ОСОБА_5 відносно обставин викладених інспектором ОСОБА_6 у зверненні до суду, що фактично позбавляє суд можливості з`ясувати чи мав засуджений реальні можливості виконувати покладені на нього судом обов`язки та чи можливо розглядати викладені в поданні факти, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

При цьому відповідно до пункту 6 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, яка затверджена Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України № 270/1560 від 19.12.2003 р., якщо протягом указаного в Інструкції терміну місцезнаходження засудженої особи не встановлене, то працівник інспекції передає подання, копію вироку суду та матеріали початкових розшукових заходів із супроводжувальним листом до органів внутрішніх справ для здійснення подальшого розшуку засуджених осіб.

Таким чином, в даному випадку, вищезазначеними нормами детально регламентовані дії уповноваженого органу з питань пробації у випадку ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом.

Судом встановлено, що старший інспектор Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_3 не з`ясував причину відсутності засудженого за місцем його проживання, не встановив фактичну адресу проживання засудженого або його місце перебування в даний час та не виконав вищезазначених вимог законодавства щодо вжиття заходів для оголошення розшуку засудженого ОСОБА_5 , натомість надіслав до суду подання для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання засудженого місцезнаходження якого невідоме.

Так, при відсутності документів, підтверджуючих місце проживання засудженого, суд позбавлений права, вчиняти будь-які дії, визначені процесуальним законом, щодо можливості направлення засудженого в місця позбавлення волі, оскільки буде насамперед порушено права самого засудженого. Законодавцем не покладено на суд обов`язок щодо встановлення місця проживання засудженого.

При таких обставинах, підстави для вирішення питання щодо скасування звільнення від відбування покарання засудженого з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відсутні, так як подання подано до суду передчасно та матеріали даної справи містять сумнівні відомості, оскільки розгляд даного подання можливий лише після проведення розшукових заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження засудженого та наявності достатніх даних про те, що мало місце саме ухилення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про міжнародні договори України", ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання старшого інспектора Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_3 , оскільки відсутність засудженого позбавляє суд можливості з`ясувати причини його неявки до Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації та невиконання ним обов`язків покладених на нього судом, а в матеріалах справи відсутні докази, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

В частині вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення під час перебування на обліку Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Пунктом 10 ППВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, за що йому були призначено адміністративне стягнення у виді попередження.

Таким чином, вчинення ОСОБА_5 одного адміністративного правопорушення не носить систематичного характеру та не дає суду підстав прийти до висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення і необхідності направлення його для реального відбуття покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає подання недостатньо вмотивованим та обґрунтованим, винесеним без врахування обставин, встановлених в судовому засіданні, а тому таким, що не підлягає задоволенню.

Крім того, у разі відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням, таке подання може бути направлено повторно, якщо будуть встановлені для цього підстави, визначені ч. 2 ст. 78 КК України, і указані обставини є достатніми для повторного подання.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України та керуючись ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні подання старшого інспектора Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції капітана внутрішньої служби ОСОБА_3 про скасування звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Матеріали особової справи ОСОБА_5 , повернути до Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції для подальшого виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1