В И Р О К
Іменем України
14 червня 2017 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працює, раніше судимого:

- 12.09.2005 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 187, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки, постановою Братського районного суду Миколаївської області від 19.07.2006 р. іспитовий строк замінено на 4 роки позбавлення волі, звільнився 17.07.2010 р. по відбуттю строку покарання;

- 01.02.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 10.04.2015 року по відбуттю строку покарання, без постійного місця проживання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.08.2016 приблизно о 01:50 год. ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 12-А по вул. 28 Армії в м. Миколаєві, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом ривку, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 , а саме золотим ланцюжком вагою 20 гр.

Після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 17000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю та суду пояснив, що в серпні 2016 року в період з 01:00 до 02:00 год. на вул. 28 Армії він, підбігши ззаду, зірвав з шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок, який потім продав ОСОБА_11 за 1600 грн. З вартістю викраденого погоджується. У вчиненому кається.

Вина обвинуваченого підтверджується:

- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що 16.08.2016 о 02:00 вона поверталась додому по вул. 28 Армії, біля свого будинку була з телефоном в руках, побачила обвинуваченого. Той попросив у неї сигарету, а потім накинувся на неї та зірвав з шиї ланцюжок вартістю приблизно 20 000 грн., та втік. Вона викликала міліцію, зателефонувала сестрі, знайомим, ОСОБА_12 . Повідомила їм про те, хто зірвав ланцюжок. ОСОБА_12 знав, де можна знайти обвинуваченого, через два дні ОСОБА_12 затримав останнього на вул. Космонавтів, перехрестя з пр. Жовтневим. Одразу викликали працівників міліції, проте ОСОБА_13 казав, що то був не він. Збитки їй не відшкодовані. Ланцюжок важив 23 гр., їй подарували його 3-4 роки тому. Одразу вона не казала, що це був ОСОБА_13 , оскільки була в шоковому стані, а потім повідомила;

- показами свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що знає і ОСОБА_10 , і ОСОБА_15 . 16.08.2016 ОСОБА_10 сказала йому, що в неї вночі зірвали золотий ланцюжок, то був обвинувачений. ОСОБА_10 казала, що обвинувачений попросив в неї сигарету, та зірвав ланцюжок. Він зустрів обвинуваченого через три дні, казав тому, що віддав ланцюжок. Потім зателефонував ОСОБА_10 , яка прийшла та викликала працівників міліції. Цой казав, що то був не він. Він бачив у ОСОБА_10 на шиї золотий ланцюжок, а потім шия була красною, було видно, що ланцюжок смикали кілька разів. Галкіна казала, що це ОСОБА_16 зірвав ланцюжок;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.08.2016 року, згідно якого ОСОБА_7 звернулась до правоохоронних органів із заявою про те, що 16.08.2016 приблизно о 01:50 год. невстановлена особа, знаходячись поблизу будинку № 12-А по вул. 28 Армії в м. Миколаєві, відкрито, шляхом ривку, заволоділа її золотим ланцюжком, заподіявши збитки на суму 17000 грн.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку в МОПЛ не перебуває, лікувався стаціонарно в МОПЛ № 1 в 2005 році з діагнозом: "Легка розумова відсталість з невротизацією особистості. Нічний енурез", на обліку в ОНД не перебуває, характеризується позитивно.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 379 від 30.09.2016 року, ОСОБА_9 страждає в теперішній час та страждав в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, психічним розладом - легкою розумовою відсталістю. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 не потребує.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_17 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, рахуючи строк покарання з 18.08.2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_17 строк попереднього ув`язнення з 18.08.2016 р. по 14.06.2017 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Запобіжний захід ОСОБА_17 у вигляді тримання під вартою - залишити попереднім до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1