АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СГ Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно щодо якого були вчинені несанкціоновані реєстраційні дії в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого містить достатньо правових підстав для арешту майна у відповідності до вимог статті 170КПК України, оскільки майно відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України і необхідне його збереження для досягнення мети кримінального провадження збереження речового доказу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді якою було накладено арешт на майно (транспортні засоби) в тому числі і автомобіль макри LEXUSIS 250, модель JTHBK28, 2008 року випуску,що належить ОСОБА_6 .

Вимоги мотивує тим, що слідчий суддя належним чином не дослідив обставини справи та без достатніх правових підстав наклав арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль марки LEXUS IS 250, яким розпоряджається ОСОБА_6 , що тепер обмежує його права. Апелянт додає, що у кримінальному провадженні № 0006084 на мамонт застосування арешту не повідомлялось про підозру про вчинення кримінального правопорушення, що розслідується за ч.ч. 1,2 ст. 361 КК України ОСОБА_6 чи власнику транспортного засобу ОСОБА_9 а також відсутні дані що вказують на наявність доказів щодо причетності до вчинення злочину даними особами.
Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, мотивуючи вимоги тим, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення ОСОБА_6 та його представників, про рішення стало відомо лише 22.06.2017 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна який підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймали, про рішення апелянту стало відомо 22.06.2017 року колегія судді вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України..
Слідчий слідчого групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 за. Погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно яке постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України від15 лютого 2017 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, внесене в рамках кримінального провадження № 0006084, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Твердження апелянта про те, що арештований автомобіль яким користується ОСОБА_6 , та його власник ОСОБА_9 не мають відношення до кримінального провадження, а також статусу підозрюваного (підозрюваної), не заслуговують на увагу, оскільки у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце у даному випадку.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно автомобілі різних марок,в тому числі і автомобіль макри LEXUS IS 250, модель JTHBK28, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року якою задоволено клопотання слідчого СГ Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме автомобіль макри LEXUS IS 250, модель JTHBK28, 2008 року випуску,що належить ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

,

Справа № 11-сс/796/3568/2017

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1