Номер провадження № 1-о/243/8/2017
Номер справи № 243/4043/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«05» травня 2017 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , розглянувши заяву захисника ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 Вироком Апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2002 року за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12, 13 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 03 травня 2017 року надійшла заява захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 Вироком Апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2002 року за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12, 13 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 грудня 2002 року Апеляційним судом Донецької області (справа № 271/2002-12-05) ОСОБА_5 був засуджений за п.п. 1, 6, 12, 13 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України від 03 червня 2004 року Вирок Апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2002 року відносно ОСОБА_5 був залишений без змін.

ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що 24 грудня 2001 року, близько 20 год. 30 хв., він за попередньою змовою з ОСОБА_6 , знаходячись у домоволодінні АДРЕСА_1 , вчинив розбійний напад на жінок похилого віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою заволодіння їх майном, в процесі якого умисно, з корисливих мотивів, вбили (задушили) названих осіб - спочатку ОСОБА_7 , а потім ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заволоділи грошовими коштами в розмірі 900 доларів США, які належали ОСОБА_8 та з місця злочину зникли.

Підставами обвинувального висновку суду слугували зокрема свідчення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , протокол одночасного допиту обвинувачених, матеріали відтворення обстановки та обставин події, протоколи допиту свідків, висновки проведених експертиз.

ОСОБА_5 стверджує, що в період січня-березня 2002 року під час досудового слідства по кримінальній справі, по якій його було засуджено, працівники правоохоронних органів м. Горлівка Донецької області піддавали його нелюдським тортурам та катуванню, внаслідок чого він був вимушений заради збереження свого життя обмовити себе та надати свідчення про начебто скоєне ним вбивство.

В подальшому, в судовому розгляді, ОСОБА_5 від своїх показань відмовився, свою провину в інкримінованому йому злочині не визнав, та повідомив суд про факти насилля відносно нього з боку працівників правоохоронних органів м. Горлівка.

Проте, суд вказані заяви ОСОБА_5 відкинув та поклавши в основу вироку його попередні свідчення та свідчення його «співучасника» ОСОБА_6 (який помер в місцях позбавлення волі), засудив останніх до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

В матеріалах кримінальної справи містяться відомості, які підтверджують заяви ОСОБА_5 стосовно фактів насильства, а також відомості про те, що під час скоєння злочину ОСОБА_5 перебував в м. Москва.

На думку захисту, на теперішній час існують обставини, які можуть суттєво вплинути на оцінку сукупності доказів, які були покладені в основу обвинувального вироку.

По-перше, як вбачається з наявних матеріалів кримінальної справи, в ході досудового розслідування та судового розгляду на було встановлено остаточних фактичних даних, які б підтверджували або спростовували заяву ОСОБА_5 про перебування його разом із ОСОБА_6 у м. Москва під час інкримінованого їм злочину. Разом з цим є свідки-очевидці, які не були допитані судом під час розгляду справи, хоча клопотання про це заявлялось обома підсудними. Так, свідок ОСОБА_9 може пояснити, що 22 грудня 2002 року ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виїхали до м. Москва в пошуках роботи. Виїжджали вони поїздом із залізничного вокзалу м. Донецька, куди доїхали автотранспортом з м. Горлівка. Супроводжували їх, окрім ОСОБА_10 , також гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Таким чином, є докази непричетності ОСОБА_5 до злочину, оскільки він перебував на час його скоєння за межами України.

По-друге, виходячи з наведеної сукупності доказів по кримінальній справі можна зробити висновок, що єдиним фактичним свідком, який безпосередньо вказав на ОСОБА_5 як на особу, що була присутня на місці злочину під час скоєння вбивства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була ОСОБА_13 . Проте, в наявних матеріалах кримінальної справи є побутова характеристика зазначеної ОСОБА_13 , в якій зокрема вказано, що « ОСОБА_14 характеризуется отрицательно, ведет аморальный образ жизни, злоупотребляет алкоголем, склонна врать и изворачиваться. . .».

На думку захисту, наявність подібних характеристик свідка змушують критично розглянути показання останньої щодо обставин скоєння вбивства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та її твердження про нібито присутність ОСОБА_5 на місці скоєння злочину під час вбивства потерпілих.

По-третє, як вбачається з наявних матеріалів проведених по кримінальній справі експертиз, в ході досудового розслідування не було добуто будь-яких безпосередніх доказів причетності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до скоєння вбивства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, висновки судово-цитологічної, імунологічної та судово-медичних експертиз носять загальний характер і не містять конкретних вказівок на можливу причетність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до скоєння злочину.

Таким чином, захист вважає, що вищенаведену сукупність обставин слід розглядати відповідно до частини 4 статті 17 КПК України, яка передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Крім того, на думку захисту, Апеляційним судом Донецької області, а так само суддями судової палати Верховного Суду України не була надана належна правова оцінка заявам ОСОБА_5 про застосування щодо нього та ОСОБА_6 катування та тортур з боку працівників правоохоронних органів м. Горлівка Донецької області з метою отримання визнавальних свідчень у скоєнні вбивства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відкинувши заяви обвинувачених стосовно скоєного у їх відношенні насильства, судом обох інстанцій було порушено низку норм Кримінального процесуального закону України щодо загальних засад кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Частина 3 статті 17 КПК України передбачає, що підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Відповідно до частини 1 статті 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Також після винесення вироку стали відомі факти відвертої фальсифікації матеріалів справи. Так, суд у Вироку посилається на Акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 130 від 27.02.2002р., відповідно до якого ОСОБА_5 визнано осудним. Сам ОСОБА_5 заперечує факт проведення такої експертизи за його участю і навіть факт його вивозу до експертної установи.

Згідно Довідки Криворізької установи виконання покарань № 3, в матеріалах особової справи засудженого відсутні матеріали щодо відвідування ОСОБА_5 лікрем-психіатром та конвоювання ОСОБА_5 для проведення експертизи із слідчого ізолятора м. Бахмут (Артемівськ) 27 лютого 2002 року. Згідно листа Криворізької установи виконання покарань № 3 від 29.11.2016р., від дати потрапляння до слідчого ізолятора м. Артемівськ 17 січня 2002 року і до 25 березня 2002 року ОСОБА_15 взагалі нікуди не вивозився. Аналогічна інформація міститься в листі Бахмутської установи виконання покарань УДПСУ в Донецькій області № 7/16414 від 24.11.2016р.

В обґрунтування висновків щодо доведеності вини ОСОБА_5 суд посилається на протокол відтворення обстановки та обставин події. Проте, як стверджує ОСОБА_5 , така слідча дія разом з ним не проводилась, що узгоджується з інформацією вищезазначених установ виконання покарання про дати вивезення арештованого для проведення слідчих дій.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2016 року частково відновлені матеріали кримінальної справи, що дозволяє проводити її перегляд за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнається штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок.

Пункт 5 ч. 2 ст. 459 КПК України передбачає, що нововиявленими обставинами є також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Частиною 4 ст. 461 КПК України передбачено, що за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.

Відповідно до ч. 1ст. 463 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Згідно ч. 1 ст. 467 КПК України, суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

На думку захисту, наведені обставини не були відомі суду, який розглядав справу по суті і ухвалив обвинувальний вирок. Проте, ці обставини свідчать про неправильні висновки суду і про непричетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих злочинів.

Просить суд скасувати вирок апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2002 року, яким ОСОБА_5 був засуджений за п.п.1.6.12.13. ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2002 року за нововиявленими, відносно ОСОБА_5 підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Частиною 3 статті 459 КПК України передбачено, що обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.
Нововиявленими обставинами, слід вважати обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, не були і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставин нововиявленою є обов`язковою. Нововиявлені обставини повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що в матеріалах справи не висвітлені та потребують окремого розслідування.
Частиною 3 статті 462 КПК України, передбачено, що Заява підписується особою, яка її подає. Якщо заяву подає захисник, представник потерпілого, то до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
Так, Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, підписана та подана захисником ОСОБА_4 , однак захисником ОСОБА_4 до Заяви не надаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження, а саме: Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, Ордер, Договір із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Крім того, статтею 462 КПК України, передбачені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в перелік яких входить обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Так, в обґрунтування своїх вимог, захисник не зазначає нововиявлених обставин, оскільки ці обставини, на які він посилається як на нововиявлені, підсудному ОСОБА_5 , були відомі при постановленні вироку суду, про що сам захисник зазначає у Заяві.
Згідно ч.1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
В силу ч.4 ст. 461 КПК України за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.
З огляду на положення ст. 461 КПК України зміст вимог особи, яка клопоче про перегляд судового рішення в кримінальному провадженні, має бути чітким, зокрема особа може просити скасувати вирок суду та виправдати засуджену особу або засудити її за менш тяжкий злочин чи засудити за більш тяжкий злочин.
Так, зі змісту заяви вбачається, що строк звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, передбачений ст. 461 КПК України, пропущено. Питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд вироку суду за нововиявленимим обставинами перед судом не ставиться, а на підтвердження невинуватості ОСОБА_5 у скоєному злочині, або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, що строками не обмежено, не надає суду жодного доказу до Заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Копія ухвали про повернення касаційної скарги невідкладно надсилається особі, яка подала касаційну скаргу, разом з касаційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
За таких обставин суд приходить до висновку, що заявник пропустив строк для звернення до суду з вищезазначеною заявою, що є підставою, відповідно до п.3 ч.3 ст. 429 КПК України для повернення даної заяви заявнику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 429, 461, 462 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Заяву захисника ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами Вироку Апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2002 року щодо ОСОБА_3 , засудженого за п. п. 1,6,12,13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути захиснику ОСОБА_16 .

Роз`яснити заявникові, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду після усунення умов, що були підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1