СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/170/17
ун. № 759/669/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання по кримінальному провадженню №0011885 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.1, 358 ч.4 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.1, 358 ч.4 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 16 січня 2017 року.

Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_6 , яку підтримав потерпілий, заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, потерпілого, представника потерпілого, обвинуваченого, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0011885 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.1, 358 ч.4 КК України, в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України виходячи з наступного.
Згідно вимог ст.314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимога КПК України.
Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
В ч.1 ст.91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті, який надійшов до суду, в порушенні вимог ст.291 КПК України, належним чином не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, зокрема, в формулюванні обвинувачення вказано час скоєння викрадення автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 28.11.2016р. приблизно о 03 годині 00 хвилин, разом з тим згідно реєстру матеріалів досудового розслідування огляд місця події та прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення проводились 27.11.2016р.

Також в формулюванні обвинувачення вказано, що ОСОБА_3 28.11.2016р., приблизно о 03:00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ушакова, 34, незаконно заволодів автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_5 . Однак, згідно наданої копії свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу, він належить ОСОБА_7 .
Таким чином не визнання ОСОБА_7 потерпілим по справі, позбавляє його права звертатись до суду з позовом, про відшкодування шкоди, завданої даним кримінальним правопорушенням.
Крім цього суд зазначає на велику кількість невідповідностей, як в обвинувальному акті так і в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема в реєстрі матеріалів досудового розслідування п.п.16-18 прийняті процесуальні рішення датуються 13.01.2016р., що є майже за рік до скоєння кримінального правопорушення.

Вказані фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.
Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_3 на захист.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вирішує питання щодо продовження міри запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту.

При визначенні питання доцільності продовження домашнього арешту, суд бере до уваги що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості (ст. 12 КК України), а тому суд, приймаючи до уваги дані про його особу (відсутність постійного місця проживання у м.Києві), вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, за яких останній вчинив дії, що ставляться йому у провину. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений, з огляду на його моральні якості, відсутність стійких соціальних зв`язків, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

За таких обставин, обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
Враховуючи вищевикладене та керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.291, 369-372, 376 КПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0011885 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.1, 358 ч.4 КК України, повернути прокурору.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 - домашній арешт, обраний під час досудового розслідування, продовжити строком на два місяці, тобто до 23.03.2017р.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Святошинський районний суд м.Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: