справа № 462/571/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000001 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Вибранівка, Жидачівського р-ну, Львівської обл., українець, громадянин України, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримынального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 буду засуджений 25.12.2015 року Жидачівським районним судом Львівської області за кримінальне правопорушення вчинене 26.10.15 року передбачене ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 31.12.2015 року ОСОБА_5 , близько 08:50 годин, перебуваючи в приміщенні кафе «Експрес», що розташоване в середині будівлі Головного залізничного вокзалу у м. Львові, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, на грунті раптово виниклого умислу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, таємно взяв поліетиленовий пакет, який належить ОСОБА_6 , в середині якого знаходився нетбук марки «Lenovo IdeaPad S110», S/N:UB01618781, із зарядним пристроєм вартістю 2 000 гривень, матерчасту косметичку, червоного кольору вартістю 40 гривень, в котрій знаходились помада, вартістю 40 гривень, туш вартістю 90 гривень, олівець вартістю 40 гривень, парасолю марки "Popular", темного кольору, вартістю 230 гривень, після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2 440 (дві тисячі читириста сорок) гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченого, ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненому злочині стверджується наступними зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами: протоколом огляду місця події, яким вкрадені речі були виявлені у обвинуваченого, протоколом проведення слідчого експерименту, за яким обвинувачений відтворив відповідні події злочину на місці (кримінальне провадження, а.с. 10-13, 57-63)

Обвинувачений ОСОБА_5 до вчинення даного злочину був засуджений 25.12.2015 року Жидачівським районним судом Львівської області за кримінальне правопорушення вчинене 26.10.15 року передбачене ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 рік. Фактично ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку.

Зі змісту ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повність, сукупність і рецедив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_5 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, розмір заподіяної шкоди; особу винного, що вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, є раніше судимим, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, неодружений, не працює, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (матеріали кримінального провадження, а.с.6 4-75).

09.03.2017 року до суду надійшов пробаційний висновок щодо обвинуваченго ОСОБА_5 , згідно якого останній неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Станом на даний час не має проблем з місцем проживання, однак має труднощі в плані матеріального становища, оскільки безробітній. Має високий ризик вчинення кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, при визначенні міри покарання, покладається на розсуд суду.(а.с.9)

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно ст. 19 КПК України ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили. Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

На підставі ст. 61 Конституції України та ст. 19 КПК України суд вважає не можливим застосовувати ч.1 ст 71 КК України та не може приєднувати невідбуту частитну покарання за Вироком Жидачівського районного суду м. Львова від 25.12.2015 щодо ОСОБА_5 , оскільки покарання за той злочин враховано Вироком Жидачівського районного суду м. Львова від 12.04.2016 щодо ОСОБА_5 , за яким обвинуваченому за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 та ч.3 ст.185 КК України з врахуванням ч.1, 4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
З а с у д и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік 3 /три/ місяця.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок Жидачівського районного суду м. Львова від 12.04.2016 щодо ОСОБА_5 , за яким обвинуваченому за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 та ч.3 ст.185 КК України з врахуванням ч.1, 4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: .