Справа № 748/1068/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1138/2016
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000796, за апеляційними скаргами прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24 квітня 2007 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

01 квітня 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин;

31 грудня 2015 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.286, 71 КК України до 7 років 15 днів позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2015 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 15 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання тримання його під вартою, застосованого до нього як запобіжний захід з моменту фактичного затримання 26 жовтня 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 57 752 грн. 74 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 3 657 грн. 54 коп.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційній скарги в яких:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок в частині вирішення цивільного позову, оскільки вважає, що інші потерпілі можуть заявити до нього цивільні позови про відшкодування шкоди.

- прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги характер вчинених злочинів, їх багатоепізодний характер та невідшкодовані збитки на загальну суму 67 867,84 грн. Крім того, вважає, що місцевий суд, призначаючи покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України необґрунтовано застосував принцип поглинення покарань, внаслідок чого, обвинуваченому призначено покарання аналогічне покаранню за вироком від 31 грудня 2015 року в зв`язку з чим ОСОБА_7 не поніс відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення і його дії залишені без відповідного реагування зі сторони суду.

Суд першої інстанції встановив,що+ ОСОБА_7 в кінці липня 2015 року, в нічний час, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом зламу навісного замка, проник в приміщення гаражу, розташованого по АДРЕСА_2 , і скориставшись відсутністю сторонніх осіб, привівши до руху шляхом котіння мопед червоного кольору марки SINTEZ RF50М-01, рама НОМЕР_1 , вартістю 5262 грн 79 коп., що належить ОСОБА_11 , яким незаконно заволодів, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

31 серпня 2015 року в нічний час, ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом відкривання вхідних дверей проник в приміщення гаражу, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав електроточило тип ИЭ9701-УХЛ4 вартістю 2600,00 грн, що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

4 вересня 2015 року в вечірній час, ОСОБА_7 , знаходячись поряд з господарством АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з території городу, таємно викрав водяний насос «Ворскла БЦН 1,1-18У, 1М» вартістю 192,00 грн, що належить ОСОБА_12 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

15 вересня 2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом перелізання через паркан, проник до господарства АДРЕСА_4 , де шляхом відкривання дерев`яних дверей проник до сараю, звідки таємно викрав п`ять кролів породи «Шиншила звичайна» загальною вартістю 1050,00 грн. та велосипед «Мінськ» вартістю 240 грн., а всього на загальну суму 1290,00 грн, що належить ОСОБА_13 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

16 вересня 2015 року, в нічний час, ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом відкриття вікна рукою, проник до приміщення Слобідської ЗОШ І-ІІІ ступенів, розташованої по вул. 8-го Березня, 1, в с. Слобода Чернігівського району та області, звідки таємно викрав системний блок марки «ВRAIN» модель В550.01 win7рго вартістю 2410 грн 31 коп. та монітор марки LG модель 19N33S вартістю 1200,00 грн., а всього на загальну суму 3610 грн 31 коп., що належить Слобідській ЗОШ І-ІІІ ступенів, чим спричинив навчальному закладу матеріальну шкоду на вказану суму.

21 жовтня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, правомірно знаходячись на території господарства АДРЕСА_5 , переслідуючи корисливу мету на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 210700-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 57752 грн 74 коп., який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_14 , та яким згідно довіреності ВРВ993651 користувались ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, проник у салон цього автомобіля шляхом зламу замка водійських дверцят, та в подальшому незаконно, не маючи на це права, сів за його кермо, і шляхом провертання замка запалювання привів у дію двигун та почав рухатись по вулицям с. Іванівка Чернігівського району.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора та потерпілих, які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого та просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Чернігівської місцевої прокуратури підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались самими обвинуваченим в ході судового провадження в суді першої інстанції у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і не можуть бути оскарженні в апеляційному порядку, тому в цій частині вирок не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення; за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даним щодо особи ОСОБА_7 знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Проте зазначених вимог закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було.

Так, як зазначено у вироку, вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, кількість епізодів вчинених злочинів, вартість викраденого та значущість їх для потерпілих, конкретні обставини справи щодо способу заволодіння транспортними засобами, його ставлення до цього, думку потерпілих, а також особу винного, його вік, сімейний стан та стан його здоров`я, те, що він раніше судимий, позитивну характеристику за місцем реєстрації, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, місцевий суд, призначаючи остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, не в повній мірі врахував положення п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно якого, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Враховуючи, що ОСОБА_7 , керуючись корисливими мотивами, вчинив 6 закінчених умисних злочинів, 5 з яких є тяжкими, збитки на загальну суму 67 867,84 грн. ним невідшкодовані, а призначене покарання аналогічне покаранню призначеному за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2015 року, колегія суддів визнає, що суд призначив ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості. Це покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, при призначенні покарання ОСОБА_7 судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 50, 65 КК України), що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 ст. ст. 413, 414 КПК України є підставою для скасування вироку.

Покарання слід визначити за сукупністю злочинів з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Остаточне покарання слід визначити у відповідності до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання визначеного за цим вироком та за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2015 року, в наближеній до максимальної межі санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

Доводи обвинуваченого, про необхідність перегляду вироку в частині вирішення цивільного позову колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено та мотивовано, що ОСОБА_9 є правомірним власником майна та матеріальна шкода, завдана ОСОБА_7 підлягає відшкодуванню саме йому.

В зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання:

- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання визначеного за цим вироком та за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2015 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 зарахувати в строк відбування покарання тримання його під вартою, застосованого до нього як запобіжний захід з моменту фактичного затримання 26 жовтня 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4