Провадження 11-кп/792/219/17
Справа № 677/1258/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 20 липня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Красилівського районного суду від 25 січня 2017 року
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Красилів, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, невійськовозобов`язаний, не працює, не має судимостей,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти про зміну місця роботи і проживання.

Заявлений цивільний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 3 000 грн. завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

За вироком суду, 07 липня 2016 року близько 22-ї години 30 хвилин у місті Красилові по вулиці Я. Мудрого, поблизу тимчасово облаштованого танцювально-розважального майданчика «Співоче поле», між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. Під час нього ОСОБА_7 умисно завдав близько п`яти ударів кулаками рук по обличчю ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Указував, що не оспорюючи доведеність винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні у зв`язку з тим, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.76 КК України (в редакції Закону від 07 вересня 2016 року) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 Кримінально-виконавчого кодексу України виключно уповноважений орган з питань пробації забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Натомість, в порушення вказаних вимог, суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України, всупереч положень ст.76 КК України та ст..13 КВК України, незаконно поклав обов`язок щодо нагляду і контролю за виконанням вказаних вище обов`язків засудженим на орган, якого не існує-кримінально-виконавчу інспекцію, а не уповноважений орган з питань пробації.

Таким чином, прокурор уважає, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд ухвалює звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Проте, з висновком суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині покладення на нього обов`язків при звільненні від відбування призначеного покарання, колегія суддів апеляційного суду погодитись не може. При цьому враховує таке.

Як зазначено у ч.ч.1, 3 ст.76 КК України (в редакції Закону від 07 вересня 2016 року) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 Кримінально-виконавчого кодексу України виключно уповноважений орган з питань пробації забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Натомість, як видно з вироку, в порушення вказаних вимог суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, всупереч положень ст.76 КК України та ст.13 КВК України, незаконно поклав обов`язок щодо нагляду і контролю за виконанням вказаних вище обов`язків засудженим на орган, якого не існує кримінально-виконавчу інспекцію, а не уповноважений орган з питань пробації.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягає застосуванню, що згідно з п.4 ч.1 ст.409 та п.1 ч.1 ст.413 КПК України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

При застосуванні ст.76 КК України та визначенні обов`язків, покладених на засудженого у зв`язку з його звільненням від покарання, суд першої інстанції помилково не врахував змін до цієї норми кримінального закону, що були внесені Законом України №1492-VIII від 07 вересня 2016 року та набрали чинності 08 жовтня 2016 року, відповідно до яких назва органу виконання покарання «кримінально-виконавча інспекція» була змінена на «уповноважений орган з питань пробації».

Тому є обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність відповідної зміни вироку з підстави неправильного застосування ст.76 КК України.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на наведене, вирок суду не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки обмеження волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .