АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/671/17 Справа № 201/5990/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року накладено арешт та зупинено видаткові операції банківського рахунку, що належить ОСОБА_6 , а також усі платежі, що надходять на цей рахунок.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що в межах кримінального провадження за ч. 3 ст. 368 КК України було встановлено, що грошові кошти отриманні злочинним шляхом ОСОБА_7 , який є фігурантом провадження, перераховуються вказаний картковий рахунок зареєстрований на ОСОБА_6 , тому з метою встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, а також з метою відшкодування завданих збитків слідчий суддя прийшов до висновку про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на вказаному рахунку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і повернути йому право користування його банківською карткою. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою та посилається на те, що він не має жодного відношення до даного кримінального провадження, а таке рішення слідчого судді порушує його конституційні права, зокрема на отримання соціальної допомоги як інваліду війни. Все, що його пов`язує з даною справою - це знайомство з ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, який апеляційну скаргу підтримали та, з підстав зазначених в скарзі, просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як вбачається з клопотання слідчого та ухвали слідчого судді, в них не зазначено з яких саме підстав, передбачених ч. 2 ст.170 КПК України, накладено арешт на грошові кошти. Також, в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді не зазначено, якими документами підтверджується належність вказаних грошових коштів ОСОБА_7 щодо якого здійснюється кримінальне провадження або, що вказані грошові кошти були отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, клопотання слідчого містить посилання на кримінальний процесуальний закон (ч. 2 ст. 170 КПК України) в попередній редакції і є не чинною на день звернення з клопотанням.

В клопотанні слідчий зазначає, що прокурором 03.10.2016 року проведено огляд грошових коштів в сумі 1000 грн., які були вручені заявнику для передачі їх ОСОБА_7 , при цьому слідчий звернувся з клопотанням про арешт тільки 24 квітня 2017 року, що викликає обґрунтовані сумніви про належність вказаних грошових коштів до даного кримінального провадження.

Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого не містить у собі жодного доказу, який би вказував на наявність ознак належності грошових коштів на картковому банківському рахунку ОСОБА_6 до кримінального провадження, яке розслідується.
Таким чином, клопотання слідчого не містить належного фактичного та правового обґрунтування, відповідно до ст. 171 КПК України, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

На вказану невідповідність клопотання слідчого, слідчий суддя не звернув належної уваги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно пунктів 1, 3, 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1). правову підставу для арешту майна;
3). наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4). розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
6). наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вказаним вимогам кримінального процесуального закону оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає в повній мірі.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя як на підставу для арешту майна послався на мету забезпечення відшкодування завданих збитків (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України). При цьому не звернув уваги на положення п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 173 КПК України в силу яких на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається за наявності обґрунтованої підозри та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
В ухвалі слідчого судді та клопотанні слідчого відсутні очевидні та істотні причини для накладення арешту на майно ОСОБА_6 , відсутні відомості, що підтверджують відношення арештованих грошових коштів до даного кримінального провадження, а також відомості про зазначені вище обставини, передбачені п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 173 КПК України.
В силу ч. 3 ст. 172 КПК України суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт та її часткове задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника третьої особи щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року, якою накладено та зупинено видаткові операції з карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про арешт грошових коштів, повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4