Справа № 152/1031/17
іменем України
25 липня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
особи, щодо якої вирішується
питання про застосування
медичного характеру ОСОБА_4 ,
законного представника
ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,
15.03.2017 року ОСОБА_4 приблизно о 16 годині 30 хвилин в м. Шаргород Вінницької області на вул. Садовій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, помітивши автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNEСT» 2006 року випуску, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , який на праві користування згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , вирішив ним заволодіти. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи дозволу на керування вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, так як двері зі сторони водія були незамкнені, проник до салону автомобіля, після чого почав шукати ключі, щоб запустити двигун, а виявивши у ящику три ключі і, вставивши їх по черзі у замок запалювання, намагався запустити двигун автомобіля. Проте, за допомогою вказаних ключів ОСОБА_4 не вдалося запустити двигун автомобіля, тому останній в подальшому, залишивши ключі у замку запалення, вийшов із салону автомобіля.
Крім того, 15.03.2017 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в м. Шаргород Вінницької області на вул. Садовій, помітивши автомобіль марки «NISAN QASHQAI», синього кольору, 2008 року випуску, з державним номерним знаком НОМЕР_3 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_10 , та який на праві користування належить ОСОБА_11 , вирішив ним заволодіти. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи дозволу на керування вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, так як водійські двері були незамкнені, проник до салону автомобіля, де за допомогою ключа, що знаходився в замку запалювання, запустив двигун автомобіля та розпочав рух, поїхавши у вибраному напрямку та, доїхавши із вул. Садової до вул. Героїв Майдану, був затриманий працівниками поліції Шаргородського ВП.
Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 визнав себе повністю винуватим у вчиненні суспільно-небезпечних діянь при наведених вище обставинах.
ОСОБА_4 суду показав, що погано пам`ятає події 15.03.2017 року через свій стан здоров`я, оскільки йому було погано, він відчував гостру потребу випити кока-коли, у зв`язку із чим приблизно о 16 годині 30 хвилин вийшов із дому і мав намір добиратися в центр м. Шаргород, але відчував, що не має сил іти пішки, тому вирішив попросити, щоб його підвезли. Спершу він підійшов до автомобіля марки «Форд», але водія не було, хоча автомобіль був не закритий, тому він вирішив вказаним транспортним засобом самостійно поїхати в центр міста. Так як він не зміг завести автомобіль, то вийшов із нього і підійшов до сусіднього автомобіля «Нісан», що знаходився на вул. Садовій в м. Шаргород. Біля автомобіля знаходився власник, він мив автомобіль. Підійшовши, він попросив водія підвезти його в центр міста, проте водій в грубій формі йому відмовив і пішов набирати води для миття автомобіля. Поки власника не було, він сів у автомобіль «Нісан», завів двигун і під`їхав до магазину в центрі міста Шаргород, де і залишив автомобіль, а сам пішов у магазин, придбав кока-колу, випив і йому покращало, після чого він пішов додому. Він шкодує з приводу вчинених діянь, але як сталося, що без дозволу і права керування намагався заволодіти одним автомобілем і заволодів іншим, не пам`ятає.
Під час досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.3 ст.15, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, тобто у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, які кваліфікуються, як незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Вказані суспільно-небезпечні діяння вірно кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України.
Крім признання вини ОСОБА_4 , вчинення ним суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки ч.3 ст.15, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, підтверджується:
- показаннями законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про те, що 15.03.2017 року протягом дня її син перебував у збудженому стані, не зрозуміло, про що говорив, спав, а потім вибіг з дому. Незабаром вона дізналася, що ОСОБА_4 вчинив злочини;
- заявою потерпілого ОСОБА_11 про розгляд кримінального провадження у його відсутності, оскільки претензій до ОСОБА_4 він не має, збитків йому не завдано (а.с.38);
- заявою потерпілої ОСОБА_12 про розгляд кримінального провадження у її відсутності, оскільки претензій до ОСОБА_4 вона не має, збитків їй не завдано (а.с.39);
- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 15.03.2017 року повідомлень про злочини за заявами потерпілих (а.с.45);
- рапортами чергового Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про надходження заяв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.46, 63);
- протоколом про прийняття заяви ОСОБА_12 від 15.03.2017 року про замах на заволодіння її транспортним засобом «Форд» ОСОБА_4 (а.с.64);
- протоколами огляду місця події від 15.03.2017 року (а.с.47-59, 65-71);
- постановами від 15.03.2017 року про визнання речовими доказами автомобілів марки «Нісан» та «Форд», а також вилучених із автомобілів захисного шкіряного чохла, мікрооб`єктів, змивів із частин автомобілів, трьох металевих ключів (а.с.60, 61, 72, 73);
- протоколом затримання ОСОБА_4 від 15.03.2017 року як особи, яку застали під час вчинення злочину і замаху на його вчинення та особи, на яку безпосередньо вказує потерпілий як на особу, що щойно вчинила злочин (а.с.81-82).
29.06.2017 року слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.
Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.
ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання і щодо застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду, яким є Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка».
Вислухавши під час судового розгляду думки прокурора ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного.
Проаналізовані при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру докази переконують суд, що ОСОБА_4 15.03.2017 року приблизно о 16 годині 30 хвилин вчинив суспільно-небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених КК України, а саме незакінченого замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом та незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.15, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України.
Відповідно до висновку стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи за №52 від 25.05.2017 року, в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворювання у виді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження інтоксикаційного генезу. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження інтоксикаційного генезу. В теперішній час ОСОБА_4 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду (а.с.83-89).
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до вимог ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, в тому числі, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п.1 ст.93 КК України).
Згідно з п.2 ч.2 ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» та з п.2 ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосовувати примусові заходи медичного характеру, в тому числі: госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування в примусовому порядку (ч.3 ст.94 КК України).
Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій… Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними (ч.ч.3, 4 ст.503 КПК України).
Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК), висновки судово-медичної експертизи.
Крім того, виходячи з роз`яснень, що містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Відповідно до ч.2 ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу вимог ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Виходячи із досліджених в судовому розгляді доказів судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених КК України, а саме незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.15, ч.1 ст.289 КК України, та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.289 КК України.
При цьому, судом також встановлено, що вказані суспільно небезпечні діяння ОСОБА_4 вчинив у стані неосудності.
Тому, виходячи з характеру та тяжкості психічного захворювання ОСОБА_4 , враховуючи характер та тяжкість вчинених ним діянь, суд вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», оскільки в Шаргородському районі, тобто за місцем проживання ОСОБА_4 , такий психіатричний заклад відсутній.
Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.503-516 КПК України, ч.2 ст.19, ст.ст.92-94 КК України, суд
Клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 26.06.2017 року, затверджене прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соснівка, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка».
Речові докази: автомобіль марки «НІСАН» моделі «КАШКАЙ», 2008 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3 та захисний шкіряний чохол чорного кольору повернути володільцю потерпілому ОСОБА_11 ; автомобіль марки «ФОРД ТРАНЗІТ КОННЕКТ», 2006 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_5 повернути володільцю ОСОБА_9 ; три металевих ключі від навісних замків, мікрооб`єкти, змиви з керма автомобіля марки «ФОРД ТРАНЗІТ КОННЕКТ», мікрооб`єкти, змиви з руків`я коробки передач, змиви з керма автомобіля марки «НІСАН» моделі «КАШКАЙ» знищити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: