Провадження № 11-кп/792/274/17
Справа № 670/932/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.187, ч.3 ст.152, Доповідач ОСОБА_2 >
ч.2 ст.153 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження №0000177 від 25 жовтня 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новоушицького районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Новоушицького районного суду від 13 лютого 2017 року
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, раніше судимий:

-15 січня 2004 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

-20 липня 2005 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-11 листопада 2008 року за ч.1 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-28 листопада 2011 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі, звільнений 26 листопада 2014 року;

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України з призначенням покарання:

за ч.3 ст.152 КК України на 9 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.153 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч.3 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Чаглівка Кокчетавської області Республіки Казахстан, житель АДРЕСА_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, судимий 07 квітня 2005 року за ч.2 ст.187, ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 185, ч.2 ст.186 КК України на 8 років позбавлення волі;
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України з призначенням покарання:

за ч.3 ст.152 КК України на 9 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.153 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч.3 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 25 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк перебування під вартою в період з 25 жовтня 2016 року до 13 лютого 2017, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до вступу даного вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою, проте строком не більше шістдесяти днів.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 1 055 грн. 52 коп. в рівних частинах по 527 грн. 76 коп. з кожного.

Цивільний позов задоволено частково: ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 676 грн. 00 коп. матеріального збитку та 47 557 грн. 00 коп. моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовлено.

Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду, 25 жовтня 2016 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою власної наживи, з корисливих мотивів, попередньо домовилися про відкрите заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, останні підійшли до домогосподарства ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_9 через розбите ним вікно, а ОСОБА_8 через вхідні двері, проникли в житловий будинок потерпілої, де із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_7 , яке виразилось в нанесенні численних ударів руками та ногами по обличчю та по інших частинах тіла, а також погрожуючи останній фізичною розправою, вчинили напад на ОСОБА_7 , вимагаючи в останньої грошові кошти та матеріальні цінності.

ОСОБА_7 , реально сприйнявши дані дії як загрозу своєму життю та здоров`ю, віддала власні грошові кошти в сумі 676 грн. 00 коп.

Крім того, Собольський та ОСОБА_9 заволоділи трьома мобільними телефонами: «Нокіа 5130» чорного кольору вартістю 190 грн., «Самсунг» червоного кольору, вартістю 350 грн., а також «Соні Еріксон W300і» білого кольору, вартістю 221 грн. 35 коп., які належали потерпілій.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , переслідуючи мету задоволення своєї статевої пристрасті, без попередньої згоди потерпілої, почали вчиняти активні дії з метою вступу з ОСОБА_7 у статеві зносини, на що остання категорично відмовилась та чинила опір їх діям.

Далі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , використовуючи власну фізичну перевагу, продовжуючи застосовувати фізичну силу до ОСОБА_7 , проти її волі, по черзі вступили з нею в статевий зв`язок природним та неприродним способом, шляхом орогенітального та аногенітального контактів.

У результаті злочинних дій потерпілій ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження, які в сукупності за своїм характером відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також матеріального збитку на загальну суму 1 437 грн. 35 коп.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Посилався на те, що вину свою визнав повністю, сприяв розкриттю злочину.

При цьому факт зґвалтування потерпілої ОСОБА_7 заперечував та вказував, що з місця злочину не втікав, не переховувався, не чинив опір працівникам поліції. Зайшовши у будинок потерпілої, поки ОСОБА_9 розмовляв з нею, заснув, бо перебував у нетверезому стані. Тому подальших подій, що відбувалися у будинку, він не бачив та не пам`ятає, а розбудили його вже працівники поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким застосувати до нього ст.69 КК України, при цьому зменшити строк відбування покарання.

Посилався на те, що його дружина вагітна та на утриманні має неповнолітню дитину, відшкодував збитки потерпілій, визнав вину і розкаявся.

При цьому, уважав, що висновки суду про доведеність його вини за ч.3 ст.187 та ч.2 ст.153 КК України жодними доказами не підтверджуються, а показання потерпілої є перебільшеними.

У запереченні на апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прокурор просив залишити їх без, а вирок місцевого суду без змін.

Стверджував, що апеляційні скарги обвинувачених є безпідставними, оскільки при ухваленні вироку судом першої інстанції були враховані всі обставини та факти, що мали місце в дійсності. Вина ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях є повністю доведеною показаннями потерпілої ОСОБА_7 , які узгоджуються з дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.

Тому викладені в апеляційних скаргах твердження є надуманими та такими, що направленні на уникнення відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і їх захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відповідно, які підтримали доводи апеляційних скарг з викладених у них мотивів про пом`якшення покарання; заперечення потерпілої ОСОБА_7 та прокурора проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони не підлягають задоволенню.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_8 у місцевому суді свою вину фактично не визнав. Пояснив, що внаслідок вживання великої кількості алкоголю обставин події не пам`ятає. В апеляційному суді заперечив вчинення ним розбійного нападу та зґвалтування потерпілої ОСОБА_7 природним та неприродним способом.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєному також заперечував. Стверджував, що саме ОСОБА_8 розбив вікно і проник у будинок потерпілої ОСОБА_7 , почав її ґвалтувати. Він же грошей у потерпілої не вимагав, тілесних ушкоджень їй не завдавав, за виключенням кількох ляпасів, у статевий акт з нею неприродним способом не вступав. Телефон ОСОБА_7 забрав помилково, переплутавши його зі своїм.

Місцевий суд відхилив такі їх пояснення та спростував сукупністю наступних доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вночі 25 жовтня 2016 року прокинулась від стукоту у двері, за статурою, манерою розмовляти та російською вимовою впізнала ОСОБА_9 . Відразу розбилось вікно та хтось почав залазити у будинок. Вона намагалась втекти, однак ОСОБА_8 штовхнув її на ліжко та почав ґвалтувати. Потрапивши у будинок, чоловіки вимагали гроші та золото, били її, ґвалтували природним та неприродним способом по черзі, в тому числі одночасно, протягом кількох годин. Вона чула розмову нападників про те, що її необхідно напоїти горілкою та вивезти в лісосмугу. Сказане вона сприйняла як загрозу своєму життю та здоров`ю , а тому почала просити їх не робити цього. Віддала їм гроші в сумі 676 грн., побоюючись того, що вони можуть заволодіти державними коштами для виплати пенсій в сумі більше шістнадцяти тисяч гривень, які вона отримала напередодні.
Указані обставини об`єктивно підтверджені висновком судово-медичної експертизи №199 від 25 листопада 2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлено більше 100 тілесних ушкоджень по всьому тілу, серед яких, зокрема, ушкодження зовнішніх статевих органів та прямої кишки, утворення яких характерно для зґвалтування. Наявність та локалізація синців може свідчити про самооборону та самозахист потерпілої.
Згідно висновку судово-цитологічної експертизи №639 від 13 грудня 2016 року біологічні зразки (крові та слини) потерпілої виявлені на статевих органах і нижній білизні обвинувачених.
Факт перебування обвинувачених за місцем проживання потерпілої підтверджений актом про застосування службового собаки від 25 жовтня 2016 року.
Крім того, у обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитись в межах однієї доби до моменту огляду, проведеного 25 жовтня 2016 року та характерні для отримання їх при боротьбі, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз №№200, 201 від 28 жовтня 2016 року.
Протоколом огляду місця події від 25 жовтня 2017 року виявлено розбите скло, відкриті шухляди, шафи, загальний безлад, що узгоджується з показаннями потерпілої щодо механізму проникнення у житло та свідчить про мету обвинувачених щодо заволодіння майном потерпілої.
З огляду на викладене, твердження обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що розбійного нападу вони не вчиняли та не ґвалтували потерпілу, є надуманими та спростовані наведеними вище доказами.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, зокрема, непослідовні пояснення обвинувачених, показання потерпілої, висновки експертиз, суд дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у інкримінованих їм злочинах та правильно кваліфікував їх дії за ч.3 ст.187, ч.3 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України, навівши мотиви прийнятого рішення щодо кожного з них.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

Учинені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 злочини відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, що впливають на призначення міри покарання.
Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченим, судом обґрунтовано визнано вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_9 добровільно відшкодував витрати на лікування потерпілої, має на утриманні малолітню дитину. Водночас ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають непогашені судимості, фактично вини у вчиненому не визнали.

Відтак, з урахуванням наведеного та думки потерпілої, суд обґрунтовано призначив їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.3 ст.187, ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України.

Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Усі обставини кримінального провадження судом досліджено всебічно, повно й об`єктивно, а тому посилання в апеляційних скаргах на однобічність досудового та судового слідства необґрунтовані і підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст.407, 418, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Новоушицького районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зарахувати строк їх попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2016 року по 18 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2