АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти готівкою в іноземній валюті в загальній сумі 15 000 Євро, а також грошові кошти в загальній сумі 24 000 гривень, що вилучені 25.11.2016 за місцем проживання заступника генерального директора із забезпечення виробництва ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2016 року.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що грошові кошти у загальній сумі 15 000 Євро та 24 000 гривень є збереженнями ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . На момент прийняття оскаржуваного рішення і на цей час ОСОБА_6 не повідомлено про підозру. Арешт, накладений на майно, належне ОСОБА_6 та його дружині ОСОБА_10 , на думку апелянта, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки вказане майна не є речовим доказом у кримінальному провадженні №0002441 у розумінні ст. 98 КПК України, не підпадає під ознаки закріплені у ст. 170 КПК України.

Враховуючи, що копію оскаржуваної ухвали отримано апелянтом 14.06.2017 року, то строк на апеляційне оскарження, як зазначає апелянт повинен рахуватись від цієї дати.
В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був завчасно повідомлений, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали судової справи по розгляду клопотання слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 29.11.2016 року було постановлено без участі представника власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, в провадженні управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження №0002441 від 19.09.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 України.
29.11.2016 року слідчий в ОВС третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти готівкою в іноземній валюті в загальній сумі 15 000 Євро, а також грошові кошти в загальній сумі 24 000 гривень, що вилучені 25.11.2016 за місцем проживання заступника генерального директора із забезпечення виробництва ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України.

29.11.2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вказане майно.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

При цьому, слідчий суддя вказаних норм закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0002441 зареєстроване ще 19.09.2016 року про підозру жодній особі не повідомлено, в тому числі і власнику майна ОСОБА_6 , отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно зазначена особа в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебувала, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави, на які він посилається в своєму рішенні, для накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні слідчого, правової підстави для накладення арешту на в загальній сумі 24 000 гривень, що вилучені 25.11.2016 за місцем проживання ОСОБА_6 .

Беручи до уваги зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що вказані грошові кошти відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, то існування правової підстави для арешту цих грошових коштів із вказаною метою взагалі спростовується.

Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, послався на вимоги ст. ст.170, 173 КПК України без обґрунтування накладення арешту на майно з урахуванням конкретного кримінального провадження.
Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, в ухвалі слідчий суддя, взагалі не обґрунтував, яким саме чином вилучені грошові кошти відповідають критеріям ст. 170 КПК України.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення вилучене майно має до розслідування кримінального провадження №0002441, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не доведено необхідності у накладенні арешту на майно ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційні скарги - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Поновити представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти готівкою в іноземній валюті в загальній сумі 15 000 Євро, а також грошові кошти в загальній сумі 24 000 гривень, що вилучені 25.11.2016 за місцем проживання заступника генерального директора із забезпечення виробництва ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в ОВС третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту, а саме грошові кошти в загальній сумі 24 000 гривень, що вилучені 25.11.2016 за місцем проживання заступника генерального директора із забезпечення виробництва ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3388/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1