Справа № 592/6103/15-к
Провадження № 1-кп/592/113/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002873 від 06.05.2015 року за обвинувальним актом у відношенні:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, що має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст. 126 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
05 травня 2015 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи біля входу в четвертий під`їзд будинку АДРЕСА_2 після словесної перепалки з потерпілою ОСОБА_8 умисно наніс їй удар кулаком правої руки в спину в область лопатки праворуч, завдавши фізичного болю.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненому при викладених вище обставинах не визнав, пояснивши суду, що дійсно 05 травня 2015 року близько 19 год. 30 хв. він разом з неповнолітньою дочкою та бувшою дружиною ОСОБА_8 перебували біля входу в четвертий під`їзд будинку АДРЕСА_2 . З потерпілою виникли непорозуміння з приводу спілкування з дитиною, однак ОСОБА_8 він не бив вважає, що потерпіла його оговорила, бо між ними після розірвання шлюбу виникають часті непорозуміння з приводу його участі у вихованні дочки.
Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що 05 травня 2015 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи біля входу в четвертий під`їзд будинку АДРЕСА_2 , де спілкувався з дочкою в її присутності, перешкоджав їй з дочкою зайти до під`їзду будинку, виникла між ними сварка, в ході якої обвинувачений наніс їй удар кулаком в спину, завдавши фізичного болю. Заявлений цивільний позов про відшкодування 5 000 грн. моральної шкоди підтримала.
Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суду пояснили, що 05 травня 2015 року близько 19 год. 30 хв. вони перебували неподалік будинку АДРЕСА_2 , бачили як обвинувачений вдарив потерпілу кулаком в спину.
Згідно висновку судово-медичної експертизи вбачається, що у потерпілої ОСОБА_8 при огляді лікарем травматологом 06.05.2015 року виявлений забій грудної клітини справа (т.1 а.с. 62).
З протоколу проведення слідчого експерименту та фотографій до нього вбачається, що під час цієї слідчої дії свідок ОСОБА_10 продемонстрував механізм завдання обвинуваченим ОСОБА_6 удару потерпілій ОСОБА_8 (т.1 а.с. 71-78)
З протоколу проведення слідчого експерименту та фотографій до нього вбачається, що під час цієї слідчої дії свідок ОСОБА_9 продемонстрував механізм завдання обвинуваченим ОСОБА_6 удару потерпілій ОСОБА_8 (т.1 а.с. 80-86)
Підстав не довіряти зібраним сторонами кримінального провадження та перевіреними судом під час судового розгляду справи доказам, суд не знаходить.
Не визнання обвинуваченим вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд визнає як обраний ним спосіб захисту, спробою уникнути відповідальності за вчинене.
Доводи обвинуваченого стосовно того, що потерпіла ОСОБА_8 оговорює обвинуваченого, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не могли бачити нанесення удару потерпілій особі і дають неправдиві покази стосовно обставин справи, суд вважає необґрунтованими. Вказана позиція обвинуваченого спростовується поясненнями потерпілої в судовому засіданні, що їй обвинуваченим було нанесено удар, показами свідків ОСОБА_9 . ОСОБА_11 стосовно того, що вони дійсно бачили удар в спину потерпілої нанесений обвинуваченими, вказані покази є послідовними та логічно пов`язаними між собою, підстав не довіряти ним суд не вбачає.
Заперечення цих обставин ОСОБА_8 серед іншого будує і на тому, що з відстані 40-50 метрів не можливо було свідкам бачити чи наносився удар чи ні.
За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою суду від 23.11.2016 року йому було призначено захисника на безоплатній основі ОСОБА_4 з Регіонального центру з надання вторинної безоплатної правової допомоги ( т.1 а.с. 199, 205)
09.03.2017 року ОСОБА_6 клопотав про заміну захисника ОСОБА_4 , вважаючи, що вона не належно виконує свої професійні обов`язки, оскільки мало заявляє різного роду клопотань, не допомагає йому оформлювати його власні клопотання ( т2 а.с. 24).
Судом ОСОБА_8 неодноразово роз`яснювалось, що суд не вирішує питання заміни призначеного Регіональним центром захисника, роз`яснювалась можливість самостійного звернення до Регіонального центру для вирішення вищезазначеного питання, запрошення захисника, який раніше надав йому юридичну допомогу на підставі договору (т.1 а.с. 9).
Судом двічі - 17.03.2017 року та 11.04.2017 року пропонувався та надавався обвинуваченому додатковий час для обрання на власний розсуд захисника, погодження ведення захисту з раніше призначеним захисником але останній вважав, що суд повинен забезпечити йому захисника, який буде подавати необхідну кількість належних, на його думку, клопотань.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому доведена повністю і його дії слід кваліфікувати по ст.126 ч.1 КК України, оскільки він умисно завдав удару потерпілій, що завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
При визначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_6 раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дочку та здійснює догляд за сестрою - інвалідом 2-ї групи. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає наявність на утриманні неповнолітньої дочки, здійснення догляду за інвалідом 2-ї групи. Обставин, що обтяжують покарання, суд не знаходить.
За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується задовільно.
З урахуванням всіх обставин справи та відомостей по особу обвинуваченого на підставі ст. 65 КК України суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави, оскільки вважає , що саме таке покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає, що потерпілій ОСОБА_8 внаслідок злочинних дій обвинуваченого була завдана моральна шкода, розмір якої оцінює в 500 грн.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд приймає до уваги характер дій обвинуваченого, моральні страждання потерпілої ОСОБА_8 , а також інші негативні наслідки, що виразились у тому, що були порушені звичайні життєві зв`язки потерпілої, що вимусило її докладати додаткових зусиль для організації свого життя, вона вимушена була звертатись в правоохоронні органи та суд за захистом порушеного права. Крім того, суд вважає, що визначена сума відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.
Речові докази та процесуальні витрати в обвинувальному акті не зазначені, запобіжний захід на досудовому слідстві не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не надходило.
Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,
Засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування завданих моральних збитків задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1