АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/130/17 Справа № 711/9240/16-к Категорія: ст. 82 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженого в режимі

відеоконференції ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

представника Черкаської

ВК № 62 в режимі

відеоконференції ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.11.2016 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровоград від 21.10.2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 14.01.2014 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровоград від 21.10.2013 року скасовано та ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, в решті - вирок залишено без змін.

Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.11.2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання зараховано покарання відбуте частково за вироком Кіровського районного суду м. Кіровоград від 21.10.2013 року і остаточно призначено до відбуття 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровоград від 13.02.2014 року у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення покарання за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.01.2014 року більш суворим покаранням за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.11.2013 року остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2016 року на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 19.04.2013 року по 13.01.2014 рік.

18.10.2016 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за час відбування покарання має 4 заохочення, навчався і закінчив навчальний центр.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.11.2016 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, має 4 стягнення, які на даний час погашені в установленому законом порядку, має 4 заохочення, своєю поведінкою засуджений не довів свого виправлення та не заслуговує на застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив скасувати та задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання, оскільки має 4 заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги; думку прокурора та представника ВК № 62, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси вказаним вимогам відповідає.

Як вбачається з ч.3 ст.82 КК України умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений до 8 років 6 місяців позбавлення волі за скоєння тяжких злочинів.

За час відбуття покарання в Черкаській виправній колонії № 62 характеризується посередньо, допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що мав 3 стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, але належні висновки для себе робить не завжди.

Засуджений ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи на швейній дільниці, до праці ставиться сумлінно, має 4 заохочення, норми виробітку виконує не завжди. На даний час участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймає через відсутність бажання.

Враховуюче вищевикладене і те, що заміна невідбутого покарання має надзвичайно важливе значення, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а саме: своєю поведінкою і ставленням до виконання обов`язків у період відбування покарання не засвідчив успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а тому ухвалу суду Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.11.2016 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419,537, 539 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.11.2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :