Ухвала
іменем україни

17 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2107 року
в с т а н о в и л а:
вироком Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2107 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано ОСОБА_4 невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2016 року та остаточно призначено останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Згідно із оскаржуваним вироком ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він 05 серпня 2015 року о 12.55 год. знаходячись біля будинку № 26 на пр. Свободи у м. Львові, таємно викрав з автомобіля «Mercedes-Bens E-250» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ноутбук марки «HP Presario CQ 58» вартістю 5 000 грн, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Захисник ОСОБА_5 у касаційній скарзі ставить вимогу про зміну оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_4 шляхом помякшення призначеного засудженому покарання. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою, оскільки з наведених документів убачається, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника ОСОБА_5 про невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, а також щодо необхідності помякшення призначеного засудженому покарання колегія суддів вважає безпідставними.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно та на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансері не перебуває.
Також суд урахував обставину, яка була визнана такою, що пом`якшує покарання щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом встановлено не було.
На підставі цих даних у їх сукупності суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням усіх обставин, у межах санкції інкримінованою йому статті кримінального закону.
Аналогічні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_4 покарання та необхідності його помякшення були наведені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника та перевірялися судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними.

При цьому, свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим так й іншими особами, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання несправедливим унаслідок суворості, як на цьому наполягає захисник, а також підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.
Таким чином, підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України та п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
відмовити захиснику ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 квітня 2107 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3