Номер провадження:1-кп/521/645/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2016 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисників-адвокатів ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
законних представників
неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
представника служби у справах дітей
Одеської міської ради у
Малиновському районі ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_12
ОСОБА_13
В С Т А Н О В И Л А
Судом, в порядку статті 331 КПК України, на обговорення було постановлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під вартою, оскільки строк тримання під вартою закінчується 30 вересня 2016 року.
Прокурор вважав за необхідне продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою, оскільки існують ризики передбаченні статтею 177 КПК України.
Захисники обвинувачених, кожен окремо, заперечували проти продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та висловили думку щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим на цілодобовий домашній арешт.
Адвокат ОСОБА_6 також звернулась до суду з письмовим клопотанням про зміну ОСОБА_13 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт, мотивуючи клопотання тим, що останній на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Крім того, адвокат у своєму клопотанні посилається, на те, що строк тримання під вартою закінчився, 13 вересня 2016 року.
Обвинувачені та їх законні представники з думкою захисників погодились, та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, при цьому обвинувачені запевняли суд, що наміру переховуватись від суду у них немає, та за першою вимогою вони будуть з`являтись до суду.
Адвокат ОСОБА_8 вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки існують ризики передбаченні статтею 177 КПК України.
Представник служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі щодо продовження строку тримання обвинувачених під вартою залишив питання на розсуд суду.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного терміну з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання, щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених, колегією суддів встановлені наступні обставини.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спливає 30 вересня 2016 року, та розгляд кримінального провадження завершений не буде, з об`єктивних причин.
Враховуючи обставини скоєних кримінальних правопорушень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , їх особу та вік, міцність соціальних зв`язків, та зважаючи, що до спливу терміну тримання під вартою, судове провадження завершено не буде, суд вважає, що на даному етапі є всі законні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають їх небезпечну поведінку.
Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідно до ст. 177 КПК України є: запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у разі визнання їх винуватими що свідчать про наявність ризику того, що обвинувачені, перебуваючи на свободі можуть продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші злочини та можуть переховуватись від органів досудового слідства чи суду. Наявність ризику незаконного впливу на потерпілих підтверджується тим, що вказані особи не були допитані в судовому засіданні, а посилатися на їх покази надані органом досудового розслідування суд не може на підставі п. 16 ч.1 ст. 7 КПК України.
Під час вирішення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 колегія суддів враховує вимоги статті 492 КПК України, відповідно до якої затримання та тримання під вартою можуть застосовуватись до неповнолітнього лише у разі, як що він підозрюються або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України. Суд також звертає увагу, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як особливо тяжкий, а ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочинів які класифікуються як тяжкі, та враховує наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України.
Таким чином, судом встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених та ризик їх ухилення від суду. На даний період часу у колегії суддів відсутні дані які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинувачених. При цьому, колегія суддів приймає до уваги термін перебування обвинувачених під вартою.
Обставини, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України не має.
Вищевикладене в сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених та обмеження їх конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Щодо клопотань захисників про необхідність змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів вважає, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть свідчити про необхідність зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, або про скасування запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено та стороною захисту надано не було, тому вказані ризики виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Посилання захисників обвинувачених про відсутність доказів їх причетності до скоєння ними злочинів, не можуть бути предметом розгляду на даному етапі судового провадження, так як наявність доказів судом ще не досліджувалось.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини вчинених кримінальних злочинів, те що вказані злочини вчинено із застосуванням насильства, колегія суддів вважає необхідним не визначати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розміру застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів -
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОУВП (21) УДПС України в Одеській області у відношенні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатній для забезпечення виконання ОСОБА_12 , обов`язків, передбачених КПК України не визначати.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОУВП (21) УДПС України в Одеській області у відношенні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатній для забезпечення виконання ОСОБА_13 обов`язків, передбачених КПК України не визначати.
Строк дії ухвали становить 60 діб і обчислюється з моменту закінчення строку тримання під вартою за попередньою ухвалою, тобто з 30 вересня 2016 року. Ухвала колегії суддів про продовження строку тримання під вартою припиняє свою дію 29 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3