АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/554/16 Справа № 705/4913/16-к Категорія: ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2016 року, якою застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 10 листопада 2016 року до 08 січня 2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина Російської Федерації, розлученого, на утриманні має неповнолітнього сина, ОСОБА_7 , 2010 року народження, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 06 квітня 2016 року близько 23 години на автомобільній дорозі Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка поблизу с. Паланка Уманського району Черкаської області за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 , будучи озброєнні травматичною зброєю, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою заволодіння чужим майном здійснили напад на громадян ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , при чому внаслідок застосування зброї завдали вогнепальних поранень ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , у якої відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1097 від 24.06.2016 року виявлені тілесні ушкодження, що відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я та утворилися внаслідок пострілу з травматичної зброї. Після цього заволоділи грошовими коштами, а саме: 4 250 доларів США, 123 000 гривень, 110 польських злотих та мобільними телефонами, чим заподіяли матеріального збитку потерпілим у великих розмірах.

Він же, в січні 2016 року невстановленої слідством дати, перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_10 пакет, в якому знаходились патрони калібру 5,45 мм. в кількості 147 шт., патрони калібру 5,6 мм. в кількості 111 шт., патрони калібру 9 мм. в кількості 7 шт., тим самим незаконно придбав патрони різного калібру для подальшого зберігання за місцем свого проживання, після чого, впевнившись, що це дійсно боєприпаси, він переніс їх до квартири АДРЕСА_4 , де продовжував їх незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу.

09.11.2016 року в період часу з 10 год. 49 хв. по 14 год. 44 хв. в АДРЕСА_2 працівниками поліції в одній із кімнат було виявлено та вилучено патрони калібру 5,45 мм. в кількості 147 шт., патрони калібру 5,6 мм. в кількості 222 шт., патрони калібру 9 мм. в кількості 7 шт., які ОСОБА_7 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В Уманському ВП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 07.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

09 листопада 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

10 листопада 2016 року заступник начальника СВ Уманського РВП УВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Клопотання погоджено заступником керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_22 .

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2016 року задоволено зазначене клопотання та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів. Строк тримання під вартою вирішено рахувати з 10 листопада 2016 року до 08 січня 2017 року.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Також слідчий суддя, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, врахував те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, та відповідно до ч. 4 ст. 187 КК України карається позбавленням волі на строк від 8 до 15 років, перебуваючи на волі, може продовжувати вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, оскільки не займається суспільно корисною працею, ніде не працює. Перебуваючи на волі, буде мати можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; спілкуватись з особами, що спільно з ним вчинили кримінальне правопорушення; з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому обрання відносно нього будь-якого іншого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2016 року та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту чи визначити розмір застави.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотно порушено норми КПК України та Європейського права, у зв`язку з необґрунтованим обранням відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу без визначення застави.

Зазначає, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.

Слідчий суддя не провів аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особливостей кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Указує, що підозрюваний ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від органів слідства, оскільки протягом останніх 7 років постійно проживає на території України у квартирі, яка належить його матері; має на утриманні сина. Також має посвідку на постійне проживання на території України.

Крім того, апелянт зазначає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу останнього з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги та просив її відхилити. Вказав, що існує надто великий ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може зникнути з метою ухилення від відповідальності, вчинити нові злочини.

Заслухавши суддю доповідача, захисника, підозрюваного, прокурора, вивчивши матеріли кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому підставою для застосування такого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 вказаної вище статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду вірно встановив, що за матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення яких передбачене покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризиків того, що підозрюваний намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також враховує, що на даний час не встановлено вичерпного кола осіб, причетних згідно з підозрою до вчинення указаних вище злочинів, тому є значна ймовірність, що, перебуваючи на свободі, підозрюваний матиме реальну можливість спілкуватися з цими особами, чим зможе перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вбачає, що існує досить значний ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може перешкоджати належному судовому провадженню шляхом незаконного впливу на свідків і потерпілих у кримінальному провадженні, яких є значна кількість. Адже саме покази потерпілих є одним з головних джерел доказування у провадження.

На думку колегії суддів існує надто значний ризик того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може зникнути з метою уникнення відповідальності за інкриміновані йому злочини у разі визнання його винуватим в установленому законом порядку, а також з метою уникнення відповідальності в частині необхідності відшкодування шкоди, завданої значній кількості потерпілих осіб, необхідність чого може виникнути у разі задоволення судом заявлених потерпілими цивільних позовів до обвинуваченого на значну загальну суму коштів.

Також колегія суддів вбачає, що слідчий суддя обґрунтовано встановив факт, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 були враховані ризики, які на даний момент не зменшились, а орган досудового розслідування в своєму клопотанні навів та обґрунтував наявність вищевказаних ризиків.

Колегія суддів не вбачає достатньо обґрунтованими доводи апелянта про те, що він має досить сталі соціальні зв`язки за місцем проживання. Зокрема, немає жодних даних про наявність у нього постійного місця роботи, про наявність у нього певного офіційного джерела доходу. Тому такі доводи колегія суддів оцінює критично.

Твердження апелянта про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону щодо не визначення розміру застави, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відповідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Про що вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

Згідно п. 16 листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», на який, зокрема, посилається захисник в апеляційній скарзі, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків. Виключно у випадках, перелік яких встановлено в ч. 4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави, зокрема: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Слід мати на увазі, що у такому разі слідчий суддя, суд також вправі застосувати інший (більший) розмір застави (як альтернатива) відповідно до положень ч. 10 ст. 182 КПК.

Таким чином, слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні. А вказівка про те, що слідчий суддя також вправі застосувати інший (більший) розмір застави (як альтернатива) відповідно до положень ч. 10 ст. 182 КПК стосується особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у виді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи це, колегія суддів вбачає, що на даний час вказаним вище ризикам дієво може запобігти лише такий запобіжний захід як тримання під вартою, й менш суворий запобіжний захід є недостатнім для цього. Тому вбачається, що слідчий суддя обґрунтовано визначив запобіжний захід для підозрюваного саме у виді тримання під вартою.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 199, 396, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2016 року, якою застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 10 листопада 2016 року до 08 січня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :