Справа №591/3075/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/294/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2017 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
21 червня 2017 р. слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми розглянувши клопотання старшого слідчого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_10 про арешт майна, постановив ухвалу, якою наклав арешт на речі вилучені в ході обушку 19 червня 2017 року у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає прокурор Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , а саме: коробок та наявні у них два предмети у формі пістолетів; картку "ПриватБанк" MasterCard № НОМЕР_1 , яка знаходиться у паперовому вкладиші з двома аркушами на одному з яких наявний пін код "1085"; два аркуша паперу формату А/4, на першому наявний номер № НОМЕР_2 , інший містить відомості щодо номерів рахунків відносно особи ОСОБА_11 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучені в ході обшуку 19 червня 2017 року речі, після їх детального дослідження та проведення судових експертиз, можуть мати важливе значення для розслідування кримінального правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_8 вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вилучені речі під час обшуку житлового будинку, жодного відношення до кримінального провадження не мають. Слідчим та прокурором жодних доводів або доказів, які б свідчили про те, що майно має суттєве значення для справи, не наведено. Також слідчий суддя всупереч вимогам кримінального процесуального закону України розглянув подане клопотання за відсутності власника майна, чим порушив право на захист та принцип змагальності.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та прохав її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, прокуратурою Сумської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000242, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що прокурор Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , як службова особа, яка займає відповідальне становище одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_12 у розмірі 5 000 грн., за вирішення питання про припинення кримінального переслідування щодо останнього.

При проведенні обшуку у будинку АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно, на яке слідчим суддею накладено арешт.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді підлягає скасуванню, за наступних підстав.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відносно обґрунтованості клопотання про наявність підстав накладення арешту на майно, апеляційним судом встановлено наступне.

Клопотання старшого слідчого мотивоване тим, що вилучені речі після їх детального дослідження, або проведення судових експертиз, можуть мати важливе значення для розслідування кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя, не звернувши уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України, прийшов до помилкового висновку, та фактично продублював підставу накладення арешту на майно, яка була зазначена в клопотанні слідчого, в результаті чого задовольнив клопотання та наклав арешт на майно.

Клопотання не містить обґрунтованих правових підстав для арешту майна, зокрема чому вважають, що вилучене майно має важливе значення для розслідування кримінального правопорушення, та є предметом злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а також того, які саме сліди злочину передачи та отримання неправомірної вигоди, наявні на зазначених речах.

При цьому, залишено поза увагою той факт, що предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України є неправомірна вигода, яка являє собою незаконну винагороду матеріального характеру.

Як вбачається з клопотання слідчого та долучених до нього матеріалів, предметом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у рамках якого було розглянуто клопотання слідчого є неправомірна вигода в грошовій сумі 5000 грн., яка як зазначає орган досудового розслідування, була отримана прокурором Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 від ОСОБА_12 за припинення кримінального переслідування щодо останнього.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження не відповідає Конституції України, кримінальному процесуальному закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За таких обставин, покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати необґрунтованими та незаконними, а ухвалу слідчого судді - такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали, у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України, про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст.171 КПК України та в ньому не міститься обставин, які обґрунтовують підстави та необхідність накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 376, 167, 170, 171, 172, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2017 року, якою накладено арешт на речі вилучені в ході обушку 19 червня 2017 року у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає прокурор Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , а саме: коробок та наявні у них два предмети у формі пістолетів; картку "ПриватБанк" MasterCard № НОМЕР_1 , яка знаходиться у паперовому вкладиші з двома аркушами на одному з яких наявний пін код "1085"; два аркуша паперу формату А/4, на першому наявний номер № НОМЕР_2 , інший містить щодо номерів рахунків відносно особи ОСОБА_11 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_9 про накладення арешту на речі вилучені в ході обушку 19 червня 2017 року у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає прокурор Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , а саме: коробок та наявні у них два предмети у формі пістолетів; картка "ПриватБанк" MasterCard № НОМЕР_1 , яка знаходиться у паперовому вкладиші з двома аркушами на одному з яких наявний пін код "1085"; два аркуша паперу формату А/4, на першому наявний номер № НОМЕР_2 , інший містить щодо номерів рахунків відносно особи ОСОБА_11 .

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5