АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю представника потерпілої
(відеоконференція) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року у справі № 757/47011/16-к,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року скаргу ОСОБА_6 на постанову прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 16.06.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 22.04.2015 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України - залишено без задоволення.
Ухвала слідчого судді вмотивована тим, що зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст.110 КПК України, а зібрані в ході досудового розслідування докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, що відповідає вимогам ст. 94 КПК України.
Також слідчий суддя послався на те, що допитані в ході досудового розслідування свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на рахунки яких нібито за вказівкою ОСОБА_8 . ОСОБА_13 переказав кошти, зазначили, що кошти дійсно отримували, зокрема ОСОБА_9 за надані юридичні послуги, та використали їх на власний розсуд, при цьому заперечили будь-яке відношення ОСОБА_8 до отримання та розпорядження вказаними коштами. Відповідно до листа Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа» № 597 від 31.03.2016, борг ОСОБА_13 перед установою в сумі 1 280 000 грн. станом на 31.03.2016 повністю погашений. В ході додаткового допиту потерпілих (Том 5 а.с. 77-82) ОСОБА_6 та ОСОБА_13 вказали, що ніяких претензій до ОСОБА_8 не мають та показань щодо обставин вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, давати не будуть як в ході досудового розслідування, так і в суді. При цьому від останніх в ході досудового розслідування надійшли письмові заяви про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_8 у формі приватного обвинувачення, а також клопотання ОСОБА_6 від 22.03.2016 про закриття кримінального провадження № 0000761 відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст. 190 КК України у зв`язку з її відмовою від обвинувачення (т.5 а.с. 95), що було враховано прокурором при закритті кримінального провадження за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Крім цього, за висновками слідчого судді проведеним досудовим розслідуванням не встановлено в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а діяння за які ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, через малозначність не становлять суспільної небезпеки, а тому не є злочином в розумінні ч. 2 ст. 11 КК України. Постанова прокурора в цій частині є належним чином вмотивованою, в той час як зі змісту скарги ОСОБА_6 не зрозуміло в чому полягає її юридична зацікавленість щодо оскарження постанови про закриття кримінального провадження в частині підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ст. 284 КК України за відсутністю складу даних злочинів, які в даному випадку носили характер публічного обвинувачення.
В апеляційних скаргах адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 просять ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 22.04.2015 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.
В обґрунтуваннях поданих апеляційних скарги адвокат ОСОБА_5 та потерпла ОСОБА_6 зазначають, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року є незаконною, необґрунтованою, оскільки слідчим суддею перекручені доводи скарги ОСОБА_6 , яка не скаржилась на неповноту та однобічність досудового розслідування, а вказувала на наявні в матеріалах кримінального провадження докази, які беззаперечно доводять вину ОСОБА_8 та скаржилась на постанову прокурора, що закрив кримінальне провадження за наявності доказів винуватості ОСОБА_8 .
При цьому вказують, що слідчим суддею не взято до уваги показання свідків:
- ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ;
- договір позики між ОСОБА_13 і Товарно-сировинною біржею «Сумська ресурсна біржа»;
- банківські документи, що підтверджують повернення вказаного боргу і таким чином беззаперечно викривають ОСОБА_8 , у скоєному;
- документи ПАТ «Приватбанк», ПАТ «Правекс Банк», ПАТ «Креді Агріколь» про рух коштів на рахунках ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 та фотознімки ОСОБА_10 і ОСОБА_12 у момент отримання коштів із банкоматів;
- дані ПрАТ «МТС», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Астеліт» про з`єднання між телефоном ОСОБА_8 і телефонами ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 у період протиправного привласнення коштів;
- протоколи проведених щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_12 '., ОСОБА_10 негласних слідчих (розшуковик дій) - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних, мереж, згідно яких Шульга під час досудового слідства активно спілкувався з вказаними особами саме з приводу вчиненого ним (ними) злочину, домовлявся з ними про подальші спільні дії по приховуванню слідів злочину і т.п. В розмові між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 останній, наприклад, прямо вказує на Шульгу як на винуватця проблем та адресує ОСОБА_6 вирішувати всі питання саме до Шульги.
При закритті провадження не було узято до уваги те, що в протоколах додатковихдопитів обоє потерпілих ( ОСОБА_6 та ОСОБА_13 ) не відмовились від правдивості первинних показань, а навпаки підтвердили їх, і лише потім повідомили про свій намір скористатися у подальшому правами, передбаченими пунктом б частини 1 статті 56 КПК України, що не одне й те саме, як це виклав прокурор, а згодом і слідчий суддя.
Також зазначають, що з моменту надходження матеріалів даного провадження з прокуратури Сумської області до прокуратури м. Києва і до моменту закриття справи прокурором Прокуратури м. Києва жодної процесуальної дії прокуратурою м. Києва здійснено не було, а тому кримінальне провадження № 0000761 неправомірно закрито.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Пунктом третім ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено закриття кримінального провадження, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
Згідно з вимогами ч. 4 вказаної вище статті постанова про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного приймається прокурором.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних, в даному випадку прокурором.
Як слідує з постанови про закриття кримінального провадження, прокуратурою Сумської області 20.01.2016 року повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст.191. та ч.1 ст.366 КК України, а 04.04.2016 року також повідомлено про підозру за ч.4 ст.358 КК України.
18.05.2016 року прокуратурою Сумської області підслідність у цьому кримінальному провадженні визначена за прокуратурою м. Києва.
ОСОБА_6 являється потерпілою по епізоду підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Так, головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України розслідувалося кримінальне провадження №000627 стосовно начальника відділу забезпечення діяльності керівництва Сумської облдержадміністрації ОСОБА_6 за ст.ст.27 ч.4, 15 ч.2, 369 ч.2 КК України.
В ході досудового розслідування слідчим суддею щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у сумі 1 280 000 грн.
Довідавшись про необхідність внесення застави, ОСОБА_8 вирішив заволодіти коштами чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_13 шляхом обману.
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_8 умовив ОСОБА_13 отримати у ТСБ "Сумська ресурсна біржа" позику у розмірі 1 млн. 280 тис. грн. та передати йому частину коштів для нібито подальшого внесення їх як застави.
Отримавши зазначену суму коштів, ОСОБА_13 передав 150 тис. грн. безпосередньо ОСОБА_8 , а іншу частину коштів за його вказівкою перерахував декількома транзакціями на банківські рахунки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 та ОСОБА_12 .
У подальшому вказані особи передали ОСОБА_8 грошові кошти у сумі понад 522 тис. грн.
Отримавши від ОСОБА_13 кошти у сумі понад 650 тис. грн., ОСОБА_8 взяті на себе зобов`язання не виконав, а отриманими коштами розпорядився на власний розсуд.
Обгрунтовуючи необхідність закриття кримінального провадження у цій частині прокурор послався на те, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 358 та ч. 1 ст. 366 КК України не визнав та показав, що будь-яких дій з метою отримання як народним депутатом України заробітної плати, нарахованої за час перебування за кордоном, не вчиняв. Також, обставин, викладених у повідомленні про підозру, щодо вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 та ч. 4 ст. 190 КК України, підозрюваний не визнав та зазначив, що будь-яких незаконних дій не вчиняв, а допитані в якості потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_13 у своїх першочергових показаннях повністю підтвердили обставини заволодіння шляхом обману ОСОБА_8 грошовими коштами у сумі понад 650 тис. грн., але в ході додаткових допитів останні вказали, що ніяких претензій до ОСОБА_8 не мають та відмовились давати будь-які показання, скориставшись правом потерпілого на відмову від дачі показань. Пізніше в ході досудового розслідування від ОСОБА_6 та ОСОБА_13 надійшли письмові заяви про відмову від обвинувачення у кримінальному провадження за підозрою ОСОБА_8 у формі приватного обвинувачення.
Також, допитані в ході розслідування в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 та ОСОБА_12 , на рахунки яких нібито за вказівкою та умовлянням ОСОБА_8 переказав кошти ОСОБА_13 та заперечили будь-яке відношення ОСОБА_8 до отримання ними та розпорядження вказаними коштами, а відповідно до листа ТСБ "Сумська ресурсна біржа", борг ОСОБА_13 перед установою у сумі 1 280 000 грн. повністю погашено.
Виходячи з наведеного вище, прокурор дійшов до висновку, що в ході досудового розслідування не встановлено винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки не здобуто достатніх доказів для доведення винуватості і вичерпані всі можливості для їх отримання, а тому відсутні підстави для складання обвинувального акту, а кримінальне провадження підлягає закриттю.
Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 повністю погодився з висновками прокурора, навівши мотиви, викладені вище.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді, оскільки постанова прокурора про закриття кримінального провадження не свідчить про всебічне, повне та неупереджене дослідження прокурором всіх обставин кримінального провадження при винесенні постанови про його закриття на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 284 КПК України.
Так, об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою. Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або правом на майно.
Закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст. 190 КК України, як вказувалось вище, прокурор послався на показання самого ОСОБА_8 щодо його непричетності до інкримінованих йому дій, відмову потерпілих від дачі показань з цього приводу, показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_23 та ОСОБА_12 та на лист Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа» № 597 від 31.03.2016, згідно якого борг ОСОБА_13 перед установою в сумі 1 280 000 грн. станом на 31.03.2016 повністю погашений.
В той же час, висновок прокурора про вичерпання можливостей для отримання доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, є передчасним, оскільки при закритті провадження не досліджені та не оцінені ряд доказів, про які йдеться в апеляційній скарзі, зокрема, які містяться у кримінальному провадженні даних проведених у справі негласних слідчих(розшукових) дій, показаннях свідка ОСОБА_24 , які прямо вказують на причетність ОСОБА_8 до протиправних дій, та котрі не отримали жодної оцінки у постанові про закриття кримінального провадження.
Повернення коштів до Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа» в сумі 1 280 000 грн. само по собі не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_8 складу шахрайських дій, оскільки відшкодування заподіяної шкоди не свідчить про відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення, пов`язаного з протиправним заволодінням цими коштами.
Крім цього, на даний час потерпіла ОСОБА_6 бажає дати показання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , що підтверджується її нотаріально завіреною заявою від 16 травня 2017 року.
За таких обставин, винесення прокурором постанови про закриття даного кримінального провадження, на думку колегії суддів, є передчасним та таким, що не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Так як постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню у повному обсязі, додатково перевіреними мають бути і підстави для закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 22.04.2015 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року та постановлення нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_6 та скасування вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.404,405, 407,422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року, якою скаргу ОСОБА_6 на постанову прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 16.06.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 22.04.2015 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, залишено без задоволення скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 на постанову прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 16.06.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 22.04.2015 року.
Постанову прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 16.06.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 від 22.04.2015 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України скасувати.
Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури м. Києва для організації проведення досудового розслідування.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2547/2017
Категорія: ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_25
Доповідач ОСОБА_1