АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/182/17 Справа № 711/1867/17 Категорія: ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.04.2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молочанськ Запорізької області, українця, громадянина України, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 189 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000341 від 22.11.2016 р., відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 189 КК України. Клопотання погоджено з прокурором відділ нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_10 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 в період з липня 2016 року по 30.11.2016, діючи умисно, повторно, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій умисел, направлений на вимагання грошових коштів з погрозою застосування насильства до потерпілого та його родичів, а також з застосуванням насильства до потерпілого, вимагали від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 передачі грошових коштів за наступних обставин.

Так, в липні 2016 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , діючи умисно, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи у зв`язку з відбуванням покарання в межах Черкаської виправної колонії № 62 Управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (теперішня назва Державна установа «Черкаська виправна колонія № 62»), що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова, 30, в камері № 10 сектору максимального рівня безпеки на першому поверсі будівлі зустрілися з ОСОБА_12 , який на той час також перебував в межах цієї ж установи, у зв`язку з відбуванням покарання, та висунули останньому вимогу передати на користь третьої особи на прізвисько « ОСОБА_14 », ким є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, при цьому у разі не задоволення цих вимог ОСОБА_11 висловив погрозу застосувати фізичне та психологічне насильство щодо нього та його дружини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В результаті вказаних дій ОСОБА_12 , маючи підстави вважати, що у разі відмови у задоволенні вказаних вимог може виникнути реальна загроза його життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю його близької людини, погодився на вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_7 й про ці вимоги повідомив дружину ОСОБА_13 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в подальшому не виконували вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_7 щодо передачі грошових коштів, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, які діяли за вказівкою ОСОБА_11 , діючи умисно, разом та за попередньою змовою, в період часу з вересня 2016 року по листопад 2016 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, неодноразово викликали ОСОБА_12 через інших засуджених до камер № 9 та № 10 на першому поверсі сектору максимального рівня безпеки Черкаської виправної колонії № 62 Управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (теперішня назва Державна установа «Черкаська виправна колонія № 62»), що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова, 30, а також в хол, що знаходиться на другому поверсі цієї будівлі, де при зустрічах з ним, прагнучи примусити його виконати вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_7 щодо передачі названої ними суми коштів, в якості помсти за невиконання цих вимог, а також залякати ОСОБА_12 та його дружину ОСОБА_13 , стосовно ОСОБА_12 неодноразово застосовувалось психологічне насильство у вигляді погроз застосування фізичного насильства щодо нього та ОСОБА_13 , а також фізичне насильство у вигляді нанесення ударів стиснутими в кулак руками по голові, в тому числі в ділянку щелепи, а також ногами по його тілу, зокрема по голові та тулубу.

В наслідок вказаних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , піддавшись психологічному насильству з їхнього боку та усвідомлюючи реальність заявлених погроз, на виконання висунутих ними вимог 09 листопада 2016 року, близько 23 години, поблизу перехрестя бульвару Шевченка та вулиці О. Дашкевича в м. Черкасах, а саме поблизу магазину «Сільпо», ОСОБА_13 зустрілась з представником ОСОБА_11 . ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та в присутності ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , передала ОСОБА_16 грошові кошти на суму 1000 доларів США.

28 листопада 2016 року в період часу з 15 години 37 хвилин до 16 години 55 хвилин в ході зустрічі з ОСОБА_13 , яку працівники Черкаської виправної колонії № 62 Управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (теперішня назва Державна установа «Черкаська виправна колонія № 62») завели на побачення до камери № 10 сектору максимального рівня безпеки, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , який теж був присутній на зустрічі, висловив вимоги щодо необхідності передачі ОСОБА_12 або ОСОБА_13 грошових коштів в сумі 2000 доларів США або в гривневому еквіваленті до кінця грудня 2016 року. У зв`язку з тим, що ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_11 , що володіє на цей час лише частиною від вказаної суми грошових коштів, а саме 20 000 грн., останній погодився на передачу ОСОБА_13 цієї суми грошових коштів, але отримувати особисто відмовився, вказавши на присутню на цій зустрічі особу на прізвисько « ОСОБА_18 », тобто ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка отримає вказані грошові кошти від ОСОБА_13 .

Цього ж дня близько 19 години 20 хвилин у салоні автомобіля марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився неподалік від перехрестя бульвару Шевченка та вулиці О. Дашкевича в м. Черкасах поблизу магазину «Сільпо», ОСОБА_19 , діючи відповідно до вказівок ОСОБА_11 , у присутності ОСОБА_17 та ОСОБА_20 отримав від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 20 000 грн., про що в режимі голосової телефонії повідомив ОСОБА_11

30 листопада 2016 року близько 12 години 53 хвилини біля квіткового ринку з боку вул. О. Дашкевича неподалік від перехрестя бульв. Шевченка та вул. О. Дашкевича ОСОБА_13 зустрілась із ОСОБА_20 , який приїхав на місце зустрічі автомобілем марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В подальшому о 13 годині 06 хвилин, виконуючи прохання ОСОБА_13 щодо організації її зустрічі з ОСОБА_11 або його довіреною особою для передачі решти грошових коштів, що вимагали ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , ОСОБА_20 зателефонував ОСОБА_7 та в режимі голосової телефонії повідомив йому, що ОСОБА_13 знаходиться у його автомобілі із грошовими коштами та домовився, що він буде чекати на телефонний дзвінок від нього.

Після цього, о 13 годині 12 хвилин ОСОБА_7 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_20 та в режимі голосової телефонії останній повідомив, що вони з ОСОБА_13 чекають біля колишньої тютюнової фабрики, а ОСОБА_7 в свою чергу зазначив, що до них приїде особа на ім`я ОСОБА_21 , якій необхідно передати кошти. О 13 годині 44 хвилини до ОСОБА_20 знову зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що через 5 хвилин до них підійде особа на ім`я ОСОБА_21 .

В подальшому 30.11.2016 о 13 годині 50 хвилин на заднє сидіння автомобіля марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сів ОСОБА_16 , якому ОСОБА_13 передала грошові кошти у сумі 34 000 грн. Після чого о 13 годині 53 хвилини ОСОБА_16 зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, що грошові кошти на вказану суму він отримав. Потім ОСОБА_16 передав телефон ОСОБА_13 . Під час телефонної розмови між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 останній зазначив, що оскільки сума грошових коштів передана в повному обсязі, то він претензій до ОСОБА_13 не має.

Він же, в період з вересня 2016 року по 30.11.2016, діючи умисно, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, реалізуючи свій умисел, направлений на вимагання грошових коштів із застосуванням насильства до потерпілого та з погрозою застосування насильства, вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження з метою залякування потерпілого та його родича, а також примусу до передачі грошових коштів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за наступних обставин.

Так, в липні 2016 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 діючи умисно, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи у зв`язку з відбуванням покарання в межах Черкаської виправної колонії № 62 Управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (теперішня назва Державна установа «Черкаська виправна колонія № 62»), що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова, 30, в камері № 10 сектору максимального рівня безпеки на першому поверсі будівлі зустрілися з ОСОБА_12 , який на той час також перебував в межах цієї ж установи, у зв`язку з відбуванням покарання, та висунули останньому вимогу передати на користь третьої особи на прізвисько « ОСОБА_14 », ким є ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 , грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США, при цьому у разі не задоволення цих вимог ОСОБА_11 висловив погрозу застосувати фізичне та психологічне насильство щодо нього та його дружини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В результаті вказаних дій ОСОБА_12 , маючи підстави вважати, що у разі відмови у задоволенні вказаних вимог може виникнути реальна загроза його життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю його близького родича, погодився на вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_7 й про ці вимоги повідомив дружину ОСОБА_13 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в подальшому не виконували вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_7 щодо передачі грошових коштів, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, які діяли за вказівкою ОСОБА_11 , діючи умисно, разом та за попередньою змовою, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків для ОСОБА_12 у виді заподіяння шкоди його здоров`ю, в період часу з вересня 2016 року по листопад 2016 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, неодноразово викликали ОСОБА_12 через інших засуджених до камер № 9 та № 10 на першому поверсі сектору максимального рівня безпеки Черкаської виправної колонії № 62 Управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (теперішня назва Державна установа «Черкаська виправна колонія № 62»), що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова, 30, а також в хол, що знаходиться на другому поверсі цієї будівлі, де при зустрічах з ним, прагнучи примусити його виконати вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_7 щодо передачі названої ними суми коштів, в якості помсти за невиконання цих вимог, а також залякати ОСОБА_12 та його дружину ОСОБА_13 , неодноразово наносили ОСОБА_12 удари стиснутими в кулак руками по голові, в тому числі в ділянку щелепи, а також ногами по його тілу, зокрема по голові та тулубу, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у виді травми грудної клітки з переломом передніх відрізків шостого, сьомого, восьмого та дев`ятого ребер праворуч, а також перелому скроневого відростку виличної кістки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/2516 від 13.01.2017 виникли від дії тупих предметів та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

02.03.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, за попередньою змовою групою осіб та умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчиненому з метою залякування потерпілого та його родичів та примусу до певних дій.

На сьогоднішній день підозрюваний ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Черкаська виправна колонія № 62», що розташована за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова 30.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2017 року задоволено вищезазначене клопотання та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з тимчасовим переведенням із державної установи «Черкаська виправна колонія № 62» до Черкаського слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області, для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінального правопорушення строком до 01.04.2017 року.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що встановлена наявність обґрунтованої підозри, тобто наявність встановлених фактів та інформації, зазначених у клопотанні слідчого, які переконують суд в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити такі кримінальні правопорушення. Ці факти підтверджуються протоколом огляду місця події від 30.11.2016, протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_13 , проколом допиту потерпілого ОСОБА_12 та ін.

Не погодившись з ухвалою, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.03.2017 року.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, безпідставна та невмотивована. Зазначає, що протоколи допиту свідків та потерпілих, копії яких долучені до клопотання, не можуть розцінюватися судом, як докази і суд не може приймати обставини викладені в них як достовірні і такі, що дають підстави вважати підозру обґрунтованою, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

При цьому в оскаржуваній ухвалі зазначені відомості, якими суд обґрунтував необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою саме показання свідків і потерпілих, що прямо заборонено ч. 4 ст. 95 КПК України. Прийняття їх судом і покладення відомостей, які в них містяться, в судове рішення позбавляє права сторони захисту на перехресний допит свідка і в силу п. 5 ч. 2 ст. 87 КПК України є недопустимим доказом.

Також матеріали справи містять документи, які складені за результатами вчинення окремих процесуальних дій органом слідства. Проте жоден документ, який наданий до клопотання, як такі, що засвідчують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 2 ст. 189 КК України, відсутні.

Вказує, що до підозрюваного цілком можливим було б взагалі не застосовувати запобіжний захід, тим більше у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 наразі відбуває покарання та знаходиться в Черкаській виправній колонії № 62 й ризики, передбачені ст. 177 КПК України, нівелюються.

Крім того, слідчим та прокурором не доведений жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України. Ні слідчим, ні слідчим суддею не наведено доказів ризиків, які вони вважає встановленими, зокрема, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших співучасників у даному кримінальному провадженні; примушувати свідків та потерпілих до дачі неправдивих показань; вчинити інші кримінальні правопорушення, крім того жодного підтвердження настання зазначених ризиків також не доведено і не надано доказів їх настання в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а лише зроблено необґрунтоване припущення, і, враховуючи перебування підозрюваного в Черкаській ВК № 62, такі припущення є необґрунтованими і безпідставними.

Крім того, зазначає апелянт, слідчий суддя повинен провести аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини національні суди повинні з`ясувати чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу останньої з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги та просив її відхилити. Указав, що застосування такого запобіжного заходу з переведенням підозрюваного до СІЗО викликано тим, що потерпілий ОСОБА_12 також продовжує відбувати покарання в тій же колонії, де перебуває і підозрюваний. Це зумовлює надто великий ризик щодо впливу з боку підозрюваного на потерпілого.

Заслухавши суддю доповідача, захисника, підозрюваного, прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому підставою для застосування такого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 вказаної вище статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду вірно встановив, що за матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 189 КК України, за вчинення яких, зокрема, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до семи років.

Колегія суддів погоджується з позицією прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризиків того, що підозрюваний, відбуваючи покарання у тій же колонії, де перебуває й потерпілий, може незаконно впливати на нього. Цей ризик підтверджується самим характером висунутої ОСОБА_7 підозри щодо вчинення ним протиправних діянь стосовно потерпілого в межах колонії.

Тому колегія суддів вбачає слушною позицію слідчого судді щодо доцільності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з тимчасовим переведенням із Черкаської ВК № 62 до Черкаського слідчого ізолятору.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 199, 396, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.04.2017 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :