ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/724/16-к
Провадження по справі № 1-кп/514/21/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2017 року
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Тарутине кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000034 від 30 березня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Єлизаветівка Тарутинського району Одеської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта вища, розлученої, не працюючої, раніше не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_5 будучи завідуючою Тарутинського районного сектору Головного управління ДМС в Одеській області, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становища з використанням наданої їй влади та службового становищ, з корисливих мотивів, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в своєму службовому кабінеті №1, який розташований за адресою: Одеська область, смт. Тарутине, вул. Красна, 237 Тарутинського району Одеської області 08 квітня 2016 року близько 10 години 15 хвилин, висловила ОСОБА_6 прохання надати їй неправомірну вигоду, за вчинення в інтересах третьої особи ОСОБА_7 дій, а саме за видачу паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_7 у вигляді грошових коштів в сумі 3000 гривень та 08 квітня 2016 року близько 10 години 30 хвилин одержала в своєму службовому кабінеті від громадянина ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 3000 гривень за вчинення в інтересах третьої особи ОСОБА_7 дій, а саме: за видачу паспорта України на ім`я ОСОБА_7 ..

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у скоєнні даного злочину визнала повністю та пояснила, що дійсно 08 квітня 2016 року запропонувала ОСОБА_6 надати їй неправомірну вигоду за видачу паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_7 в сумі 3000 гривень.

В скоєному вона розкаюється.

Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченою обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність її позиці, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тож, судом встановлено, що правильно кваліфіковані дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: прохання надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

При призначенні покарання, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального злочину, всі обставини по справі, особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд відносить визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за неможливе виправлення ОСОБА_5 в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши їй покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи. До тяжких можна віднести хвороби, включені до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Відповідно до висновку №333 Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи у даний час у ОСОБА_5 є наступні захворювання: ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги ІІІ-го функціонального класу, атеросклеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба ІІ стадії, 3 ступеня, 3 групи ризику (ризик високий) з кризовою течією, серцева недостатність 2А ст.; дісциркуляторна енцефалопатія ІІІ ступеня змішаного характеру (на грунті церебрального атеросклерозу, гипертонічної хвороби) із хронічною прогресуючою цереброваскулярною недостатністю кровообігу. Перелічені захворювання є тяжкими та прогресуючим, підпадають під п. 7.1 «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання», затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров"я України №1348/5/5732 від 15 серпня 2014 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №990/25767 від 20 серпня 2014 року.

З приводу вищезазначених хронічних захворювань ОСОБА_5 потребує систематичного медичного нагляду в умовах амбулаторії та періодичного надання медичної допомоги, насамперед, в умовах стаціонару кардіологічного та неврологічного профіля Міністерства Охорони здоровя України, з метою запобігання тяжких ускладнень даних захворювань.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, зі змінами від 06 листопада 2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Таким чином, суд, призначаючи покарання, враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання обвинуваченої ОСОБА_5 , яке не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання у виді позбавлення волі, і подальше відбування покарання може призвести до серйозного погіршення здоров`я та інших тяжких наслідків, її особу та інші обставини справи, а саме: визнання своєї вини та щире каяття у вчиненому та дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості, гуманізму та індивідуалізації покарання, тому суд вважає, що в даному конкретному випадку необхідно застосувати ч. 2 ст. 84 КК України щодо ОСОБА_5 звільнити її від покарання.

Також, суд вважає за необхідне призначити відносно обвинуваченої ОСОБА_5 додаткове покарання передбачене ч. 3 ст. 368 КК України позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Крім того, оскільки суд звільняє обвинувачену ОСОБА_5 від основного покарання, також вважає за необхідне звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від додаткового покарання, як передбачає коментована стаття 84 Кримінального Кодексу України, враховуючи прогресуючу хворобу і те, що у разі не звільнення від додаткового покарання це може призвести до погіршення здоров"я і матеріального стану, оскільки остання не прцює і це є едине її джерело існування.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали Тарутинського районного суду Одеської області від 19.12.2016 року, арешт майна на земельну ділянку площею 0,0999 га, кадастровий номер :04:001:0723, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 ;

на житловий будинок загальною площею 62,2 квадратних метра та земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0421 на якій він розташований за адресою АДРЕСА_4 , у зв"язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_5 тяжко хворіє, є літньою особою, не працює.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у справі: купюри номіналом 500 гривень НБУ у кількості шести штук, номіналом ЛБ6520595, СГ2370566, ЗИ8264633, СГ9591697, ЛИ9718876, СГ2370565, які знаходяться на зберіганні у відділені №10015/0339 «Ощадбанк» повернути власнику ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати по справі в сумі 880 гривень 40 копійок за проведення експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374 КПК України, ст.ст. 50, 65, 66, 67, ч.2 ст.84 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 368 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати в органах державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки, з конфіскацією майна.

На підставі ч. 2 ст. 84 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного судом покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати в органах державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки, з конфіскацією майна - у зв`язку з тяжким захворюванням.

З набранням вироку законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали Тарутинського районного суду Одеської області від 19.12.2016 року, арешт майна на земельну ділянку площею 0,0999 га, кадастровий номер :04:001:0723, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 ; на житловий будинок загальною площею 62,2 квадратних метра та земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0421 на якій він розташований за адресою АДРЕСА_4 .

Речові докази у справі: купюри номіналом 500 гривень НБУ у кількості шести штук, номіналом ЛБ6520595, СГ2370566, ЗИ8264633, СГ9591697, ЛИ9718876, СГ2370565, які знаходяться на зберіганні у відділені №10015/0339 «Ощадбанк» повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 , уродженки с. Єлизаветівка Тарутинського району Одеської області) на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин в розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 (сорок) копійок.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченій та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1