Справа № 645/1365/16-к
Провадження №1-кп/645/90/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 року колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, і вказане клопотання було підтримане потерпілою.

Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність обвинувачення.

Вислухавши думку всіх учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, згідно ч.3 ст.331 КПК України, судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого є загибель людини, та за яке передбачене покарання до 15 років позбавлення волі, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків, які не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Судова колегія зазначає, що на цей час вбачається наявність розумної підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому державним обвинуваченням кримінального правопорушення. При цьому судова колегія, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченим діяння.

Крім того, судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу під час досудового розслідування, не зникли, та неможливість закінчення судового розгляду справи до 10.07.2017 р., судова колегії задовольняє клопотання прокурора .

Оцінка доводів сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого буде надана судом під час постановлення остаточного рішення у справі, у відповідності до приписів статті 368 КПК України .

Продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів -

П о с т а н о в и л а:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 04 вересня 2017 р.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2
ОСОБА_3