Справа № 463/4159/16-к
пр.№ 1-кп/464/68/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.01.2017 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимості не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 , маючи умисел, який виник 02 травня 2016 року, на заволодіння світлозвуковим обладнанням потерпілого ОСОБА_4 , а саме: головами світловими марки „BEAM 5R у кількості 3 штуки, вартістю 51450 грн., головами світловими марки „LED Wash 7*10 у кількості 4 штуки, вартістю 17150 грн., пультом акустичним марки „Sound Kraft EPM, вартістю 11025 грн., прожекторами світлодіодними марки „Led Par 36*3 в кількості 4 штуки, вартістю 15925 грн., пультом світловим марки „DMX, вартістю 4900 грн., комутацією кабелю, вартістю 6125 грн., мікрофоном марки „Shure в кількості 2 штуки, вартістю 4900 грн., 03 травня 2016 року приблизно о 17.00 год, перебуваючи на ринку „Україна, що за адресою: м. Львів, вул. Липова Алея, 5, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном потерпілого, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого безпідставного збагачення, увійшов в довіру до потерпілого, повідомивши останньому неправдиві відомості, що бажає взяти вищевказане світлозвукове обладнання в оренду, та заволодів таким обладнанням. В подальшому, в період часу з 15 до 16 травня 2016 року заклав у відділення ломбарду „Скарбниця, що за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50, світлозвукове обладнання, а саме: голови світлові марки „BEAM 5R у кількості 3 штуки, вартістю 51450 грн., голови світлові марки „LED Wash 7*10 у кількості 4 штуки, вартістю 17150 грн., пульт акустичний марки „Sound Kraft EPM, вартістю 11025 грн., прожектор світлодіодний марки „Led Par 36*3 в кількості 4 штуки, вартістю 15925 грн., пульт світловий марки „DMX, вартістю 4900 грн., комутацію кабелю, вартістю 6125 грн., мікрофон марки „Shure в кількості 2 штуки, вартістю 4900 грн., та таким чином своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 111475 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні у травні 2016 року умисного заволодіння світлозвуковим обладнанням потерпілого ОСОБА_4 за вказаних в обвинуваченні обставин визнав повністю. Додатково дав показання про те, що неодноразово для роботи на різних заходах брав на один-два дні в оренду в потерпілого світлозвукове обладнання, яке завжди повертав вчасно. У травні 2016 року вирішив знову взяти в оренду таке обладнання, яке заклав в ломбард „Скарбниця, оскільки йому були потрібні кошти на лікування родички. Вказав, що після початку досудового розслідування повернув потерпілому пульт і кабелі, які також взяв разом з іншим обладнанням. Підтвердив, що потерпілий неодноразово до нього телефонував з приводу повернення обладнання чи вартості такого, однак ні обладнання, ні коштів до цього часу не повернув. На даний час розглядає варіант взяти кошти в борг в когось з родичів і віддати потерпілому. Перед судовим засіданням запропонував потерпілому повертати по 2000 грн. в тиждень. Також вказав, що неодноразово не з`являвся в судові засідання через зайнятість на роботі. Шкодує про вчинене, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання про те, що у травні 2016 року до нього звернувся обвинувачений ОСОБА_5 з проханням надати в оренду світлозвукове обладнання, вказане у обвинувальному акті. Обвинуваченому повірив, оскільки останній раніше кілька разів брав в нього в оренду світлозвукове обладнання та повертав вчасно. Взявши цього разу обладнання на п`ять днів, після закінчення цього строку кілька разів телефонував та просив продовжити строк, оскільки у нього з`явилась ще інша робота. Разом з тим, повернути таке обладнання повинен був до 11 чи 13 травня 2016 року. Після отримання обладнання обвинувачений в один з днів травня 2016 року передав йому 3000 грн., як часткову оплату за оренду обладнання, яка в цілому повинна була становити 29700 грн. Неодноразово телефонував до обвинуваченого з приводу повернення обладнання чи коштів, однак останній лише обіцяв повернути кошти та неодноразово взагалі уникав спілкування з ним. Перед судовим засіданням 31.01.2017 обвинувачений запропонував віддавати йому по 2000 грн. в тиждень, однак жодних коштів до цього часу так і не віддав, а запропонований обвинуваченим варіант відшкодування вважає надто розтягнутим у часі. Крім цього, обвинувачений його переконував, що візьме кредит та відшкодує таким чином шкоду, проте цього не зробив. Просив суд визнати винуватість ОСОБА_5 та зобов`язати відшкодувати шкоду, однак цивільного позову, незважаючи на роз`яснення судом такого права, не пред`явив.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися та дослідження таких визнано судом недоцільним. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені та зрозумілі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України є правильною, оскільки останній вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є середньої тяжкості, щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, жодних осіб на утриманні не має, не працює, судимості не має, формально позитивно характеризується за місцем проживання, з часу вчинення злочину не вчинив жодних дій з метою відшкодування шкоди потерпілому та фактично уникає такого відшкодування, та приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України, яке за даних обставин є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік за місцем відбування покарання (виправному центрі).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1