Справа № 151/186/17
Провадження № 1-кп/151/20/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2017 року
Чечельницький районний суд Вінницької області
в складі : головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
15.02.2017 року близько 12 години обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи в смт. Чечельник, Вінницької області по вул. Жовтнева біля двоповерхового багатоквартирного житлового будинку №39, на тротуарній доріжці знайшла гаманець жовтого кольору. Піднявши гаманець та відкривши його, вона побачила, що у ньому були грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) грн., картка «Приватбанку» № НОМЕР_1 , картка «Райффайзен банк Аваль» № НОМЕР_2 з пінкодами до них та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , яку вона особисто знає, оскільки та є її знайомою, проживає з нею по одній вулиці через три будинки.
Таким чином, ОСОБА_4 на той час достовірно знала, кому знайдений нею гаманець міг належати, однак, маючи реальну можливість повідомити власницю або органи влади про виявлену нею знахідку та повернути її власниці, будь-яких заходів щодо його повернення власниці, а саме, ОСОБА_5 не вчинила, а навпаки, в неї після виявлення даного гаманця виник умисел на незаконне заволодіння коштами останньої.
Після цього, ОСОБА_4 , керуючись корисливим умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення, умисно, таємно, витягнула з наведеного вище гаманця та викрала грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) грн. належні ОСОБА_5 .
У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на незаконне заволодіння коштами ОСОБА_6 , користуючись наявністю у знайденому нею гаманці, крім готівкових коштів, номерів пін-кодів банківських карток, які також знаходились у гаманці, 15.02.2017 року в період часу з 17 год. 09 хв. до 17 год. 25 хв. перебуваючи в смт. Чечельник по
вул. Героїв Майдану, 32 Вінницької області, а саме біля банкомату «Приватбанк», використовуючи банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , з використанням її пін-коду, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, таємно, використовуючи банкомат, зняла з картки «Приватбанку» ОСОБА_5 готівкові грошові кошти та викрала їх на суму 10 100 (десять тисяч сто) грн, чим завдала збитків потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 13 100 (тринадцять тисяч сто) грн. Викраденим розпорядилася на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
27 лютого 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою.
Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та отримана згода обвинуваченої на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні також просила вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винною, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою обвинувачена, цілком розуміють права обвинуваченої, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченою відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 27.02.2017 року про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за яким призначити її узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Чечельницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя : підпис

З оригіналом вірно.Суддя ОСОБА_1