Справа № 308/3926/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000021 - слідчого військової прокуратури Ужгородського гарнізону підполковника юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця м.Бердичів Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з повною вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », капітана, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий військової прокуратури Ужгородського гарнізону підполковника юстиції ОСОБА_7 , за погодженням з військовим прокурором Ужгородського гарнізону ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 28.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
Подане клопотання мотивує тим, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000021 встановлено, що відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 №17-ос від 11.01.2017 року ОСОБА_5 призначений на посаду начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 »).

Під час проходження військової служби на зазначеній посаді ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.19 Конституції України, ст.ст.11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний був діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, свято і непорушно додержуватись їх, знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, нести особисту відповідальність за стан справ в підрозділі, поводитись з гідністю і честю та не вдаватись до негідних вчинків.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року до правоохоронних органів відносяться органи охорони державного кордону.

Згідно п.2 Розділу І посадової інструкції начальника ВПС «Вилок» ОСОБА_5 був повинен: твердо знати і застосовувати законодавство України; точно виконувати вимоги законів та інших нормативно-правових актів України, а також розпорядчих актів Адміністрації Державної прикордонної служби України, що регламентують організацію та здійснення охорони державного кордону; постійно знати обстановку і вчасно реагувати на її зміни.

Відповідно до п.3 Розділу ІІ вказаної Інструкції ОСОБА_5 , як начальник ВПС «Вилок», ніс повну відповідальність за: охорону визначеної ділянки кордону; дотримання конфіденційності при прийнятті на підставі оперативних даних рішення на охорону державного кордону та щодо їх реалізації.

У відповідності до п.4 Розділу ІІ ОСОБА_5 був зобов`язаний: за різкої зміни обстановки вчасно приймати окремі рішення і доповідати про них начальникові прикордонного загону; організовувати проведення спеціальних заходів з пошуку правопорушників у разі отримання інформації про протиправну діяльність на державному кордоні окремих осіб.

Згідно з п.7 Розділу ІV Інструкції, ОСОБА_5 несе кримінальну відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання вимог посадової інструкції, бездіяльність або невикористання наданих йому прав.

Відповідно до п.457 Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби державної прикордонної служби України, затвердженої наказом АДПСУ від 29.12.2009 №1040 (далі - Інструкція), організація спеціальних заходів починається відразу після отримання даних про факт незаконного перетинання кордону, виявлення осіб, які намагаються перетнути кордон або готуються до правопорушення, про що доповідається вищестоящому керівнику.

Проте, ОСОБА_5 , будучи службовою особою правоохоронного органу, в порушення вимог вказаних нормативних актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Так, 18.03.2017 року приблизно о 02 годині 10 хвилин в районі 102 прикордонного знаку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), прикордонним нарядом « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у складі солдата ОСОБА_9 (старший наряду), солдатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (молодші наряду) були затримані невстановлені особи, які здійснювали незаконне переміщення тютюнових виробів через державний кордон України.

Про вказаний факт на той час заступник начальника ВПС «Вилок» ОСОБА_12 доповів начальнику ВПС ОСОБА_5 , на що останній наказав оформлювати матеріали за вказаним фактом відповідно до діючого законодавства.

В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на використання ним службового становища з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе всупереч інтересам служби.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, замість того, щоб затримати осіб, які намагались незаконно перемістити тютюнові вироби через державний кордон України поза межами пунктів пропуску та проходячи військову службу на керівних посадах в Державній прикордонній службі України тривалий час і достовірно знаючи, що у випадку різкої зміни обстановки на кордоні, в тому числі - у разі отримання інформації про протиправну діяльність на державному кордоні окремих осіб, він повинен вчасно прийняти рішення про проведення спеціальних заходів з пошуку правопорушників та затримання правопорушників і доповідати про них начальникові, реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 через три хвилини зателефонував ОСОБА_12 та наказав відпустити вищевказаних невстановлених осіб разом з предметами злочинної діяльності (тютюновими виробами), не складаючи ніяких процесуальних документів.

Тим самим, ОСОБА_5 , як службова особа правоохоронного органу, своїми діями завдав тяжких наслідків, а саме: дозволив правопорушникам уникнути відповідальності за свої незаконні дії та підірвав авторитет та престиж органу державної влади Державної прикордонної служби України, оскільки по його діях, як керівника - начальника відділу прикордонної служби у суспільства складається враження за всю Державну прикордонну службу в цілому.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.364 КК України.

22.04.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків кримінального провадження, схиливши їх до дачі неправдивих показань. Одночасно, підозрюваний може впливати на співучасників вчинення кримінального правопорушення, які ще не встановлені слідством дати неправдиві покази. Крім того, проходячи військову службу на різних посадах у Державній прикордонній службі ОСОБА_5 може покинути Україну поза пунктом пропуску, оскільки має відповідні знання отриманні в ході виконання ним своїх службових обов`язків безпосередньо на кордоні України. Потрібно врахувати також, що на даний час в Україні діють умови особливого періоду, а значна ділянка кордону України на Сході країни не контролюється Державною прикордонної службою, що дає реальну можливість підозрюваному, з метою уникнення покарання виїхати за межі України через вказану частину кордону.

В той же час, потрібно враховувати зухвалість вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що ч.2 ст.364 КК України - є корупційним правопорушенням, а ОСОБА_5 військовослужбовець правоохоронного органу, у зв`язку з чим його дії набули резонансу у суспільстві та поширило негативне уявлення безладдя та безкаранності у Державній прикордонній службі.

Крім того, свідки допитані у кримінальному провадженні звертали увагу на можливий тиск на них, як з боку цивільних осіб, які займаються незаконним переміщенням тютюнових виробів, так і військовослужбовців Державної прикордонної служби.

Приймаючи до уваги наведені обставини, які свідчать про можливість, знищити, сховати або спотворити докази, які мають істотне значення, для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідство вважає, що ризики передбачені п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у клопотанні. Зокрема прокурор звернув увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, є корупційним правопорушенням, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків кримінального провадження, схиливши їх до дачі неправдивих показань, з метою уникнення покарання може виїхати за межі України і більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може запобігти ризикам визначеним п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Вказав про відсутність доказів, які свідчать про наявність обставин передбачених пунктами 1,2,3 ч.1 ст. 194 КПК України. Надав письмові пояснення.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи захисника.
Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника та підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Аналізуючи доцільність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, який відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років. Крім того суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.364 КК України є корупційним правопорушенням, а ОСОБА_5 є військовослужбовцем правоохоронного органу, у зв`язку з чим його дії набули резонансу у суспільстві та поширило негативне уявлення безладдя та безкаранності у Державній прикордонній службі, що свідчить про обґрунтованість наявності таких ризиків як переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою. Вказані ризики, на думку слідчого судді, доводяться вагомістю доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує - згідно санкції частини 2 статті 364 Кримінального кодексу України.
До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 за місцем проживання позитивно характеризується, одружений.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.
З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти ризикам вчинити підозрюваним спроби переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті Кримінального кодексу України, за злочин, що йому інкримінується за ч.2 ст.364 КК України, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).
Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 .
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Відповідно вимог ст.ст.177, 178, 183, 199 КПК України слідчий суддя враховує передбачені законом обставини та дійшов до висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, враховуються заявлені обвинуваченою стороною ризики, передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.
Оцінюючи в сукупності всі вищевикладені обставини, наявні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Частиною 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги вимоги п.2 ч.5 ст. 182 КПК України слідчий суддя вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом становить - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000,00 грн., і такий на думку суду, буде належним чином гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави за ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Також роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000021 - слідчого військової прокуратури Ужгородського гарнізону підполковника юстиції ОСОБА_7 , погоджене військовим прокурором Ужгородського гарнізону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця м.Бердичів Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з повною вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », капітана, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 23 червня 2017 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом, - в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000,00 грн. (тридцять дві тисячі гривень).
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 27.04.2017 року.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1