Справа №488/4461/16-к 21.06.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/416/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0002263 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уфа Російської Федерації, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21 серпня 2003 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 26 грудня 2003 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.185, , ч.3 ст.186, 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 25.09.2006 року на підставі ст.. 81 КК України умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 13 днів;
- 25 грудня 2009 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 04 липня 2012 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 263 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
- 26 вересня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 26.11.2015 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 19 днів;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 186 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7
обвинувачений: ОСОБА_6

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, часткового приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 вересня 2013 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно положень ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування призначеного ОСОБА_6 покарання, строк тримання останнього під вартою за період з 16 листопада 2016 року по 15 березня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання стосовно речових доказів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2017 року змінити та пом`якшити покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що не згоден з призначеним йому Корабельним районним судом м. Миколаєва покаранням та вважає його занадто суворим.
ОСОБА_6 зазначав, що місцевим судом не був врахований стан його здоров`я, наявність хронічних захворювань та його щире каяття.

Крім того, обвинувачений вказує, що судом першої інстанції не було враховано те, що до винесення 26 вересня 2013 року вироку Заводським районним судом м. Миколаєва він знаходився під вартою 1 рік. За такого, просить перерахувати цей строк з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 1 вересня 2016 близько 12 год. у обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , виник корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 переліз через паркан і проник на територію названого домоволодіння. Після чого ОСОБА_6 проник через відчинену кватирку у вікні до приміщення будинку, де таємно викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_8 , - планшет торгової марки «Apple» вартістю 15000 грн., з яким намагався покинути будинок. В цей час його помітила дружина потерпілого - ОСОБА_9 , яка намагалась завадити останньому покинути приміщення будинку, зачинивши вхідні двері, та стала кликати потерпілого на допомогу. В цей час ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, стали явними і відкритими, не припиняючи їх, продовжуючи утримувати при собі названий планшет, та, маючи намір зникнути з місця події, заволодівши викраденим майном відкрито, вистрибнув через відкриту кватирку у вікні з приміщення будинку і побіг у напрямку виходу з території домоволодіння.
Однак, довести свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, до кінця ОСОБА_6 не зміг так як був затриманий потерпілим ОСОБА_8 ..

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, конкретних обставин вчинення злочину, враховуючи обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, а саме щире каяття та визнання вини, стан його здоров`я, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на стан здоров`я та його повне каяття не є підставою для пом`якшення призначеного покарання і ступінь тяжкості вчиненого істотно не знижує.
А крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів та звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став.

Також, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований злочин під час невідбутого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2013 року.

Відповідно положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання можливе лише в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Зважаючи на цей припис, суд першої інстанції не мав законних підстав зарахувати засудженому термін тримання під вартою в межах будь-якого іншого кримінального провадження, ніж внесеного до ЄРДР за №00022630.
Тому, судом вірно зазначено, що початок відбування строку покарання необхідно обчислювати саме з 16 листопада 2016 року, тобто з дня утримання ОСОБА_6 під вартою за даним кримінальним провадженням. А вимоги ОСОБА_6 зарахувати йому відповідно положень ч.5 ст.72 КК України в строк відбування призначеного покарання строк тримання під вартою, як запобіжного заходу, обраного слідчим суддею на стадії досудового розслідування за іншим кримінальним провадженням є безпідставними.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 405, 407, 424,532 КПК України апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк покарання у вигляді позбавлення волі - строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 16 березня 2017 року по 20 червня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: