Справа № 397/590/17
н/п : 1-кп/397/105/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2017 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.04.2017 року за № 0000240, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Висунь, Казанківського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, який офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз - вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК України), -
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Так, 13.10.2016 року в обідній час (точний час під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не представилося можливим) ОСОБА_5 , перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , надав мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GТЕ-1080І», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 24 від 20.04.2017 року становить 272 грн., з SIM-картою « НОМЕР_1 » оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартість якого згідно довідки ФОП ОСОБА_6 становить 25 грн. 00 коп., у тимчасове користування ОСОБА_3 на період проживання останнього в с. Ружичеве, Олександрівського району, Кіровоградської області, який допомогав ОСОБА_5 по господарству.

27.10.2016 року о 07:00 год., перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_5 про те, що їде до смт. Олександрівка, Кіровоградської області та повернеться в післяобідній час, після чого залишив територію домоволодіння.

27.10.2016 року о 11:00 год. у ОСОБА_3 , який перебував по вул. Незалежності України в смт. Олександрівка Кіровоградської області, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Доводячи до кінця свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , користуючись тим, що перебував з останнім у дружніх стосунках, умисно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та особистого самозбагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи по вул. Залізнична в смт. Олександрівка Кіровоградської області, викинув SIM-карту « НОМЕР_1 » оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та продав мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GТЕ-1080І» ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 50 грн., які в подальшому витратив на продукти харчування.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 297 грн. 00 коп.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду разом із угодою про примирення, яку укладено 27.04.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 .

За умовами угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України, останній зобов`язався у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також, ОСОБА_3 повністю відшкодував заподіяні ним збитки потерпілому.

Крім цього, сторонами визначено узгоджене ними покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Також, сторонами визначено, що покарання за попереднім вироком необхідно виконувати самостійно, з чим погодився обвинувачений.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому, а також вирішено долю речових доказів у провадженні.

Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України та КК України; обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 , які наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України, їм роз`яснені та зрозумілі. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що повністю визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, у разі затвердження угоди, тому суд вважає, що угода про примирення підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, з?ясовано, що дана угода не порушує права потерпілого та відповідає його інтересам, матеріальна шкода йому відшкодована; останній підтвердив усвідомлення наслідків укладення такої угоди.

Міра покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, узгоджена сторонами, відповідає вимогам ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винуватого, який щиро визнав вину у повному обсязі, компрометуючими матеріалами сільська рада на ОСОБА_3 не володіє, на обліку у лікарів нарколога та психіатра останній не перебуває, раніше судимий, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, сторонами враховано, що обвинувачений після вчинення злочину судимий вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Тому, суд погоджується з висновком сторін угоди про те, що покарання призначене вищевказаним вироком необхідно виконувати самостійно.

Таким чином, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а тому, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України. ОСОБА_3 слід призначити узгоджене сторонами покарання.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GТЕ-1080І», вилучений 18.04.2017 року у ОСОБА_7 при проведенні допиту свідка в приміщенні каб. № 20 Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області, необхідно залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 , як узгоджено сторонами в угоді.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 370-371, 376, 394-395, 471, 474-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 27.04.2017 року в сел. Олександрівка між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2017 року за № 0000240.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2017 року, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки виконувати самостійно.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GТЕ-1080І», залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з врахуванням обмежень, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя (підпис)
Копія вірна:
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1