Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/30/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2017 Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,

розглянувши кримінальне провадження № 1-кп/758/30/17, (справа №758/13354/16-к), кримінальне провадження під час досудового розслідування №0001294, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Малин, Житомирської області, громадянки України, освіта вища, не заміжня, дітей не має, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Бердянська, Запорізької області, громадянина України, освіта вища, одруженого, має дитину 2008 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 , наказом Головного територіального управління юстиції у Київській області від 11.03.2016 року за № 430/3 переведена на рівнозначну посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, із присвоєнням чергового 12 (дванадцятого) рангу державного службовця.
ОСОБА_9 , наказом Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15.06.2015 за № 838/3 переведений на посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, із збереженням 12 (дванадцятого) рангу державного службовця.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 за № 606-ХІV), примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Відповідно до частини 1 статті 11 цього Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 11 цього Закону, державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» (від 24.03.1998 за № 202/98-ВР), відповідно до цього Закону державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.
Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною 1 статті 6 цього Закону, працівники органів державної виконавчої служби (державні виконавці, керівні працівники і спеціалісти Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції) є державними службовцями. Відповідно до статті 7 вказаного Закону, працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний, зокрема: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.
Водночас, ОСОБА_8 , будучи службовою особою Головного територіального управління юстиції у Київській області та будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, згідно п. и ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (раніше згідно Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», втратив чинність 01.09.2016), 14.08.2014 була письмово попереджена про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби, у тому числі, щодо заборони використання своїх службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Однак, ОСОБА_8 будучи службовою особою, представником влади, одержала неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.
ОСОБА_9 , будучи службовою особою Головного територіального управління юстиції у Київській області та будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, згідно п. и ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (раніше згідно Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», втратив чинність 01.09.2016), 14.08.2014 був письмово попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби, у тому числі, щодо заборони використання своїх службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Однак, ОСОБА_9 , вчинив пособництво в одержані службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їй службового становища.
Окрім цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїми умисними діями за попередньою змовою групою осіб заволоділи чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілій.
Вказані дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили за наступних обставин.
19 грудня 2014 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_8 відкрито виконавче провадження № 634/4 за виконавчим написом № 6241 від 08 серпня 2014 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_11 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» грошових коштів у сумі 4 483 901, 18 грн.
У цей же день, 19 грудня 2014 року, під час вказаного виконавчого провадження, постановою державного виконавця ОСОБА_8 накладено арешт та заборонено відчуження всього майна боржника ОСОБА_11 .
16 березня 2015 року державним виконавцем ОСОБА_8 винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_11 виконавчого збору в розмірі 448 390, 11 грн.
17 березня 2015 року державним виконавцем ОСОБА_8 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану (ПАТ «КБ «Надра»), якою постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виділено в окреме провадження.
26 березня 2015 року постановою державного виконавця ОСОБА_8 відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_11 виконавчого збору в розмірі 448 390, 11 грн. за № 209/4. 23.04.2015, під час здійснення вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем ОСОБА_8 винесено постанову про арешт усього майна боржника ОСОБА_11 та оголошено заборону його відчуження.
30 червня 2015 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_8 , за погодженням начальника вказаного відділу ОСОБА_12 , повернуто виконавчий документ стягувачу у виконавчому проваджені про стягнення з боржника ОСОБА_11 виконавчого збору в розмірі 448 390, 11 грн. за № 209/4.
Відповідно до пункту 3 цієї постанови виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 30 червня 2017 року.
У той же час, державним виконавцем ОСОБА_8 не прийнято рішення щодо скасування арештів з майна боржника ОСОБА_11 у виконавчих провадженнях № 209/4 від 26 березня 2015 року та 634/4 від 19 грудня 2014 року.
У липні 2016 року, ОСОБА_8 , маючи злочинний намір на особисте незаконне збагачення, використовуючи своє службове становище, вирішила отримати неправомірну вигоду від представника боржника ОСОБА_11 ОСОБА_13 , за не відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору. Окрім цього вона вирішила шляхом обману заволодіти чужим майном нібито за вирішення питання про зняття арешту з майна боржника, накладеного під час здійснення вказаних виконавчих проваджень, хоча, виходячи із наданих Їй повноважень, не могла такий арешт зняти в даному виконавчому провадженні.
Так, 22.07.2016 року, у робочий час, під час зустрічі в приміщенні Головного територіального управління юстиції у Київській області, за адресою: вулиця Ярославська, 5/2, м. Київ, головний державний виконавець ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_13 , що може вирішити питання про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_11 та не відкривати нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору у випадку передачі їй неправомірної вигоди.
У подальшому, у серпні 2016 року, державний виконавець ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на особисте незаконне збагачення, за невставлених обставин вступила у попередню злочинну змову з головним державним виконавцем цього ж відділу ОСОБА_9 щодо його пособництва в отриманні неправомірної вигоди з представника боржника ОСОБА_11 ОСОБА_13 за не відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору в сумі 448 390 гривень 11 копійок. Окрім цього вона вступила з ОСОБА_9 у попередній зговір, з розподілом ролей, щодо шахрайського заволодіння шляхом обману коштами представника боржника ОСОБА_11 ОСОБА_13 у значному розмірі за зняття арешту з майна боржника ОСОБА_11 , що не входило в коло їхніх повноважень і що вони не мали наміру робити.
В подальшому, 31.08.2016 року, у робочий час, державний виконавець ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні Головного територіального управління юстиції у Київській області, за адресою: вулиця Ярославська, 5/2, м. Київ, реалізуючи свій злочинний намір, під час зустрічі з ОСОБА_13 повідомила їй, що питання зняття арешту з майна боржника ОСОБА_11 та не відкриття нового виконавчого провадження може бути вирішене в разі передачі коштів.
Після цього, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , відвела ОСОБА_13 до службового кабінету № 19, який займає головний державний виконавець ОСОБА_9 .
Під час розмови, у присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вчиняючи шахрайські дії, згідно розподілених ролей з ОСОБА_8 , обманюючи ОСОБА_13 , повідомив їй, що він допоможе вирішити питання про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_11 в разі передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 5 000 доларів США. Крім цього, ОСОБА_9 , будучи пособником в отриманні ОСОБА_8 неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_13 , що їй також необхідно передати неправомірну вигоду в розмірі 10 000 гривень державному виконавцю ОСОБА_8 за не відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_11 , яке може бути повторно відкрите в строк до 30.06.2017 року, що входило в обсяг службових повноважень головного державного виконавця ОСОБА_8
05 вересня 2016 року, о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_13 , діючи в інтересах боржника ОСОБА_11 , за вказівкою ОСОБА_8 , прибула до приміщення Головного територіального управління юстиції у Київській області, за адресою: вулиця Ярославська, 5/2 у місті Києві, де в приміщенні кабінету № 19, будучи обманутою ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , передала головному державному виконавцю ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 90 000 грн., за вирішення питання про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_11 . Хоча вирішення цього питання не відносилось до повноважень ні ОСОБА_9 ні ОСОБА_8 і вирішити яке вони з використанням свого службового становища не могли. У той же час, ОСОБА_13 передала головному державному виконавцю ОСОБА_8 , а остання за пособництва ОСОБА_9 отримала, неправомірну вигоду в розмірі 10 000 грн. за не відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_11 у розмірі 448 390, 11 грн.
У цей же день, 05 вересня 2016 року, у період часу з 18 години 20 хвилин до 20 години 38 хвилин, під час проведення обшуку в приміщенні Головного територіального управління юстиції у Київській області, за адресою: вулиця Ярославська, 5/2, м. Київ, у приміщенні кабінету № 19, який займає головний державний виконавець ОСОБА_9 , виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 90 000 грн., а в приміщенні кабінету № 23, який займає головний державний виконавець ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 10 000 грн., які ОСОБА_13 попередньо передала останнім.
Обвинувачена ОСОБА_8 дала суду показання, що працювала на посаді головного державного виконавця відділу примусового виконання управління державної виконавчої служби у Київській області. З ОСОБА_13 вперше зустрілась в липні 2016 року перед відпусткою. ОСОБА_13 прийшла на прийом та просила ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, надала довіреність. ОСОБА_13 залишила свій номер телефону та просила зв`язатись з нею після відпустки. Така практика у неї звичайна, щоб повідомляти сторін про вихід на роботу. Після відпустки заявниця прийшла до неї, оскільки вона їй направила смс про те, що вийшла на роботу. Заявниця зайшла до неї і вони пішли в кабінет ОСОБА_9 , щоб сформувати витяг по справі. В той день у неї не працювала програма, а ОСОБА_9 був більш досвідченим працівником. Коли вони зайшли в кабінет, ОСОБА_9 розмовляв по телефону. Потім він повідомив заявниці про те, щоб з`ясувати всі питання, які цікавлять особу, потрібно витяг, але оскільки система не працювала на той момент, особі було запропоновано прийти пізніше. Особа пішла, через декілька хвилин прийшли працівники поліції.
Стверджує, що з ОСОБА_13 зустрічалась один раз перед своєю відпусткою, а другий раз в день затримання. Пояснити, чому заявниця говорить про те, що вони зустрічались двічі після відпустки, сказати не може. Питання, які задавала заявниця ОСОБА_9 , вона не чула. Вона ні про що із заявником не домовлялась. ОСОБА_13 дійсно запитувала її, чи буде все добре. Вона повідомила, щоб турбуватись, оскільки хотіла заспокоїти особу, в якої був поганий стан здоров`я. Чому ОСОБА_13 поклала на стіл ОСОБА_9 якийсь пакунок, їй невідомо. Вона з ОСОБА_13 ні про що не домовлялись, про будь-які документи мови не йшло. Коли ОСОБА_13 приходила знайомитись із матеріалами до її відпустки, її цікавило, які є арешти. Вона повідомила про те, що такої інформації вона не може дати. ОСОБА_9 не зміг відразу зробити витяг та повідомив про те, що потрібно три дні. Що за пакунок поклала на стіл ОСОБА_9 заявниця, їй не відомо. Це був якийсь папір великих розмірів. У неї не виникло запитань до заявниці щодо паперів, оскільки ОСОБА_9 сказав прибрати і вона прибрала їх. Після того, як вона вийшла з кабінета ОСОБА_9 , пішла на своє робоче місце. У неї не виникло запитання щодо того, що заявниця озвучила 10 000 грн, оскільки вона не чула цього. В кабінеті у ОСОБА_9 домовились про те, що заявниця прийде та отримає витяг через три дні. За заявою стягувача вони мають право накласти арешт. Там арешт був накладений безпосередньо нею, а в подальшому провадження було закрито, оскільки банк був на стадії ліквідації. Арешт не знімався. Без поновлення провадження зняти арешт неможливо, для того щоб поновити провадження потрібно підписати у керівника. В даному випадку підстав для зняття арешту не було. Сама поновити провадження вона не може. Вона не відреагувала на репліку заявниці про 10 000, оскільки її не почула. Стверджує, що не вела розмов із ОСОБА_13 з приводу зняття арешту з майна. Вона не знайомила ОСОБА_13 з іншим співробітником для отримання якоїсь вигоди. Наполягає, що приходила в кабінет до ОСОБА_14 для поради та щоб сформування витяг, оскільки вона була недосвідченим працівником. Конверт з грошима дійсно знайшли у неї на столі, однак, вона не знає яким чином він туди потрапив. Адвокати не були присутні під час обшуку, хоча вона просила дати можливість прибути захиснику. Її начальник також просив про те, щоб допустили під час обшуку захисника.
Обвинувачений ОСОБА_9 дав суду показання, що працював на посаді головного виконавця Державної виконавчої служби у Київській області. В його обов`язки входило примусове виконання судових рішень. Із заявницею він особисто не був знайомий. Коли ОСОБА_8 із заявницею зайшли до нього в кабінет, він розмовляв по телефону. Вони зобов`язані надавати консультації, тому зі слів заявниці, він зрозумів, що вона потребує роз`яснень та консультації. До цього з приводу справи ОСОБА_13 він з ОСОБА_8 не розмовляв. До моменту, як до нього в кабінет зайшла ОСОБА_13 , він про її існування не знав, вона до нього не зверталась. Справу ОСОБА_11 він не бачив, на виконанні у нього справа не перебувала. ОСОБА_8 по даній справі до нього не зверталась. Він не заперечує, що до нього звернулись за порадою ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Коли він перестав говорити по телефону, то повернувся на своє робоче місце. ОСОБА_13 поклала пакунок із паперами. Він, не розуміючи ситуації, трохи відсунув пакунок, показуючи не зацікавленість в даному питанні і сказав забрати зі столу те, що покладено. Він турбувався про те, щоб його документи, які лежали на столі, не змішались із тими паперами, які поклала заявниця. Він заховав свої документи в середній ящик. Він повідомив, що витяг буде зроблено, однак, оскільки система працювала погано, необхідно було час, тому він надав ОСОБА_13 номер телефону. Він всім надає свій мобільний телефон. В його кабінеті та кабінеті ОСОБА_8 не має робочого телефону. Заявниця, виходячи, забрала свій пакунок. В момент, коли він розмовляв по телефону та до нього зайшла ОСОБА_8 , до кабінету заглянула співробітник, саме тоді, коли заявниця клала пакунок його на стіл. Після цього він вийшов із кабінету та пішов в канцелярію, однак, вирішив повернутись до свого кабінету, однак, в коридорі його затримали працівники поліції, які в подальшому ввесь час перебували в його в кабінеті, та не дозволяли викликати захисників. Слідчий, сівши на його місце, з верхнього ящика дістав гроші, які були загорнуті в папір. Він стверджує, що не клав грошові кошти в ящик. Під час освідування у нього на руках не було виявлено фарби. Коли він ховав свої папери, не мав наміру брати пакунок заявниці. Заявниця поклала йому на стіл пакунок. Це був не конверт. Пакунок був товстий, формату не А-4. Він має право давати витяг особі по справі, яка не є в його провадженні. ОСОБА_15 була в кабінеті в той час, як заявниця клала пакунок на стіл. Коли заявниця виходила, ОСОБА_15 вже не було. Він може надавати консультацію особам стосовно чогось, не вчиняючи процесуальних дій. Він пояснив заявниці, що витяг надасть. Коли б це була його справа, він би вивчав документи. Видача витягу не потребує вивчення, тому він одразу повідомив, що надасть витяг. Про зняття арешту не йшло мови, йшла мова лише про отримання витягу. Працівники поліції в момент, коли він вивчав ухвалу про обшук, не перебували в полі його зору, тому могли щось покласти йому до столу і він міг цього не побачити. Під час освідування у нього не було ніякого процесуального статусу. Він не знає, що за грошові кошти було знайдено у нього в кабінеті. Наполягає, що він був незаконно затриманий о 18 годині 20 хвилин. Вважає що мала місце провокація на отримання неправомірної вигоди.
Свідок ОСОБА_13 дала суду показання, що вона є юристом, дати точно не пам`ятає, однак, вона представляла за нотаріально посвідченим дорученням інтереси фізичної особи ОСОБА_11 як боржника перед банком «Надра». Договір про представництво було укладено на стадії виконавчого провадження, за позовом банку до ОСОБА_11 . Звернення стягнення на земельну ділянку не можливо було зробити, оскільки державний акт на землю містив один номер, в інших документах не співпадав номер. Державна виконавча служба наклала арешт на земельну ділянку. Державним виконавцем була ОСОБА_8 . Вони оспорювали виконавчий напис. Рішення суду було не на їх користь. В суді інтереси ОСОБА_11 представляла вона, з боку ДВС представники до суду не з`являлись. Після того, як вони програли суд, влітку 2016 року, постанову про виконавче провадження повернули. Коли вона прийшла забрати постанову, ОСОБА_8 їй повідомила про те, що вона може зняти арешт на майно ОСОБА_11 . Під час цієї пропозиції в кабінеті були лише вони вдвох. ОСОБА_8 також вказала, що далі буде у відпустці, а після того, як вийде, зможе зняти арешт з усього майна. Вони обмінялась номерами телефонів. Після 19.08.2016 року їй зателефонувала ОСОБА_8 і вони домовились про зустріч. Під`їхавши, вона зайшла в кабінет ОСОБА_8 , яка запитала, чи хоче вона зняти арешт. Вона ( ОСОБА_13 ) повідомила, що бажає цього. На наступний день ОСОБА_8 зателефонувала та повідомила, про те, що є відповідь на її питання та завела її до іншої особи, яка знаходилась за один чи два кабінети від кабінету ОСОБА_8 , де був чоловік, який написав на маленькому листочку 5 000 доларів. ОСОБА_8 при цьому була присутня, чоловік пустив папірець в шредер. Ще було озвучено, що вона має передати 10 000 гривень державному виконавцю за не відкриття нового провадження про стягнення виконавчого збору. Вона повідомила, про те, що повинна поговорити зі своїм довірителем, однак, вважаючи на названу суму, вирішила звернутися в поліцію із заявою про вчинення злочину державними виконавцями. Вона прийшла до ОСОБА_8 у призначену дату та вони зайшли до кабінету, де був чоловік, присутній в залі суду ОСОБА_9 . Вона передала грошові кошти ОСОБА_9 . Перед цим, зустрівшись з ОСОБА_8 вона повідомила, що у неї все є і ОСОБА_8 повела її до іншого кабінету, де був присутній ОСОБА_9 . Вона передала грошові кошти, поклавши їх на стіл. Вона не пам`ятає, чи говорили їй покласти грошові кошти, чи ні. Все, що відбувалось фіксувалось відеозаписом. Вона поклала на стіл ОСОБА_9 еквівалент 5 000 доларів в національній валюті, це приблизно 140 000 грн. Грошові кошти були покладені в білий папір. При ній грошові кошти ОСОБА_9 забрав та поклав в тумбочку, ОСОБА_8 була при цьому присутня. ОСОБА_9 повідомив, що за день, два, можна буде прийти та забрати інформаційну довідку про зняття арешту. Вона відповіла згодою. Після цього вона та ОСОБА_8 пішли до кабінету останньої, де вона передала їй 10 000 грн. Вона запитала чи дійсно буде знято арешт, чи не обманять її, на що ОСОБА_8 повідомила про те, що все буде гаразд та виконавче провадження не буде відкриватись. Грошові кошти в сумі 10 000 грн. були замотані в білий папір. Куди ОСОБА_8 поклала грошові кошти, вона не бачила. Заявником в інших справах вона не була. Коли вона говорила з ОСОБА_9 про те, що всі арешти буде знято, вона розуміла це так, що всі накладені ДВС арешти буде знято. Вона не пам`ятає, щоб суд накладав якійсь арешти. Вона звернулась до райуправління поліції Шевченківського району, оскільки працює поруч з цим райуправлінням, де її направили до прокуратури міста Києва. В кабінеті прокурора ОСОБА_5 вона написала заяву про злочин. Чи був там присутній слідчий ОСОБА_16 , вона не пам`ятає. Грошові кошти, які передавались ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , були частково особисті кошти. Вона точно не пам`ятає, що відбулось з грошовими коштами після того, як вона їх передала ОСОБА_9 . Якщо показання в цій частині відрізняються від показань на досудовому розслідуванні, то може повідомити про те, що в той час допиту вона обставини пам`ятала краще. Вона не була присутня при помітці грошових коштів, чи їх копіюванні. На сьогоднішній день грошові кошти їй не повернуто. Вона не пам`ятає, хто саме із співробітників передавав їй грошові кошти, це був хтось із поліцейських. Вона розписувалась за грошові кошти, їх не перераховувала. Було передано їй дві пачки з грошима. Одна пачка з грошима була набагато більша від іншої. Гроші їй передали за 30 хвилин, до того, як вона мала їхати. Вона не залишала без нагляду грошові кошти. На час її звернення до ОСОБА_8 у неї не було законної можливості зняти арешт, вона зверталась з іншим питанням, а саме про ознайомлення з матеріалами справи. ОСОБА_8 повідомляла про те, що особисто дане питання не вирішує. Їй потрібно поговорити з керівництвом. Вона не знає, чи можливо було зняти арешт, чи це було шахрайство. Вона не перераховувала особисто грошові кошти, вважала, що віддавала 142000 грн., куди ділись інші не знає. Стверджує, що не вчиняла ніяких дій, щоб спровокувати ОСОБА_8 , чи ОСОБА_9 отримати неправомірну вигоду.
Свідок ОСОБА_12 дав суду показання, що знайомий з обвинуваченими, був керівником відділу, де працювали обвинувачені. Перебував на посаді керівника з 29.04.2016 року по 29.11.2016 року. З приводу суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йому нічого невідомо. Під час досудового розслідування було вивчено матеріали виконавчого провадження та з`ясовано обставини про те, що події відносились до провадження, державним виконавцем в якому була ОСОБА_8 . Ними проводилась перевірка лише по ОСОБА_8 , по ОСОБА_9 не було запиту. Постанова накладення арешту раніше погоджувалась, зараз завіряється. До нього ОСОБА_8 не зверталась з будь-якими питаннями, які мають відношення до обвинувачення. Він був присутній під час обшуку у обвинувачених, однак, не на протязі всього часу. Йому відомо, що грошові кошти вилучались в кабінеті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У нього були зауваження до обшуку, оскільки не були допущені захисники обвинувачених при проведенні обшуку, хоча обвинувачені просили про це. Захисника було допущено лише о 18 годині. Адвокати не могли потрапити до своїх підзахисних, оскільки двері було зачинено під час проведення обшуку. Він виходив під час проведення обшуку, тому всього не бачив. Ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 не могли без резолюції керівництва закрити виконавче провадження або зняти арешт. Самостійно відкрити провадження виконавчого збору виконавець не може. Державний виконавець приймає рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження, однак, постанова завіряється печаткою. Відмова завіряється печаткою, підпис не ставиться. Завіряння відбувається шляхом ставлення гербової печатки без підпису. До нього ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_8 з приводу даного провадження не звертались. До проведення обшуку він не знав про таке провадження. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають рівнозначні посади. У них існує розподіл дільниць, розподіл здійснює керівник відділу.
Свідок ОСОБА_15 дала суду показання, що працює головним державним виконавцем Державної виконавчої служби в Київській області. З обвинуваченими добрі, робочі стосунки. Вона пам`ятає, що зайшла в кабінет ОСОБА_9 , щоб з ним порадитись. В кабінеті була ОСОБА_8 та якась жінка, яка була у нього на прийомі. Вона бачила, що жінка сиділа за столом, жінка поклала якійсь документи на стіл. ОСОБА_9 від них відмахнувся. Був жест рукою від себе назовні. Вона пам`ятає лише білі документи, що це за документи, якої форми, вона не пам`ятає. Куди ділись документи вона не бачила. Після цього вона вийшла, коли вийшла ОСОБА_8 і жінка вона не знає. Згодом вона бачила, що ОСОБА_9 поза його волею супроводжували в кабінет. Вона чула, що ОСОБА_9 просив викликати адвокатів. Адвокати з`явились до проведення обшуку, однак, їх не допустили. Між тим, як появились невідомі і до моменту як появились адвокати, пройшло близько 40-50 хвилин. Вона не пам`ятає суті розмови ОСОБА_9 і невідомої жінки.
Відповідно до протоколу від 31.08.2016 року про прийняття заяви від ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення, у період часу з 22.07.2016 року 31.08.2016 року службові особи відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, а саме, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші невідомі їй особи, перебуваючи в службовому приміщенні по АДРЕСА_4 , вимагають у неї неправомірну вигоду у розмірі 10 тисяч гривень та 5 тисяч доларів США за зняття арешту з майна боржника ОСОБА_11 та не порушення питання про відкриття нового виконавчого провадження. ОСОБА_13 попереджено про кримінальну відповідальність згідно зі ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.(т.1 а.с.2-4)
Згідно з протоколом огляду від 06.09.2016 року мобільного телефону марки «IPhone6», серійний номер ІМЕІ - НОМЕР_3 , з SIM-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , належного заявнику та свідку ОСОБА_13 , виявлено вхідний дзвінок від абонента НОМЕР_5 , тривалістю 14 секунд, здійснений 05.09.2016 року о 15 год. 25 хв. Під час огляду телефону свідка ОСОБА_13 виготовлено фото екрану (скріншоти) меню програми «Telegram» та «Телефон», якими зафіксовано зміст листування з абонентом за номером телефону НОМЕР_5 та вхідний дзвінок 05.09.2016 року ( т.1 а.с. 20-28). Як встановлено номер телефону НОМЕР_5 належить ОСОБА_8 . Згідно інформації смс повідомлень від 23.08.2016 року саме ОСОБА_8 нагадує ОСОБА_13 про справу ОСОБА_11 . Підтверджує ОСОБА_13 , що домовленість залишається в силі. Саме ОСОБА_8 проявляє ініціативу і пропонує підійти ОСОБА_13 31.08.2016 року. Аналогічно вона підтверджує 02.09.2016 року досягнуту між ними домовленість.
Під час огляду меню телефону «Телефон» виявлено вхідний дзвінок від абонента НОМЕР_5 , тривалістю 14 секунд, здійснений 05.09.2016 року о 15 год. 25 хв. Під час огляду телефону свідка ОСОБА_13 виготовлено фото екрану (скріншоти) меню програми «Telegram» та «Телефон», якими зафіксовано зміст листування з абонентом за номером телефону НОМЕР_5 та вхідний дзвінок 05.09.2016 року ( т.1 а.с. 20-28);
Відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 05.09.2016 року, що здійснювалось за участю техніка - криміналіста із забезпечення роботи слідчих дій СВ Шевченківського УП ГУНП, понятих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 та на підставі постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину із застосуванням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 02.09.2016 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001294 від 31.08.2016 року, в приміщенні УЗЕ в м. Києві ДЗЕ НП України, 05.09.2016 у період з 09 годин 30 хвилин до 10 годин 30 хвилин провели огляд, копіювання грошових коштів, наданих ОСОБА_13 та їх вручення свідку у кримінальному провадженні ОСОБА_13 . Предметом огляду були грошові кошти в сумі 142 000 (сто сорок дві тисячі) гривень, які складаються із 284 купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень із зазначенням серії та номерів наданих купюр. Перед початком огляду вказані купюри просвічені спеціальною лампою, за наслідками чого ніяких змін у кольорі купюр помічено не було. Усі купюри з торцевих сторін помічено спеціальним барвником. При застосуванні спеціальної лампи, спеціальна речовина на грошових коштах та паперовому пакеті люмінесцювало світло-зеленим кольором. Заздалегідь ідентифіковані грошові кошти після огляду вручені ОСОБА_13 і подальшої їх передачі, як неправомірну вигоду (т. 1 а.с. 39-115).
Відповідно до постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину від 02.09.2016 року, було проведено щодо працівника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_8 , працівника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_9 негласну слідчу дію - контроль за контроль за вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у формі імітування його обстановки із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів терміном з 02.09.2016 по 09.09.2016 року включно з метою викриття, документування факту вчинення злочину та осіб, які його вчинили, а також запобігання вчинення даного злочину.
За результатами здійснення НСРД №1.6 від 09.09.2016 року складено протокол про результати проведення слідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину, відповідно до якого, за адресою: АДРЕСА_4 , в приміщенні адміністративної будівлі на другому поверсі в публічно доступному місці здійснено захід аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_8 , в ході якого зафіксовано розмову та передачу неправомірної винагороди в сумі 10 000 грн. за вирішення питання про не відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.
05.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_4 , в приміщенні адміністративної будівлі на другому поверсі в публічно доступному місці здійснено захід аудіо- відео контроль особи ОСОБА_9 , в ході якого зафіксовано розмову та передачу коштів за зняття арешту з майна. ( т.2 а.с.125-137).
Відповідно до протоколу огляду від 25.10.2016 року, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відеоконтролю особи від 09.09.2016 року, було зафіксовано на з`ємному носії MicroSD, інв. № 7нт, фактичні дані про отримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 коштів від ОСОБА_13 . Реєстраційний номер протоколу № 114нт/39/125-2016 від 09.09.2016 (не таємно, акт від 13.10.2016), на трьох аркушах ( т. 2 а.с. 138-139);
Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 25.10.2016 року, речовими доказами в кримінальному провадженні №0001294 від 31.08.2016 року визнано протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи від 09.09.2016, реєстраційний №115нт/39/125-2016 від 09.09.2016 (не таємно, акт від 13.10.2016), з`ємний носії MicroSD, інвентарний № 7дт, протокол про результати проведення слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 09.09.2016, реєстраційний №115нт/39/125-2016 від 09.09.2016 року (Кб (не таємно, акт від 13.10.2016) (т. 1 а.с.140-141);
Згідно відповіді ДП «Національні інформаційні системи», за даними Державного реєстру прав, «Інформаційна довідка Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 95963808» була сформована 12.05.2015 о 16:57:49 з використанням ідентифікаторів доступу співробітника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_8 ( т. 2 а.с.145).
Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції у Київській області № 2395-8-10/8 від 06.09.2016 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 станом на 01.09.2016 року працювали головними державними виконавцями відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, згідно штатного розкладу фактично працюючих працівників. (т.1 а.с.150-151);
Відповідно до Наказу № 1799/3 від 13.11.2015 року ОСОБА_8 переведено на посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області (т.1 а.с.176).
Відповідно до Наказу № 838/3 від 15.06.2015 року ОСОБА_9 переведено на посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області (т.1 а.с. 177);
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до Положення про відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, мають посадову інструкцію (т.1 а.с.152-160);
Відповідно до Наказу № 782/4 від 07.07.2016 року ОСОБА_8 перебувала в основній щорічній відпустці з 08.08.2016 року 21.08.2016 року ( т.1 а.с. 167);
Відповідно до Наказу № 1017/4 від 08.08.2016 року ОСОБА_9 перебував в основній щорічній відпустці з 08.08.2016 року 15.08.2016 року ( т.1 а.с. 168);
Згідно з протоколом обшуку від 05.09.2016 року, що був проведений на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.09.2016 року, в кабінеті № 19 в приміщенні будівлі 5/2 по вул. Ярославській в місті Києві, що займав ОСОБА_9 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 90 000 гривень. Крім цього, під час проведення обшуку в кабінеті № 23, який займала ОСОБА_8 , виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі десять тисяч гривень, виконавче провадження № 209/4 на 29 аркушах, виконавче провадження № 634/4 на 28 арк. (т.1 а.с.199-206);
Відповідно до протоколу від 20.10.2016 року огляду мобільного телефону марки «IPhone5», серійний номер ІМЕІ- НОМЕР_6 з SIM-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_8 виявлено SMS-листування ОСОБА_8 у програмі «Telegram», у розділі «Chats» з абонентом оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 . Під час огляду меню телефону «Телефон» виявлено вихідний дзвінок абонента НОМЕР_4 ( ОСОБА_13 ), тривалістю 14 секунд, здійснений о 15 год. 25 хв.
Під час огляду телефону ОСОБА_8 було виготовлено фото екрану (скріншоти) меню програми «Telegram» та «Телефон», якими зафіксовано зміст листування з абонентом за номером телефону НОМЕР_4 ( ОСОБА_13 ) та вихідний дзвінок 05.09.2016 року.
Відповідно до протоколу огляду від 20.10.2016 року було встановлено: виконавче провадження № 209/4 за постановою про стягнення виконавчого збору № 45886477 від 16.03. 2015 року, прошите та пронумероване, на 29 (двадцяти дев`яти) аркушах; виконавче провадження № 634/4 за виконавчим написом № 6241 від 08.08.2014, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , прошите та пронумероване, на 28 (двадцяти восьми) аркушах (т.1 а.с. 218-219).
Відповідно до постанови від 20.10.2016 року, речовими доказами в кримінальному провадженні №0001294 від 31.08.2016 визнано виконавче провадження № 209/4 за постановою про стягнення виконавчого збору № 45886477 від 16.03.2015, прошите та пронумероване, на 29 (двадцяти дев`яти) аркушах; виконавче провадження № 634/4 за виконавчим написом № 6241 від 08.08.2014, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , прошите та пронумероване, на 28 (двадцяти восьми) аркушах (т.1 а.с.220-221).
Відповідно до протоколу освідування особи від 05.09.2016 року, при візуальному огляді правої та лівої долонь ОСОБА_8 виявлено характерне яскраво-жовте світіння спеціальної хімічної речовини, яке проявляється при освітленні долонь лампою УД-випромінювання (т. 1 а.с.223-225);
Відповідно до протоколу освідування особи від 05.09.2016 року, при візуальному огляді правої та лівої долонь ОСОБА_9 спеціальної хімічної речовини не візуалізувалось (т. 1 а.с. 227-229);
Згідно з висновком експерта № 389хс від 26.10.2016 року, на грошових коштах на загальну суму 10 000 (десять тисяч) гривень та 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, яка однаково за своїми фізико-хімічними властивостями зі спеціальною хімічною речовиною, наданою в якості зразка порівняння на аркуші паперу. На серветках з волокнистого матеріалу, якими було зроблено змиви з правої та лівої руки ОСОБА_8 (як зазначено в постанові слідчого про призначення експертизи) слідів спеціальної хімічної речовини, в межах чутливості використаних методів дослідження, не виявлено. На марлевих тампонах, якими було зроблено змиви з лівої та правої руки гр. ОСОБА_9 (як зазначено в постанові слідчого про призначення експертизи) слідів спеціальної хімічної речовини в межах чутливості використаних методів дослідження, не виявлено.(т.1 а.с.237-243).
Відповідно до постанови слідчого СУ ГУ Національної поліції у місті Києві від 26.10.2016 року, грошові кошти на загальну суму 100 000 ( сто тисяч ) гривень, вилучені 05.09.2016 року під час проведення обшуку, визнано речовим доказом (т. 1 а.с. 245).
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особи обвинувачених, вони раніше не судимі, до скоєного характеризувались позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебувають.
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінивши досліджені докази з точки зору належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 , будучи службовою особою, представником влади, одержала неправомірну вигоду в сумі 10 тисяч гривень для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, а саме не відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.
При цьому ОСОБА_9 вчинив пособництво в одержані службовою особою неправомірної вигоди у розмірі 10 тисяч гривень для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй службового становища, а саме не відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.
Окрім цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїми умисними діями за попередньою змовою групою осіб заволоділи майном ОСОБА_13 , а саме 90 тисячами гривень шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілій, за вирішення питання про зняття арешту з майна боржника, накладеного під час здійснення вказаних виконавчих проваджень, хоча, виходячи із наданих їм повноважень, вони не могли такий арешт зняти в даному виконавчому провадженні.
У зв`язку з цим суд вважає, що прокурором поза розумним сумнівом не доведено, що ОСОБА_8 вчинено злочин передбачений ч. 2 ст. 368 КК України, а ОСОБА_9 вчинено злочин передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України.
Оцінюючи фактичні дані, які містяться в показаннях свідка ОСОБА_13 , суд вважає їх по своїй суті послідовними та правдивими. З вказаних показань вбачається, що саме ОСОБА_8 запропонувала їй вирішити питання про скасування арешту на майно ОСОБА_11 , інтереси якого вона представляла, посилаючись, що сама цього не вирішує, та не відкривати в подальшому провадження про стягнення виконавчого збору. Залишила свій номер телефону та взяла телефон заявниці. Сама ОСОБА_8 в подальшому їй зателефонувала, нагадала про можливість вирішення цих питань. В подальшому водила ОСОБА_13 до іншого працівника, де їй була названі конкретні суми. Під час цих розмов була присутня ОСОБА_19 ОСОБА_13 , хоч на даний час з невпевненістю, однак, вказує, що цим чоловіком був саме ОСОБА_9 . Вона повідомила, про те, що повинна поговорити зі своїм довірителем, однак, вважаючи на названу суму, вирішила звернутися в поліцію із заявою про вчинення злочину державними виконавцями. Згідно домовленості вона прийшла до ОСОБА_19 , з якою пішла до ОСОБА_9 , де залишила обумовлену суму, як вона вважала, еквіваленту 5 тисячам доларів США, а 10 тисяч гривень залишила в кабінеті ОСОБА_8 , в її присутності.
Суд прийшов до висновку, що показання ОСОБА_13 в цілому є послідовними і логічними, вони узгоджуються з характером, логікою і послідовністю розвитку подій, наявними відеозаписами і в сукупності з іншими доказами їх можна покласти в основу обвинувального вироку. Суд не встановив обставин, що у ОСОБА_13 були мотиви оговорити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та давати щодо них неправдиві показання. Деякі неточності в її показаннях, суд розцінює як їх щирість, так як вона природно не пам`ятає деяких обставин через перебіг часу. Суд вважає, що коли б у неї були спеціальні наміри оговорити обвинувачених, вона б могла завчити всі найдрібніші деталі і давати відповідні показання.
Фактичні дані, які містяться в її показаннях суд визнає належними та допустимими.
Показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються з фактичними даними, відображеними 31 серпня 2016 року у протоколі про прийняття заяви від ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення, де вона прямо вказує на ОСОБА_8 та на ОСОБА_9 , які хочуть отримати 10 тисяч гривень та 5 тисяч доларів США за зняття арешту з майна боржника ОСОБА_11 та не відкриття нового виконавчого провадження.(т.1 а.с.2-4).
Згідно з протоколом огляду від 06.09.2016 року мобільного телефону марки «IPhone6», серійний номер ІМЕІ - НОМЕР_3 , з SIM-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , належного заявнику та свідку ОСОБА_13 , виявлено вхідний дзвінок від абонента НОМЕР_5 , тривалістю 14 секунд, здійснений 05.09.2016 року о 15 год. 25 хв. Під час огляду телефону свідка ОСОБА_13 виготовлено фото екрану (скріншоти) меню програми «Telegram» та «Телефон», якими зафіксовано зміст листування з абонентом за номером телефону НОМЕР_5 та вхідний дзвінок 05.09.2016 року (т.1 а.с. 20-28). Як встановлено номер телефону НОМЕР_5 належить ОСОБА_8 . Згідно інформації смс повідомлень від 23.08.2016 року саме ОСОБА_8 нагадує ОСОБА_13 про справу ОСОБА_11 . Підтверджує посилання ОСОБА_13 , що домовленість залишається в силі. Саме ОСОБА_8 проявляє ініціативу і пропонує підійти ОСОБА_13 31.08.2016 року. Аналогічно вже 02.09.2016 року підтверджує досягнуту між ними домовленість.
Відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 05.09.2016 року, було оглянуто грошові кошти в сумі 142 000 гривень, які складаються із 284 купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень із зазначенням серії та номерів наданих купюр. Перед початком огляду вказані купюри просвічені спеціальною лампою, за наслідками чого ніяких змін у кольорі купюр помічено не було. Усі купюри з торцевих сторін помічено спеціальним барвником препарат «Светлячок - М». При застосуванні спеціальної лампи, спеціальна речовина на грошових коштах та паперовому пакеті люмінесцювало світло-зеленим кольором. ( т.1 а.с. 39-115).
Відповідно до постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину від 02.09.2016 року, його було проведено щодо працівників відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме негласну слідчу дію - контроль за за вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у формі імітування його обстановки із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів терміном з 02.09.2016 по 09.09.2016 року включно з метою викриття, документування факту вчинення злочину та осіб, які його вчинили, а також запобігання вчинення даного злочину.
За результатами здійснення НСРД від 09.09.2016 року складено протокол про результати проведення дослідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину, відповідно до якого, за адресою: АДРЕСА_4 , в приміщенні адміністративної будівлі на другому поверсі в публічно доступному місці здійснено захід аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_20 , під час якого зафіксовано розмову та передачу неправомірної винагороди в сумі 10 000 грн.
05.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_4 , в приміщенні адміністративної будівлі на другому поверсі в публічно доступному місці здійснено захід аудіо- відео контроль особи ОСОБА_9 під час якого зафіксовано розмову та передачу неправомірної винагороди ( т.2 а.с.125-137)
Відповідно до протоколу огляду від 25.10.2016 року, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відеоконтролю особи від 09.09.2016 року, було зафіксовано на з`ємному носії MicroSD, інв. № 7нт, фактичні дані про отримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 коштів (т. 2 а.с. 138-139).
Відповідно до Наказу № 1799/3 від 13.11.2015 року ОСОБА_8 переведено на посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області (т.1 а.с.176)
Відповідно до Наказу № 838/3 від 15.06.2015 року ОСОБА_9 переведено на посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області (т. 1 а.с. 177);
Згідно з протоколом обшуку від 05.09.2016 року, що був проведений на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.09.2016 року, в кабінеті № 19 в приміщенні будівлі 5/2 по вул. Ярославській в місті Києві, що займав ОСОБА_9 , виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 90 000 гривень. Крім цього, під час проведення обшуку в кабінеті № 23, який займала ОСОБА_8 виявлено та вилучено грошові кошти купюрами номіналом 500 гривень у кількості 20 штук, в загальній сумі десять тисяч гривень, мобільний телефон «Iphone 5» ІМЕІ НОМЕР_6 , виконавче провадження № 209/4 на 29 аркушах, виконавче провадження № 634/4 на 28 арк. (т.1 а.с.199-206).
Згідно з висновком експерта № 389хс від 26.10.2016 року, на грошових коштах на загальну суму 10 000 ( десять тисяч ) гривень та 90 000 ( дев`яносто тисяч) гривень виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, яка однаково за своїми фізико-хімічними властивостями зі спеціальною хімічною речовиною, наданою в якості зразка порівняння на аркуші паперу. (т.1 а.с.237-243).
Відповідно до постанови слідчого СУ ГУ Національної поліції у місті Києві від 26.10.2016 року, грошові кошти на загальну суму 100 000 ( сто тисяч ) гривень, вилучені 05.09.2016 року під час проведення обшуку, визнано речовим доказом (т.1 а.с.245);
Фактичні дані, що містяться в казаних документах суд визнає допустимими і такими які в сукупності з іншими доказами підтверджують вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочинів.
Аналізуючи показання обвинуваченої ОСОБА_8 , суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_8 не заперечує, що мала розмову з ОСОБА_13 з приводу виконавчого провадження ОСОБА_11 , що вона дійсно залишала свій телефон ОСОБА_13 . Суд критично відноситься до її показань, що така практика для неї є загальноприйнятою, а саме залишати телефон учасникам виконавчого провадження. ОСОБА_8 визнає, що саме вона телефонувала ОСОБА_13 і повідомляла про свій вихід з відпустки на роботу і що цей дзвінок не був пов`язаний з розглядом по суті виконавчого провадження, яке на той час було закрито. Вона не заперечує, що бачила як ОСОБА_13 клала пакет на стіл ОСОБА_9 , що після цього разом з ОСОБА_13 заходила до її кабінету. Суд, з врахуванням переглянутого відеозапису негласних дій, критично відноситься до показань ОСОБА_8 , про те що вона не чула висловлювань ОСОБА_13 про 10 тисяч гривень, які вона передає їй. Таку позицію обвинуваченої суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності.
Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд звертає увагу, що він не заперечує, що до нього звернулась ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , яка поклала пакунок на стіл. При цьому суд критично відноситься до його доводів, що він пакет з грошима не забирав, що його забрала ОСОБА_13 . Суд звертає увагу, що під час розмови ОСОБА_9 з ОСОБА_13 він спілкується з ОСОБА_13 як з особою, з якою спілкувався раніше і володіє суттю питання, що спростовує його твердження про те, що з ОСОБА_13 до цього не спілкувався. Суд також вважає, що його доводи спростовуються сукупністю досліджених доказів, а його позицію суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності. Суд не встановив фактичних обставин, що пакет з грошима ОСОБА_9 могли підкинути сторонні особи.
Свідок ОСОБА_12 не був безпосереднім учасником подій, дав показання, що до нього, як безпосереднього керівника, не звертались ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу справи ОСОБА_11 . При цьому він вказав, що він був присутній під час обшуку у обвинувачених, однак, не на протязі всього часу. Йому відомо, що грошові кошти вилучались в кабінеті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У нього були зауваження до обшуку, оскільки не були допущені захисники обвинувачених при проведенні обшуку, хоча обвинувачені просили про це. Захисника було допущено лише о 18 годині. Адвокати не могли потрапити до своїх підзахисних, оскільки двері було зачинено під час проведення обшуку. Він виходив під час проведення обшуку, тому всього не бачив. В той же час він вказав, що ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 не могли зняти арешт з майна. До нього ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_8 з приводу даного провадження не звертались. До проведення обшуку він не знав про таке провадження.
Свідок ОСОБА_15 дала лише показання, що зайшла в кабінет ОСОБА_9 , щоб з ним порадитись. В кабінеті була ОСОБА_8 та якась жінка, яка була у нього на прийомі. Вона бачила, що жінка сиділа за столом, жінка поклала якійсь документи на стіл. ОСОБА_9 від них відмахнувся. Був жест рукою від себе назовні. Вона пам`ятає лише білі документи, однак, що це за документи, якої форми, вона не пам`ятає. Куди ділись документи вона не бачила. Після цього вона вийшла, коли вийшла ОСОБА_8 і жінка вона не знає.
Суд критично відноситься до доводів обвинувачених та їх захисників, що ОСОБА_8 не могла використовувати своє службове становище, діючи в інтересах довірителя ОСОБА_13 не відкривати знову виконавче провадження про стягнення судового збору, за що, за пособництва ОСОБА_9 , отримала 10 тисяч гривень. Суд виходить з того, що згідно приписів ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Саме на державного виконавця закон покладає обов`язок його стягнення, оскільки, він стягується на користь держави, а не зацікавлених осіб. Також виконавче провадження було безпосередньо в її провадженні, вона готувала в тому числі процесуальні документи. Якщо навіть взяти до уваги, що її дії необхідно було погоджувати з керівництвом, однак, вона використовуючи своє службове становище, могла впливати на прийняття рішення, підписувала відповідні документи, доповідати керівництву обставини справи, так як вона їх бачила, досягаючи бажаного результату. Суд також бере до уваги, що маючи у своєму провадженні справу, вона в тому числі і шляхом зловживання службовим становищем могла вплинути на прийняття рішення в інтересах особи, яку представляла ОСОБА_13 .
На висновок суду не впливають доводи ОСОБА_19 , що вона грошей не торкалась. Суд встановив, що кошти були залишені в її кабінеті і, на переконання суду, вона бачила і чула про те, що це за кошти і за що саме залишаються в місці, доступ до якого має ОСОБА_19 і може ними розпоряджатися.
Щодо доводів захисника ОСОБА_6 про визнання недопустимими фактичних даних, які містяться у протоколі від 31.08.2016 року про прийняття заяви від ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 2-4), оскільки він був складений не тому місці, яке в ньому вказано, що протокол складався не слідчим ОСОБА_16 , а іншою особою, то суд не погоджується з доводами захисника.
Суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_13 , що заява відбиралась в прокуратурі, однак, суд не вбачає істотних порушень вимог ст. 104 КПК України під час його складання, суд звертає увагу, що місце складання в ньому відображено як місто Київ, протокол складений і підписаний старшим слідчим ОСОБА_16 , з відображенням, що при цьому присутня прокурор ОСОБА_5 .
Суд не погоджується з доводами захисника ОСОБА_6 про визнання недопустимими фактичних обставин, як містяться у протоколі огляду та вручення ОСОБА_13 грошових коштів від 05.09.2016 року (т. 1 а.с. 39-115), що здійснювалось за участю техніка - криміналіста із забезпечення роботи слідчих дій СВ Шевченківського УП ГУ НП, понятих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 та на підставі постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину із застосуванням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 02.09.2016 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001294 від 31.08.2016 року. При цьому у суду не виникає сумнівів, в тому, що вказаний протокол було складено уповноваженою особою, в присутності понятих. На висновок суду не впливає та обставина, що на початок огляду ОСОБА_13 могла бути відсутня, а огляд було проведено за участю спеціаліста і понятих, після чого їй вручили кошти.
В той же час прокурором поза розумнім сумнівом не доведено, що ОСОБА_13 передала ОСОБА_9 саме 132 тисячі гривень. Суд бере до уваги, що під час обшуку у ОСОБА_9 було вилучено лише 90 тисяч гривень. Інша частина грошей не виявлена, ОСОБА_9 був затриманий не вдовзі після передачі грошей, фактичних даних, що він розпорядився 42 тисячами гривень до затримання не встановлено. Оскільки всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого, суд виключає із обвинувачення ОСОБА_9 і ОСОБА_8 посилання на отримання ними 132 тисячі гривень і вважає встановленим в цій частині передачу обвинуваченим під час вчинення шахрайства 90 тисяч гривень.
Суд не знаходить істотних порушень під час винесення постанови про проведення контролю за вчиненням злочину та протоколів проведення негласних слідчих розшукових дій, вважаючи, що вона винесена з дотриманням вимог КПК України.
Суд не знаходить підстав для визнання недопустимими фактичних обставин, які містяться у протоколі обшуку від 05 вересня 2016 року (т. 1 а.с. 197-206), Обшук був проведений на підставі ухвали слідчого судді (т. 1 а.с. 195), з дотриманням вимог передбачених ст. 234-236 КПК України. КПК України не передбачає безумовної норми, що обшук не може проводитись без захисника особи, в якої обшук проводиться. Суд бере до уваги, що обшук проводився в державній установі, в присутності її представника. Під час судового розслідування не встановлено, що під час проведення обшуку прибули захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яких слідчий не допустив для проведення цієї дії. Так захистом не надано будь-яких документів про прибуття захисників, це зі слів обвинувачених не відображено у протоколі обшуку, а до показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 суд відноситься критично, так як вважає їх зацікавленими у долі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Суд не погоджується з доводами захисту, що ОСОБА_13 не дала прямих показань про участь ОСОБА_9 у злочинах. Суд вбачає в показаннях ОСОБА_13 є детальні показання щодо участі ОСОБА_9 у злочині, які підтверджуються фактичними записами відображеними у відео та аудіо контролі за вчиненням злочину, які суд визнає належними та допустимими.
Аналізуючи доводи захисника ОСОБА_7 про неконкретність пред`явлено обвинувачення ОСОБА_21 , суд не знаходить істотних порушень вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими і які підлягають доказуванню згідно вимог ст. 91 КПК України.
Суд бере до уваги, що закон на розсуд прокурора покладає виклад фактичних обставин кримінального правопорушення і визначає згідно ст. 337 КПК України обов`язок суду здійснювати судове провадження лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту та можливість вийти за його межі у випадку покращення становища особи, що судом і зроблено.
Суд частково погоджується з доводами захисників, щодо неправильності кваліфікації дій обвинувачених.
Суд також бере до уваги, що у постанові Пленуму від 26 квітня 2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» Верховний Суд України роз`яснив, що відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що посадова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади або організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або хоч і не мала повноважень вчинити відповідні дії, але через своє посадове становище могла вжити заходів до їх вчинення іншими посадовими особами.
Як неодноразово вказував у своїх правових позиціях Верховний Суд України (зокрема справа № 5-28кс14), Закон формулює наступні ознаки хабарництва: спеціальний суб`єкт злочину службова особа, визначення якої дається у примітці до статті 364 КК; предмет злочину будь-які матеріальні винагороди, майнові вигоди чи послуги майнового характеру; причинний зв`язок між незаконною винагородою та згодою службової особи використати свої службові повноваження чи становище; залежність між оплаченим хабаром результатом та спроможністю застосування (незастосування) службою особою своїх повноважень або використання інших можливостей суб`єкта злочину для досягнення бажаного хабародавцю результату повноважень давати вказівки і контролювати діяльність інших осіб (організацій); уявлення хабародавця про можливість позитивного для нього вирішення того чи іншого питання певною службовою особою; усвідомлення службовою особою, що майнове благо надається їй за дії (бездіяльність) по службі; умислом службової особи охоплюється усвідомлення того, що особа, яка надає матеріальне благо, сприймає свою поведінку як давання хабара.
Також суд враховує правову позицію Верховного суду України, викладену у справі № 5-109 кс15 про те, що при отриманні неправомірної вигоди має значення не те, що особа має статус службової особи у зв`язку з наявністю певних повноважень взагалі, а наявність такого статусу визначається щодо конкретних вчинюваних дій.
Суд виходить з того, що виходячи із законодавчо закріплених повноважень державного виконавця, ОСОБА_8 була наділена правами у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від відомчої належності та підлеглості, тобто вона була представником влади.
Однак, в конкретному виконавчому провадженні відносно ОСОБА_11 вона згідно приписів ст. 26 та ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на 05 вересня 2016 року дійсно була наділена повноваженнями відкривати нове виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_11 виконавчого збору в сумі 448390 тисяч 11 гривень.
В той же час відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 не були наділені в даному виконавчому провадженні повноваженнями зняти арешт з майна ОСОБА_11 .
Тому суд, з врахуванням встановлених фактичних обставин, і перекваліфіковує дії обвинувачених в бік пом`якшення їх становища.
Оцінюючи доводи захисту, що мала місце провокація ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на вчинення злочину, суд з одного боку бере до уваги вимоги ч. 3 ст. 271 КПК України про те, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.
Однак, суд також враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах «Сєкєйра проти Португалії». «Мілінііне проти Литви», «Горгиєвський проти колишньої Югославської Республіки Македонії» та в ухвалі щодо неприйнятності справи «Шеннон проти Сполученого Королівства», де, розглядаючи випадки повідомлення приватними особами про злочин, який готується, Суд підтвердив висновки про відсутність провокації вчинення злочину з метою його викриття, зокрема вказавши, що «поліції може бути віддане розпорядження про «приєднання» до злочинної діяльності, а не про ініціацію такої. Таким чином, дії поліції залишилися в межах агентурної роботи, а не агентів-провокаторів при можливому порушенні п. 1 ст. 6 Конвенції…».
Враховуючи вказані правові норми та рішення Європейського Суду з прав людини, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність порушень вимог ч. 3 ст. 271 КПК України та Рішень Європейського Суду з прав людини, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_13 не була агентом чи була якимось іншим чином заздалегідь пов`язана з МВС чи Прокуратурою України чи її працівниками. Суд встановив, що пропозиція у вчиненні дій в інтересах ОСОБА_11 виходила від ОСОБА_8 , про що свідчить і її активність у спілкуванні з ОСОБА_13 . ОСОБА_13 спочатку погодилась, однак, взнавши про суму неправомірної вигоди, усвідомлюючи, що у випадку відмови, можуть виникнути негативні наслідки для ОСОБА_11 , звернулась із заявою до правоохоронних органів. Суд вважає, що отримавши інформацію від ОСОБА_13 , правоохоронні органи лише фіксували дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , супроводжуючи їх злочинну діяльність, використовуючи слідчі та оперативні можливості. При цьому участь в подіях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була надзвичайно активна. Їх дії фіксувались з допомогою технічних засобів. Все це переконало суд в тому, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочинні дії, до яких вони з боку не підштовхувались, не спонукались, а діяли добровільно, усвідомлено, реалізуючи виключно своє волевиявлення.
Суд також бере до уваги вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
В той же час, керуючись вимогами ч.3 ст.337 КПК України про те, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, ОСОБА_8 вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 368 КК України.
Окрім цього, своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілій, ОСОБА_8 вчинила злочин передбачений ч.2 ст. 190 КК України.
Окрім цього суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразилися в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, ОСОБА_9 вчинив злочин передбачений ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України.
Окрім цього, своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману ( шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілій, ОСОБА_9 вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 190 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.1 ст.368 та ч.2 ст.190 КК України, що вказані злочини відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, при цьому злочин передбачений ч.1 ст.368 КК України, згідно примітки до ст.45 КК України, вважається корупційним злочином, особу обвинувачених, які раніше не судимі, до скоєного характеризувались позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувають.
Пом`якшуючих покарання обставин передбачених ст. 66 КК України та обтяжуючих покарання обставин передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не встановлено.
Враховуючи конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку скоєного, особи обвинувачених, ступінь участі кожного у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України і ОСОБА_9 за вчинення злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.368 КК України до покарання у виді у виді штрафу, з позбавленням права займати посади представників влади в органах державної влади і управління на певний строк, та до обмеження волі за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України та не знаходить підстав для застосування щодо них положень ст.75, ст.76 КК України.
Призначення іншого покарання, на думку суду не буде відповідати характеру скоєних злочинів, їх суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними інших злочинів.
Оскільки обвинуваченні належним чином виконували свої процесуальні обов`язки, з`являлись на всі виклики суду, раніше не судимі, визнаються винуватими за злочини, за які покарання не перевищує п`яти років позбавлення волі, на даній стадії судового розгляду суд не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у виді утримання під вартою.
Згідно ст.124 КПК України із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних долях підлягають стягненню судові витрати за проведення експертиз у справі.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 368 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України і призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять дві тисячі сто гривень, з позбавлення права займати посади в органах державної влади і управління строком на три роки;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_8 призначити у виді двох років обмеження волі, штрафу в розмірі однієї тисячі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять дві тисячі сто гривень, який згідно вимог ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно, з позбавлення права займати посади в органах державної влади і управління строком на три роки;
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень, з позбавлення права займати посади в органах державної влади і управління строком на три роки;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_9 призначити у виді двох років обмеження волі, штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень, який згідно вимог ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно, з позбавлення права займати посади в органах державної влади і управління строком на два роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 у виді обмеження волі рахувати з моменту фактичного початку виконання вироку.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 час її попереднього ув`язнення з 05 вересня 2016 року по 08 вересня 2016 року включно, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає чотири дні обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного початку виконання вироку.
Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 час його попереднього ув`язнення з 05 вересня 2016 року по 08 вересня 2016 року включно, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає чотири дні обмеження волі.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) на користь держави сімсот дев`яносто три гривні 86 копійок на відшкодування затрат на проведення експертиз у справі.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_9 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2 ) на користь держави сімсот дев`яносто три гривні 86 копійок на відшкодування затрат на проведення експертиз у справі.
Згідно ст.100 КПК України речові докази:
- виконавче провадження № 209/4 за постановою про стягнення виконавчого збору № 45886477 від 16.03.2015, прошите та пронумероване, на 29 (двадцяти дев`яти) аркушах; виконавче провадження № 634/4 за виконавчим написом № 6241 від 08.08.2014, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , прошите та пронумероване, на 28 (двадцяти восьми) аркушах; посвідчення Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України серії КИ № 595, видане на ім`я головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_9 ; посвідчення Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України серії КИ № 596, видане на ім`я головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_8 - повернути до Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області;
- мобільний телефон марки «IPhone5», серійний номер ІМЕІ НОМЕР_6 , з СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , належний ОСОБА_8 , який зберігається в СУ НП у місті Києві, повернути ОСОБА_8
- грошові кошти в сумі сто тисяч гривень, які зберігаються в ФУ НП у місті Києві, які використовувались під час викриття ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повернути ОСОБА_13 .
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1