АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.10.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000051 від 17.04.2015 року за ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст.. 356 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.07.2016 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Мотивуючи апеляційну скаргу посилається на те, що в рамках кримінального провадження № 0000051 слідчий СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на речі, предмети, документи, грошові кошти, вилучені як тимчасове майно, під час проведення огляду місця події на території автомобільного газового заправного пункту, діяльність на якому здійснює ТОВ «Лайф+» (код 401230300, у ході якого тимчасово вилучене майно, а саме газовий модуль у складі газового балону, пристрій лічильник, скраплений газ 3072 л. У задоволенні вказаного клопотання слідчого відмовлено. Однак, відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя належним чином не врахував, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому згідно ч. 2 ст. 170 КПК України таке майно необхідно арештувати.

Крім того, враховуючи те, що копію повного тексту оскаржуваної ухвали прокуратура отримала лише 26.10.2016 року, строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, дійшла наступного висновку.

Враховуючи поважність пропуску прокурором подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді у встановлені законом строк, у зв`язку з неможливість своєчасного отримання повного тексту рішення, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження прокурору має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 17 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст. 356 КК України.

11 жовтня 2016 року слідчий СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на речі, предмети, вилучені як тимчасово вилучене майно, під час проведення огляду місця події (земельної ділянки) 07.10.2016 за адресою: м. Київ, Дарницький район, по вул. Садова, ділянка №14, а саме: скраплений газ 3072 л; газовий модуль у складі газового балону №2239 від 02.2007 р.в. виробник ТОВ «Науково-виробнича компанія», пристрій лічильник АГЗС №000013 від 2007 р.в. виробник ООО «Газтрон-Україна».

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року в задоволенні даного клопотання слідчого було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події майно у кримінальному провадженні № 0000051, внесеному 17 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст. 356 КК України, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події майно речі, предмети, оскільки слідчими та прокурором не доведено, що вони можуть відповідати критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, під час здійснення досудового розслідування саме у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст. 356 КК України. При цьому в самому клопотанні слідчого не приведено жодних даних, якому з критеріїв відповідають ці матеріальні об`єкти в розумінні ст. 98 КПК України, зокрема, чи то вони є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, чи то зберегли на собі його сліди і таке інше.

Крім того, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі правильно визначено, що в даному випадку не може бути накладено арешт на зазначене тимчасово вилучене майно і з інших правових підстав, оскільки санкціями ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст. 356 КК України конфіскація майна як вид покарання не передбачена, до кримінальних правопорушень, передбачених ст. 96-1 КК України, за вчинення яких може бути застосована спеціальна конфіскація, ці злочини не відносяться, а відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, може мати місце лише за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, якого у цьому провадженні не заявлено, тобто його не існує.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, відмовив у накладенні арешту на тимчасово вилучене під час обшуків майно у кримінальному провадженні № 0000051, внесеному 17 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст. 356 КК України.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, відмовляючи у накладенні арешту на тимчасово вилучене під час обшуків майно у кримінальному провадженні №0000051, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000051 від 17.04.2015 року за ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 197-1, ст. 356 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3888/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_7

Доповідач: ОСОБА_1