АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/112/17 Справа № 692/909/16-к Категорія: ч. 3 ст. 297 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хвильово-Сорочин Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто на користь ОСОБА_11 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень за завдану майнову шкоду.

Стягнуто на користь ОСОБА_12 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень за завдану майнову шкоду.

Стягнуто на користь ОСОБА_13 36 624 (тридцять шість тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 16 коп. за завдану майнову та моральну шкоду.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком ОСОБА_7 17 вересня 2016 року близько 12 год. на сільському цвинтарі по вул. Шевченка в с. Мехедівка Драбівського району Черкаської області, з корисливих мотивів із могили, де похована ОСОБА_14 , зняв та викрав частини металевої огорожі з нержавіючої сталі, чим спричинив ОСОБА_15 матеріальних збитків; та на сільському цвинтарі по вул. Гоголя в с. Мехедівка Драбівського району Черкаської області, з корисливих мотивів із могили, де похована ОСОБА_16 зняв та викрав секції та частини металевої огорожі з нержавіючої сталі загальною вагою 29 кг 200 гр. вартістю по 12 грн. 60 коп. за 1 кг, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальних збитків на загальну суму 367 грн. 92 коп.

Він, же повторно, 18 вересня 2016 року близько 13 год. на сільському цвинтарі по вул. Слави в с. Михайлівка Драбівського району Черкаської області, з корисливих мотивів, із могил, де поховані ОСОБА_18 та ОСОБА_19 зняв та викрав частини металевої огорожі з алюмінію загальною вагою 144 кг 600 гр. вартістю по 25 грн. 00 коп. за 1 кг, чим спричинив потерпілому ОСОБА_20 матеріальних збитків на загальну суму 3 615 грн.; із могили, де похована ОСОБА_21 , зняв та викрав частини металевої огорожі з нержавіючої сталі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків; із могили, де похований ОСОБА_22 зняв та викрав частини металевої огорожі з нержавіючої сталі, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків.

Він, же повторно, 19 вересня 2016 року близько 13 год. в с. Бойківщина Драбівського району Черкаської області неподалік від вул. Шевченка в полі № 2, де розташований сільський цвинтар, з корисливих мотивів, зняв та викрав частини металевих огорож з нержавіючої сталі з могил, де поховані ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальних збитків.

Він, же повторно, 19 вересня 2016 року близько 15 год. на сільському цвинтарі по вул. Шевченка в с. Мехедівка Драбівського району Черкаської області, з корисливих мотивів із могил, де поховані ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , зняв та викрав частини металевої огорожі з нержавіючої сталі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_28 матеріальних збитків; із могили, де похований ОСОБА_29 , зняв та викрав частини металевої огорожі з нержавіючої сталі загальною вагою 26 кг 600 гр. вартістю по 12 грн. 60 коп. за 1 кг, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 335 грн. 16 коп.; та на сільському цвинтарі по вул. Гоголя в с. Мехедівка Драбівського району Черкаської області, із могили, де поховані ОСОБА_30 та ОСОБА_31 зняв та викрав частини металевої огорожі з нержавіючої сталі загальною вагою 12 кг 600 гр. вартістю по 12 грн. 60 коп. за 1 кг, чим спричинив потерпілій ОСОБА_32 матеріальних збитків на загальну суму 158 грн. 76 коп.; із могил, де поховані ОСОБА_33 та ОСОБА_8 зняв та викрав частини металевої огорожі з нержавіючої сталі загальною вагою 40 кг 400 гр. вартістю по 12 грн. 60 коп, за 1 кг, чим спричинив потерпілій ОСОБА_34 матеріальних збитків на загальну суму 509 грн. 04 коп.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Потерпілий ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі первинно просив змінити вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 02.11.2016 р. через однобічність й неповноту дізнання та судового слідства, не встановлення повного кола винних осіб, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину. Зазначає, що оскаржуваний вирок ухвалено судом без урахування всіх фактів вчиненого обвинуваченим злочину та з порушення принципу всебічності, повноти та об`єктивності дослідження обставин справи. Вказує , що суд першої інстанції не врахував обставини вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та об`єднанням декількох осіб, які зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення ряду злочинів із залученням транспортного засобу. Враховуючи розміри, вагу та об`єми викраденого майна, а також повторність вчинення злочину на території кількох населених пунктів, зазначає апелянт, обвинувачений ОСОБА_7 фізично не був здатний самостійно вчинити інкриміновані йому злочини.

Крім того, місцевим судом залишено без розгляду показання свідків про те, що у вчиненні злочину було використано автомобіль «Газель» червоного кольору, який використовувався для перевезення викраденого майна з місця злочину до пункту прийому металобрухту. Також те, що в своїх поясненнях ОСОБА_7 вказував на особу, яка підбурила його на вчинення злочину.

Крім цього, висновки суду першої інстанції в частині відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_7 вчинено злочин повторно, групою осіб за попередньою змовою та не враховано, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Також, вказує апелянт, покарання за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість та не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить змінити вирок суду від 02.11.2016 року через однобічність та неповноту дізнання, досудового та судового слідства, не встановлення повного кола винних осіб, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину. Вказує, що оскаржуваним вироком засуджено ОСОБА_7 без урахування всіх факторів вчиненого ним злочину та з порушення принципу всебічності, повноти та об`єктивності дослідження обставин справи. Про необ`єктивність досудового розслідування, зазначає апелянт, вказує те, що свідок ОСОБА_35 є не свідком, а співучасником злочину, оскільки він неодноразово був на місцях злочину, про що власноручно зазначив у поясненні, вказуючи на те, що знімали огорожі на декількох кладовищах.

Також місцевий суд не врахував обставини вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та об`єднанням декількох осіб, які зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення ряду злочинів із залученням транспортного засобу. Крім того, вказує апелянт, судом порушена вимога законодавства щодо повноти встановлення всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для ухвалення вироку та призначення покарання винним особам, оскільки судом залишено без розгляду те, що ОСОБА_7 фізично не міг самостійно вчинити злочинні діяння. Вказує, що судом першої інстанції не враховані обтяжуючі вину обставини, зокрема вчинення злочину повторно, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою та притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності в минулому, тому покарання за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість та не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 уточнив вимоги апеляційної скарги і просив скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_10 телефонограмою просила розглянути її скаргу без її участі. Свої вимоги підтримує.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти апеляційних скарг потерпілих, просив їх відхилити, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 . Та його захисник заперечили проти апеляційних скарг потерпілих. Вказали, що покарання за вироком суду вбачається достатнім, свою вину у вчиненні злочину обвинувачений визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому. Просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Указаних вище вимог суд першої інстанції у повному обсязі не дотримався. Насамперед суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обвинуваченому інкримінуються декілька епізодів щодо незаконного заволодіння предметами, які знаходяться на могилі, й усі ці епізоди кваліфіковані як органом досудового розслідування, так і судом, за ч. 3 ст. 297 КК України з урахуванням такої кваліфікуючої ознаки цих дій як корисливий мотив (за наявності також кваліфікуючої ознаки щодо повторності).

Таким чином, якщо в кваліфікації дій особи є наявним корисливий мотив, має бути чітко розкрито, в чому він полягав, і яких конкретних матеріальних збитків зазнав кожний з потерпілих по кожному з окремих епізодів. Це необхідно навіть за умови того, що власне сама диспозиція ст. 297 КК України не ставить кваліфікацію дій особи в залежність від певного розміру завданих потерпілим збитків. Однак, якщо особі інкримінується корисливий мотив вчиненого, такого встановлення уникнути неможливо. У такому разі конкретна сума завданих збитків має значення не лише для кваліфікації дій особи, але й для вирішення питання про призначення покарання, виходячи з критеріїв його розумності достатності і необхідності.

Втім у вироку суду першої інстанції щодо окремих інкримінованих ОСОБА_7 епізодів не вказані конкретні суми завданих ним окремим потерпілим збитків, хоча про наявність цих збитків вказівка є.

За таких умов зміст обвинувачення, визнаного судом доведеним, є неконкретним, що є недопустимим з точки зору забезпечення права обвинуваченого на захист від висунутого йому обвинувачення. Цим же порушуються й права окремих потерпілих, які за відсутності визначеної у вироку суми збитків будуть позбавлені можливості належно заявити свої вимоги щодо відшкодування завданої шкоди.

Колегія суддів вбачає це істотними процесуальними порушеннями в контексті ч. 1 ст. 412 КПК України, які завадили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення,

За таких обставин, на думку колегії суддів, оскаржуваний вирок має бути скасований з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Також колегія суддів вбачає необхідним указати, що за умови підтвердження належно сформульованого ОСОБА_7 обвинувачення й за відсутності інших обставин, які суттєво впливають на обсяг його відповідальності, призначене йому судом першої інстанції покарання слід вважати зам`яким.

Керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :