Номер провадження: 11-сс/785/1168/17
Номер справи місцевого суду: 520/8068/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Одеської області:

Головуючого - судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З участю прокурора: ОСОБА_5

При секретарі: ОСОБА_6

Адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляцію адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за № 0001810 від 15.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Тимчасово вилучене майно негайно повернути особі, у якої воно було вилучено,
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за № 0001810 від 15.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Тимчасово вилучене майно негайно повернути особі, у якої воно було вилучено.
В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, матеріали провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. У поданому до Київського суду клопотання слідчого вказано про необхідність накладення арешту на майно, яке вилучено із незаконного володіння ОСОБА_10 і фактично належить потерпілому ОСОБА_8 . Факт належності вилученого автомобіля саме ОСОБА_8 підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, показами потерпілого та свідків, документами довіреністю від 02.07.2013 року. Рішення про накладення арешту на майно прийнято слідчим з метою запобігання його пошкодження, приховування, знищення та незаконного використання, як таке, що перебувало у у розшуку, як вкрадене, для збереження, як речового доказу та для відшкодування завданої потерпілому шкоди. У суді були всі підстави для задоволення клопотання слідчого з метою захисту конституційних прав ОСОБА_8 на вищевказаний автомобіль.
Заслухавши подану апеляцію, вислухавши думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, адвоката, яка просили про задоволення апеляційної скраги, досліджуючи матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав .

Як вбачається з ухвали суду, 12.07.2017 року в провадження слідчого суді надійшло клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна.
Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.05.2014 до ЧЧ Київського РВ надійшла заява ОСОБА_8 про те, що 31.12.2013 ОСОБА_10 шахрайським шляхом заволодів належним йому на підставі довіреності автомобілем марки «Фольксваген ЛТ-28» синього кольору, 1987 року випуску, д/з НОМЕР_1 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на суму 2 500 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 19 982,5 гривень.
Відповідно до отриманої оперативної інформації стало відомо, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 може перебувати в будинку АДРЕСА_1 .
З метою перевірки вказаної інформації, слідчим слідчого відділу Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 в порядку ст. 40 КПК України, надано доручення відділу кримінальної поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП в Вінницькій області, перевірити адресу можливого місця проживання ОСОБА_10 а також встановити місце перебування викраденого останнім 31.12.2013 автомобіля марки «Фольксваген ЛТ-28» синього кольору, 1987 року випуску, д/з НОМЕР_1 .
Виконуючи вищевказане доручення, за адресою АДРЕСА_1 виявлено власницю будинку ОСОБА_11 1970 року народження, яка пояснила, що являється тещею ОСОБА_10 .
На поставлені співробітниками поліції питання стосовно місцезнаходження автомобіля «Фольксваген ЛТ-28», ОСОБА_11 пояснила, що даний автомобіль знаходиться у дворі її будинку, та надала добровільну згоду на огляд та подальше вилучення вказаного транспортного засобу до арешт майданчику Жмеринського ВП ГУНП в Вінницькій області.
Таким чином, в ході огляду місця події за вищевказаною адресою 10.07.2017 в період часу з 17:00 год. по 17:40 год. виявлено та вилучено майно, яке може бути використане як речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Volkswagen LT-28» синього кольору, 1987 року виготовлення, д/з НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Слідчий звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, обґрунтовуючи клопотання тим, що вилучений автомобіль може бути використаний як доказ по кримінальному провадженню, а також є необхідність у проведенні ряду судових експертиз.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Як вбачається з клопотання слідчого, до матеріалів клопотання долучається договір купівлі-продажу, який жодним чином не завірений, внаслідок чого слідчий суддя не може визнати його належним та допустимим доказом, на підтвердження викладених у клопотанні фактів, зокрема на обґрунтування підозри щодо можливого вчинення кримінального правопорушення. В цілому, в відносинах між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вбачаються цивільно-правові відносини щодо належності автомобіля «Volkswagen LT-28» д/н НОМЕР_1 , які повинні вирішуватися в цивільно-правовому порядку.
Крім того, як вбачається з протоколу огляду, слідча (розшукова) дія у вигляді огляду житла чи іншого володіння особи проводилася за згодою власника житла, при цьому в матеріалах клопотання відсутня ухвала слідчого судді, якою огляд житла чи іншого володіння був би узаконений.
Слідчий суддя також звертає увагу слідчого, що останнім порушені процесуальні строки для звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а доводи слідчого про необхідність їх поновлення не підтверджуються жодними доказами, які вказували б на наявність поважних причин такого пропуску.
На підставі вищевикладеного, враховуючи необґрунтованість, а також низку процесуальних недоліків клопотання слідчого, недоведеність останнім факту можливого вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задоволенню не підлягає.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляції з урахуванням доводів викладених в ухвалі слідчого судді прийшла до думки, що при розгляді даного питання і роблячи висновок про те, що даній ситуації є тільки цивільно-правові відносини, що стало основною підставою для відмови клопотання слідчого в накладенні арешту на майно, яке органом досудового слідства визнано предметом злочину, слідчий суддя суттєво помилився.
Як вбачається з матеріалів наданих суду дійсно правовідносини між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 починались під прикриттям як цивільно-правові відносини, а фактично мало місце шахрайство в результаті один з них заволодів незаконно майном іншого.
Згідно баз АІС вказане авто тривалий час перебуває в розшуку на підставі заяви ОСОБА_8 .
Прийняття рішення про відмову в накладенні арешту без перевірки всіх обставин по справі відносно майна , яке визнається предметом злочину є суттєвим порушенням прав потерпілого і тягне за собою скасування прийнятого рішення з винесенням нової ухвали в якої клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Згідно викладеного, керуючись ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляцію адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за № 0001810 від 15.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Тимчасово вилучене майно негайно повернути особі, у якої воно було вилучено скасувати.
Винести нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001810 від 15.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України задовольнити.
Накласти арешт на вантажопасажирський мікроавтобус марки «Фольксваген ЛТ-28», синього кольору 1987 року випуску, д/з НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2,4 літрів, кузов НОМЕР_3 заборонивши його вітчуждення і користування.
Виконання ухвали доручити слідчому СВ Київського СВ в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 .
Рішення є кінцевим і подальшому оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2