Ухвала іменем україни 27 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Цапівка Томашпільського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 10 травня 2016 року, близько 00.10 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті попередньо виниклого незначного конфлікту під час телефонної розмови з ОСОБА_5 , взяв у не встановленому слідством місці з собою спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень, зовні схожий на ніж та прийшовши до потерпілого, який знаходився біля свого автомобіля «ВАЗ 2107», діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих прав і норм поведінки в суспільстві, з хуліганських мотивів під малозначним приводом суперечки по телефону, наніс спеціально пристосованим предметом, зовні схожим на ніж, декілька ударів в область голови та обличчя ОСОБА_5 , після чого, останній втік додому. Згідно висновків судово-медичного експерта №55 від 19 травня 2016 року та № 78 від 22 червня 2016 року, ОСОБА_5 нанесені тілесні ушкодження у вигляді колото різаних ран голови, спинки носа, лівого надпліччя, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров?я більш як 6 діб але менше як 21 доба та були нанесені колюче-ріжучим предметом схожим на ніж.
Після того, як ОСОБА_5 втік додому, із вказаного автомобіля на вулицю вийшов його товариш ОСОБА_6 , до нього підійшов ОСОБА_4 та продовжуючи хуліганські дії, безпричинно спеціально пристосованим предметом, зовні схожим на ніж, наніс декілька ударів у область голови, обличчя та передпліччя потерпілого. Згідно висновків судово-медичного експерта №54 від 19 травня 2016 та № 77 від 22 червня 2016 року, ОСОБА_6 нанесені тілесні ушкодження у вигляді різаних ран голови, спинки носа, лівого надпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я більш як 6 діб але менше як 21 доба та були нанесенні колюче-ріжучим предметом схожим на ніж.
У подальшому, з вказаного автомобіля «ВАЗ 2107», на вулицю вийшов ОСОБА_7 та підійшов до ОСОБА_4 , який перебував біля ОСОБА_6 для того, щоб його заспокоїти. Проте в цей час ОСОБА_4 продовжуючи хуліганські дії, тримаючи у руці спеціально пристосований предмет, зовні схожий на ніж, з метою нанесення тілесних ушкоджень безпричинно, наніс даним предметом один раз в область обличчя ОСОБА_7 , після чого останній втік. Згідно висновків судово-медичного експерта №56 від 19 травня 2016 та №79 від 22 червня 2016 року ОСОБА_7 нанесені тілесні ушкодження у вигляді різаної рани спинки носа, саден обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я більш ніж 6 діб але менше як 21 доба та були нанесенні колюче-ріжучим предметом схожим на ніж.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року вказаний вирок районного суду щодо ОСОБА_8 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України, порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції, якою вирок суду першої інстанції залишено без зміни через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що апеляційним судом необґрунтовано залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора про невідповідність призначеного засудженим покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у хуліганстві вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь підготовленого для нанесення тілесних ушкоджень та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України в касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, внаслідок м`якості та недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення та повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, районний суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, при визначенні покарання засудженому ОСОБА_9 відповідно до вимог статей 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу винного, те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, має статус постраждалого аварії на ЧАЕС, а також обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обставини, які пом`якшують покарання засудженому судом не встановлені. Зваживши на всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини 4 статті 296 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, мотивовано визнавши його необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З таким висновком також погоджується колегія суддів та вважає, що засудженому ОСОБА_9 призначено покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України, яке є обґрунтованим та відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 67 КК України.

Це рішення у вироку мотивоване, не викликає сумнівів у його відповідності вчиненому, не сприймається явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Крім того, аналогічні за змістом доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого ОСОБА_4 , внаслідок м`якості, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Як убачається зі змісту ухвали, цей суд перевірив доводи, наведені в поданій прокурором апеляції, всебічно їх розглянув і відмовив у задоволенні цих доводів, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення та не знайшов підстав для призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, як про це ставилось в скарзі прокурора. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2