Справа № 676/2456/16-к
Номер провадження 1-кп/676/250/17
У Х В А Л А
30 березня 2017 року м.Кам`янець Подільський

Кам`янецьПодільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Кам`янецьПодільському підготовче судове засідання кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
23 березня 2017 року з Кам`янецьПодільської місцевої прокуратури до Кам`янецьПодільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшли матеріали кримінального провадження №0000329 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, із складеним прокурором Кам`янецьПодільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ним же затвердженим обвинувальним актом.

В наданому слові прокурор уважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке викликати сторін кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник також заперечили проти призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд уважає, що його необхідно повернути прокурору, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Статтею7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч.2 ст.9 КПК України передбачає обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В силу імперативного припису, викладеного у п.«а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За змістом цієї норми закону фактичні обставини та формулювання обвинувачення повинні бути викладені з урахуванням вимог ст.ст.91 і 374 КПК України, якими визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто, виходячи із системного аналізу кримінального процесуального законодавства, у викладені фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення обов`язково зазначається місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, його форми вини і мотиви.

Проте, обвинувальний акт вищевказаній конвенційній нормі та нормам чинного кримінального процесуального закону не відповідає.

Так, в обвинувальному акті фактичні обставини події та формулювання обвинувачення викладені не повно та не розкрито в повному обсязі об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Зокрема, за першим епізодом крадіжки майна ОСОБА_6 не конкретизовано, на що саме був спрямований єдиний умисел обвинувачених, не зазначено марку, модель та інші індивідуальні особливості викрадених газового котла, газової колонки, радіоли, двигунів від пральних машинок та холодильника. Відсутність цієї інформації позбавляє суд у подальшому перевірити обґрунтованість обвинувачення в частині визначення зазначеної в обвинувачені вартості викраденого майна, а отже і розміру завданої потерпілому майнової шкоди.

Крім того, викладені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення суперечить правовій кваліфікації кримінальним правопорушенням, які ставляться в вину ОСОБА_4 .

Так, в обвинувачення ОСОБА_4 ставиться в вину вчинення крадіжок за попередньою змовою зі ОСОБА_7 за епізодами таємного викрадення майна ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ТзОВ БК «Поділля-трансбуд» та ОСОБА_9 , а інші епізоди (таємне викрадення майна потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та КП «Спецкомунтранс») одноособово. Разом із тим, при зазначені правової кваліфікації кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність прокурором зазначено, що ОСОБА_4 вчинив усі епізоди крадіжок за попередньою змовою із ОСОБА_7 .

Також, в обвинувачення ОСОБА_4 ставиться в вину вчинення крадіжок за епізодами таємного викрадення майна ОСОБА_6 з проникненням у житловий будинок, тобто в житло, а майна ТзОВ БК «Поділля-трансбуд», КП «Спецкомунтранс» та ОСОБА_9 в інше приміщення. Разом із тим, при зазначені правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність ч.3 ст.185 КК України прокурором зазначено, що ОСОБА_4 вчинив усі зазначені епізоди крадіжок лише з проникненням в інше приміщення.

Відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх складових, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, позбавляють обвинуваченого можливості користуватися гарантованим йому державою та Конституцією України правом на захист, що полягає у викладенні своїх показів та заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а суд належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення відповідно до вимог ч.1 ст.348 КПК України, встановити істину у провадженні, повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, а також провести і завершити судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, прокурором в обвинувальному акті зазначено про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 крадіжок майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ТзОВ БК «Поділля-трансбуд» та ОСОБА_9 , тобто твердження прокурора про вчинення зазначених злочинів ОСОБА_7 (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження), що грубо суперечить принципу презумпції невинуватості закріпленому положеннями ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України, відповідно до яких особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п.1 ч.4 цієї ж статті до обвинувального акта, крім іншого, додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Як убачається з вимог ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Встановлено, що всупереч вищевказаним вимогам кримінального процесуального закону доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування у ІІІ розділу не містить зазначення всіх заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовувалися під час досудового розслідування.

Так, прокурором у ІІІ розділі реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено лише один вид заходів забезпечення кримінального провадження тримання під вартою ( дата обрання 22.04.2016 , строк застосування 01.04.2017) без зазначення даних особи, до якої він застосовувався.

Разом із тим, як вбачається з ІІ розділу зазначеного реєстру під час досудового розслідування як щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , так і щодо ОСОБА_13 застосовувалися інші заходи забезпечення кримінального провадження. Зокрема, в пунктах 57 та 58 ІІ розділу зазначено, що 21 серпня 2015 року слідчим суддею ОСОБА_14 ОСОБА_4 та ОСОБА_15 обирався запобіжний захід, в пункті 133 того ж розділу зазначено, що 6 листопада 2015 року слідчим суддею ОСОБА_16 . ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в пункті 142 того ж розділу зазначено, що 16 березня 2016 року слідчий суддя ОСОБА_16 постановляв ухвалу за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про дозвіл на затримання з метою приводу. Однак, в порушення вимог пункту третього частини другої статті 109 КПК України вказані види заходу забезпечення кримінального провадження, дата і строк їх застосування прокурором в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені.

Також є незрозумілою та обставина, на підставі якої норми кримінального процесуального закону прокурор ОСОБА_3 затвердив складений ним же обвинувальний акт.

При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому, судом враховується також і та обставина, що прокурор після повернення йому ухвалами Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 січня 2016 року та 28 грудня 2016 року обвинувальних актів, так і не скористався своїм процесуальним правом щодо приведення обвинувального акту відповідно до вимог діючого кримінального процесуального законодавства, тому є сумнівною можливість зміни обвинувачення прокурором у випадку призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає вимогам КПК України.

Враховуючи вище наведене, обвинувальний акт у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України необхідно повернути прокурору.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницького від 16 лютого 2017 року обвинуваченому продовжено дію обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 1 квітня 2017 року включно.

Судом у відповідності до вимог ч.3 ст.314 КПК України постановлено на обговорення питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого.

Прокурор уважав за доцільне продовжити дію обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст.177 КПК України і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження дії обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи відсутністю зазначених у ч.1 ст.177 КПК України ризиків.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає за необхідне продовжити дію обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 діб, оскільки він обвинувачується у вчиненні корисливих середньої тяжкості та тяжкого злочинів (ч.2, ч.3 ст.185 КК України), за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років ч.2 ст.185 КК України та від 3 до 6 років ч.3 ст.185 КК України, раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень протягом іспитового строку, ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а також переховувався від органу досудового розслідування. Зазначені обставини дають суду достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.369372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000329 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, прокурору.

Продовжити дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 травня 2017 року включно.
Копію ухвали направити для відома начальнику Кам`янець-Подільського ІТТ №6 ГУНП в Хмельницькій області та вручити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акта може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_1