Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

№ 292/78/14-к

19 березня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року,
встановив:
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградне Новоазовського району Донецької області, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого: - 13.04.1994 року Новоазовським районним судом Донецької області за 4.2 ст. 140 КК України ( в ред. 1961 року) на І рік позбавлення волі; - 19.10.1994 року Новоазовським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 140, ч.3, ст. 42 КК України ( в ред. 1961 р.) на 2 роки позбавлення волі; - 23.08.1996 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 94, ч.2 ст. 142, ст. 42 КК України ( в ред. 1961 р) на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Донецького обласного суду вирок змінено, рн перекваліфіковано та засуджено за ст. 94, ч.2 ст. 142,ст. 42 ЮС України (в ред. 1961 р.) на 14 років
позбавлення волі з конфіскацією майна. 26.09.2005 року Коростенським районним судом Житомирської області на підставі ст. 82 КК України змінено не відбутий строк покарання на обмеження волі. 10.05.2006 року Бердичівським міським судом Житомирської області на підставі ст. 82 КК України решта невідбутої частини покарання замінена на виправні роботи на 2 роки з утриманням 20 % в дохід держави; - 15.06.2010 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.І ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 12.09.2013 року з Коростенської ВК Житомирської області,-
засуджено за ст. 185 ч.2 КК України - на один рік шість місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено - тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 21 листопада 2014 року.
Речовий доказ DVD-R диск вирішено зберігати в даному кримінальному провадженні.
Згідно змісту вироку суду, ОСОБА_6 15 листопада 2014 року близько 18-ї години, зайшов в прибудований піднавіс кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за ним ніхто не стежить умисно, таємно викрав велосипед «Славутич» вартістю 900 гривень, який знаходився в під навісі біля приміщення кафе та належав гр. ОСОБА_8 , спричинивши їй матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_6
просить застосувати до нього ст. 69 КК України та звільнити з під варти в залі суду, посилаючись на те, що він вину свою визнає та розкаюється за вчинений злочин, потерпіла в суді першої інстанції просила не позбавляти його волі, майно потерпілій він повернув та зазначає, що має інвалідність 2-ї групи.
На апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого Ступака МЛ надійшли заперечення прокурора Червоноармійського району Житомирської області, в яких він просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноармійського районного суду без зміни, посилаючись на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6
покарання у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_6 нових злочинів. Призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд врахував особу обвинуваченого ОСОБА_6 та обставини вчиненого ним злочину.
Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України підтверджуються вбраними і дослідженими в судовому засіданні доказами та будь - ким з можливих апелянтів не оспорюються.
Вирок суду 1-ї інстанції ґрунтується на перевірених доказах під час досудового так і судового слідства, яким суд надав вірну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши протиправні дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України.
Разом з тим, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції без належного врахування вимог матеріального Закону, ст. 65 КК України, а також без належного врахування обставин, тяжкості, суспільної небезпеки та наслідків вчиненого злочину, думки потерпілої, а також обставин, передбачених змістом ст.ст. 66, 67 КК України.
З матеріалів кримінального справдження вбачається, що ОСОБА_6 .
Е чинив злочин середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив новий умисний злочин через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі.
Разом з тим, ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та розкаявся за вчинений злочин, заподіяні збитки, а саме майно потерпілої - велосипед повернуто потерпілій.
У свою чергу, й сама потерпіла ОСОБА_8 не наполягала на призначенні ОСОБА_6 суворої міри покарання та просила не позбавляти його волі.
Як особа, ОСОБА_6 за місцем відбування попереднього покарання характеризується з позитивної сторони.
А тому, з урахуванням даних та вищенаведених обставин справи, тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики особи обвинуваченого, думки потерпілої ОСОБА_8 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 можливого виду і міри покарання, суд першої інстанції обрав ОСОБА_6 надто суворий вид покарання - у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.
Крім того, за наявності альтернативних санкцій, передбачених ст. 185 ч.2 ЮС України, суд першої інстанції без належного врахування вищенаведених обставин справи обрав обвинуваченому ОСОБА_6 найсуворіший вид покарання - позбавлення волі.
А тому, з урахуванням наведених даних та обставин справи, приймаючи до уваги відсутність будь-яких негативних наслідків від вчиненого злочину, фактичного повернення викраденого майна потерпілій, наявності щирого каяття обвинуваченого та думки потерпілої ОСОБА_8 щодо призначення ОСОБА_6 можливого виду покарання, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 призначене покарання, змінивши вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року та призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, в частині призначення покарання - змінити.
Призначити ОСОБА_6 за ст. 185 ч.2 КК України покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
В решті вказаний вирок залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення.
Судді: