Справа № 352/1258/16-к
Провадження № 1-кп/352/42/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, працюючого диспетчером залізничного цеху ПАТ «Івано-Франківськцемент», утриманця матері інваліда праці другої групи та перестарілої бабусі, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в :
підсудний ОСОБА_5 групою осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Вказаний злочин підсудний вчинив при наступних обставинах:

14.09.2015 р. в приміщенні ПАТ «Івано-Франківськцемент» між майстром зміни ОСОБА_5 та машиністом тепловоза ОСОБА_7 виникла словесна суперечка з приводу виробничих питань. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 , який значно молодший за віком від ОСОБА_7 , використовуючи малозначний привід внаслідок конфлікту з ОСОБА_7 , діючи з хуліганських спонукань, з метою самоствердження, шляхом приниження честі та гідності ОСОБА_7 вирішив демонстративно спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 в громадському місці на території ПАТ «Івано-Франківськцемен».

Так, 17 вересня 2015 р. приблизно о 19 годині 30 хвилин на території ПАТ «Івано-Франківськцемент», що за адресою с. Ямниця, вул. Яремчука, 2, Тисменицького району, після робочої зміни ОСОБА_7 , прямував до роздягальні.

Дорогою до роздягальні ОСОБА_7 на пішохідній доріжці зустрів ОСОБА_5 , який в той час розмовляв з невстановленими слідством особами, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, діючи умисно з хуліганських спонукань, в присутності інших працівників вказаного підприємства, які знаходились неподалік на робочих місцях, ігноруючи загальноприйняті в суспільстві норми та правила поведінки, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, демонструючи грубу силу та хвацькість, бажаючи спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 саме в громадському місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання умисно наніс йому один удар в обличчя, а коли ОСОБА_7 нагнувся до землі, умисно наніс йому удар ногою в обличчя.

Після цього, троє невстановлених слідством осіб, побачивши протиправні дії ОСОБА_5 , вирішили також втрутитися та нанесли ряд ударів ногами в різні частини тіла ОСОБА_7 .

Злочинні дії ОСОБА_5 та невстановлених слідством осіб були припинені працівниками ПАТ «Івано-Франківськцемент». Після вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 та невстановлені слідством особи втекли з місця вчинення злочину.

Протиправними діями ОСОБА_5 та невстановлених слідством осіб потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритого перелому носа без зміщення, одного забою з травматичним набряком м`яких тканин, одним садном в ділянці носа, та двох синців у ділянках обличчя, тобто легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілому збитки ним відшкодовано в повному обсязі в добровільному порядку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорюють фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст. 296 ч. 2 КК України, так як він групою осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинили грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні злочином потерпілому збитки відшкодував в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого щодо несуворості призначуваного підсудному покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а також враховує і те, що підсудний негативно ставиться до вчиненого, працюючи займаються суспільно-корисною працею, по місцю проживання та праці характеризуються позитивно, являється єдиним працездатним утриманцем матері інваліда праці другої групи та перестарілої бабусі, раніше не судимий, має незадовільний стан здоров`я.

Враховуючи позицію потерпілого щодо міри покарання, яку слід призначити обвинуваченому, наявність зазначених декількох обставин, що пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченого, суд вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання. Тому суд прийшов до висновку, що слід застосувати норми ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 296 КК України, а аме у виді виправних робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України та та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді виправних робіт за місцем роботи обвинуваченого, строком на один рік, з відрахуванням 15 % із суми заробітку в доход держави

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, потерпілому, представнику потерпілого, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1