АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1096/16-к Номер провадження 11-кп/786/120/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 5 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мала Побіянка Дунаєвецького р-ну Хмельницької обл., засудженому 3 квітня 2015 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами,

відмовлено у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що хоча засуджений ОСОБА_7 мав одне стягнення, яке погашено в установленому порядку та має одне заохочення, в той час крім цього неодноразово порушував порядок та умови відбування покарання за що до нього стягнення не застосовувалися, зокрема не виконував команду «Підйом», лузав в строю насіння, та крім цього мало місце два факти відмови від роботи, останнє 22.04.2016, тобто майже за 4 місяці до часу розгляду питання на комісії про умовно-дострокове звільнення, ще 10.02.2016, характеризувався негативно, а в наступній характеристиці не знайшло своє відображення про ряд порушень в т.ч. невиконання команди «Підйом», що ставить її під сумнів, а тому хоча він і працює, але дійшов висновку, що ці обставини свідчать, що він лише став на шлях виправлення, але не довів його.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , просить переглянути рішення суду та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги, що пільга на застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України настала 19.08.2016 та 31.08.2016 комісією установи було прийнято рішення про те, що він заслуговує на дану пільгу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказуючи на невідповідність рішення суду фактичним обставинам провадження, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_7 про звільнення його умовно-достроково на невібуту частину покарання.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що судом не врахованого того, що ОСОБА_7 : позитивно характеризується за місцем відбування покарання, дотримається правомірних відносин та ввічливого ставлення до персоналу установи, працевлаштований робітником авто гаража, обов`язки виконує сумлінно, вчинив злочин з необережності, вину у вчиненому злочині визнає, відбув ? строку покарання та довів своє виправлення; мав стягнення, але після проведення виховної роботи, докорінно змінив свою поведінку та з часу останнього стягнення пройшло більше 7 місяців, має заохочення, комісія колонії вважає, що до нього можливо застосувати пільгу про умовно-дострокове звільнення; приймав участь у організації виховних заходів, самодіяльних організаціях, у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта», «Підготовка до звільнення»; має родину, малолітню дитину, з якими підтримує соціальні зв`язки шляхом листування, побачень та телефонних розмов.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, при цьому ОСОБА_7 пояснив свою нестабільну поведінку адаптуванням в установі, те, що він працює в установі з 9.09.2015 електрозварювальником, а з 19.01.2016 прибиральником, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочини невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так, ОСОБА_7 засуджений 3 квітня 2015 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами (а.м. о. с. 5-14).
28.01.2016 Машівським районним судом Полтавської області зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання, призначеного Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області 3 квітня 2015 року, строк попереднього ув`язнення, з 3.04.2015 по 17.06.2015, з 16.09.2012 по 18.09.2012 та з 6.12.2012 по 7.10.2013, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 30).
Початок строку покарання ОСОБА_7 3.04.2015, кінець строку покарання 13.05.2018 (а.м. к. 17).
У Машівській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 9 ОСОБА_7 відбуває покарання з 26.08.2015, до даного закладу засуджений прибув з посередньою характеристикою, згідно якої він не мав стягнень та заохочень за час перебування в СІЗО (а.м.к. 17).
Як вбачається із матеріалів доданих до клопотання, зокрема з характеристики засудженого, наданої начальником сектору-начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_9 та начальником відділу соціально-виховної і психологічної роботи ОСОБА_10 від 19.08.2016, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі допустив одне порушення встановлених вимог режиму відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС, в результаті цілеспрямованої виховної роботи засуджений змінив свою поведінку на краще, стягнення погашене у встановленому законом порядку, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що має одне заохочення правами начальника відділення СПС. У взаємовідносинах з іншими засуджений не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Працевлаштований робітником авто гаража. Покладені обов`язки виконує сумлінно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Приймає участь у виховних закладах, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Професія» та «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок шляхом самоосвіти, закінчив професійно-технічне училище установи та здобув професію слюсаря по ремонту с/г техніки та устаткування. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій. Підтримує зв`язки з рідними. Вину у вчиненому злочині визнає.

10.02.2016 на комісії установи розглянуто питання про заміну покарання більш м`яким покаранням відповідно ст. 82 КК України, а 19.02.2016 було розглянуто питання про застосування пільги про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України та йому було відмовлено в застосуванні даних пільг як такому, що не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення (а.м.к. 17-18).

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення ОСОБА_7 має одне заохочення 28.06.2016 за сумлінну поведінку та ставлення до праці і одне стягнення 30.11.2015 за зберігання заборонених предметів (сім-карти), яке погашено (а.м. к. 19).

Після ухвалення оскаржуваного судового рішення на адресу апеляційного суду надійшла постанова начальника сектора-начальника відділення соціально-психологічної служби Машівської виправної колонії № 9 від 12.01.2017 про застосування засудженому ОСОБА_7 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до роботи.

З витягу з протоколу № 24 від 31 серпня 2016 року засідання комісії Машівської виправної колонії № 9 по розгляду матеріалів на умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 було прийнято рішення подати до суду матеріали про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , який відбув ? строку покарання та довів своє виправлення (а.м.к.20).

Згідно довідки з особової справи засудженого вбачається, що дата настання пільги на умовно-дострокове звільнення після відбуття ? строку покарання настала 12.11.2015 (а.м.к. 37).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції правильно врахував особу засудженого, дані, які наведені вище про поведінку засудженого, зокрема неодноразові порушення порядку та умови відбування покарання, хоча до нього і не застосовувалися стягнення, його ставлення до праці за весь період відбування покарання з 26.08.2015, звернув увагу на негативну характеристику 10.02.2016 та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 лише став на шлях виправлення, але не довів його.

Позитивна характеристика додана Машівською виправною колонією УДПтС в Полтавській області № 9 до заяви засудженого і довідка про заохочення та стягнення засудженого, були враховані судом першої інстанції, через це доводи захисника про неврахування вказаного, є необґрунтованими.

Колегія суддів також враховує, що засуджений має виконавчі листи на загальну суму 36 395,77 грн, з них відшкодовано 28,70 грн, відшкодовано додатково 300 грн, заборгованість складає 36 067,07 грн (а.п.о.с. 131).

Приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці, вимоги засудженого про те, що він довів своє виправлення не обумовлені достатніми підставами, оскільки матеріали особової справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав до скасування ухвали суду та задоволення поданих апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 5 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4