УХВАЛА Іменем України
м. Балаклія 11 серпня 2016 року Кримінальне провадження № 00011401 Справа №610/2836/16-к 1-кс/610/407/2016

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,
установив:

До суду надійшло вказане клопотання слідчого, яке було погоджене з прокурором.

У судовому засіданні прокурор та слідчий просили клопотання задовольнити та накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi Lancer» р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль «Mitsubishi Lancer» р.н. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , які були вилучені під час проведення огляду місця події від 08.08.2016 р.

Фіксування процесу технічними засобами не здійснювалось у відповідності до положень ст.107 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, вивчивши клопотання та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У судовому засіданні встановлено, що 08.08.2016 р. до Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , яка працює в магазині «Алло» про те, що ОСОБА_4 з приміщення магазину «Алло» по пл. Казмірука б.2А в м. Балаклія Харківської області відкрито заволодів мобільним телефоном «iPhone6», чим завдав матеріальної шкоди.

09.08.2016 р. відомості про вищевказану подію внесені до ЄРДР за № 0001401 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

У ході проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, а саме при проведенні 08.08.2016 р. огляду місця події поблизу будинку № 23 по вул. 1 Травня в м. Балаклія Харківської області виявлено та вилучено автомобіль «Mitsubishi Lancer» 2009 року випуску р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль «Mitsubishi Lancer» р.н. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Слідчий у клопотанні посилався на те, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, а саме є предметом кримінального правопорушення, у тому числі, пов`язаного з їх незаконним обігом, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Також необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що воно буде відігравати доказову роль у даному кримінальному провадженні, проведенні експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини по справі. Незастосування арешту буде перешкоджати встановленню істини по справі, вилучене майно може бути відчуженим, спотвореним чи знищеним.

Проте, слідчий і прокурор, обмежившись указаним вище формальним посиланням, разом із тим, не надали слідчому судді жодного доказу існування тих ризиків, на які посилається слідчий, а також не обґрунтували дійсну необхідність арешту.

Одного лише визнання слідчим якогось майна речовим доказом, саме по собі не може бути підставою для автоматичного накладення на таке майно арешту.

Слідчим не доведено, яким чином вказаний автомобіль є предметом кримінального правопорушення, підшуканий, пристосований чи використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Не доведено, яку саме доказову роль буде відігравати вилучений автомобіль у даному кримінальному провадженні, проведенні експертиз та яких саме. Яким чином вказаний автомобіль стосується викраденого телефону.

З огляду на викладене, внаслідок недоведеності прокурором і слідчим необхідності накладення арешту, а також дійсної наявності ризиків, передбачених ч.2 ст.170 КПК, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись стст. 170-173 КПК,
ухвалив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1