АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/6600/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1378/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченої - ОСОБА_7
потерпілого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Московського районного суду м.Харкова від 30 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 ,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, українку, громадянку України, з вищою освітою, розлучену, раніше не судиму, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 1 ст.185 КК України у вигляді 1-го року 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України у вигляді 2-х років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладенням не неї обов`язків, визначених ст. 76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначених даним вироком та вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.11.2016 р., зміненого вироком Апеляційного суду Харківської області від 23.02.2017 р., остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладенням не неї обов`язків, визначених ст. 76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно вироку ОСОБА_7 28.04.2016 року близько 09 год. 00 хв., знаходячись за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що дома нікого немає, та ніхто за її діями не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала телевізор «Dex» модель «LE 2270», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 2500,00 гривень та ноутбук «Lenovo G505S» вартістю 950,00 гривень, що належали її колишньому чоловіку ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись в подальшому викраденим майном надалі на власний розсуд, тим самим ОСОБА_7 заподіяла потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 3 450,00 гривень.
Своїми діями, ОСОБА_7 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, ОСОБА_7 12.06.2016 року, близько 09 год. 45 хв., знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Одеса», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська 20, діючи за раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, підійшла до торгових вітрин вказаного магазину та впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з вітрин вказаного магазину джинсові жіночі шорти моделі «Gallop Fashion», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи 450 грн., що залежали ФОП ОСОБА_9 , після чого знаходячись на території торгівельного залу, пройшла в примірювальну, де переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, заховала вищезазначені джинсові шорти у сумку, що знаходилась у неї, винесла їх за касову зону, не оплативши їх вартість, та почала рухатися до виходу. Таким чином ОСОБА_7 вчинила усі дії, які вважала необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення товару, однак не довела свій злочинний намір до кінця та не обернула викрадене на свою користь, так як біля входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » була затримана працівниками вказаного магазину.
Таким чином ОСОБА_7 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, що належить ФОП ОСОБА_9 загальною вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи 450 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
В апеляційній скарзі, прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченої та тяжкості кримінального правопорушення просить вирок суду скасувати та увалити свій вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Визначити самостійне виконання вироку Апеляційного суду Харківської області від 23.02.2017 року стосовно ОСОБА_7 за яким її засуджено за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п 2,3,4 ч.1ст. 76 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 які просили залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 ніким не оспорюється.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши, що ОСОБА_7 раніше судима за корисливі злочини, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та встановленню об`єктивної істини по справі.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Цивільний позов не заявлявся.
Саме на підставі цих даних суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, звільнив її від відбування покарання з максимальним, передбаченим ст.75 КК України іспитовим строком та покладенням не неї обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.
Крім того, під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_7 є його колишньою дружиною, він не має до неї жодних претензій, позитивної її характеризує та просить не призначати їй реальне покарання.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що все викрадене ОСОБА_7 майно повернуто потерпілим, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , про що свідчать їх розписки.
Враховуючи вище наведене та беручи до уваги те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, колегія суддів приходить до переконання, що наведені вище обставини справи та дані про особу обвинуваченої, а також фактична відсутність у потерпілих будь-яких претензій до обвинуваченою дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових злочинів можливо досягти без її ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням вимог ст. 75, ст.76 КК України.
З огляду на зазначене апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м.Харкова від 30 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий- Судді-