Номер провадження 1-кп/341/12/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

представника ТзОВ «Скорзонера» ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд міста Галича кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, освітою вищою, працюючого помічником механіка по ремонту транспортних засобів ТзОВ «Скорзонера» с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, інваліда 3-ї групи, несудимого, за ч. 2 ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого при наступних обставинах.
10.10.2015 року біля в 09.20 год. обвинувачений, будучи водієм, керуючи службовим автопоїздом у складі сідлового тягача марки «МАN TGA12», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа-платформи марки «КІNG GTL-4860-LOWBED», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , перевозячи авторемонтну дорожню техніку, рухався на підйом ділянкою автодороги державного значення Н-09 «Мукачево-Львів» в напрямку м. Галич, що по вул. Міцкевича в м. Бурштин, Івано-Франківської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходився в зоні дії дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» ПДР України.

В даний час по вказаному пішохідному переході по вул. Міцкевича в м. Бурштині, зліва направо відносно напрямку руху автопоїзда, рухався пішохід ОСОБА_11 , який відповідно до вимог п.п. 18.1. ПДР України мав перевагу у русі. При наближенні до пішохода, маючи достатню об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху і можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, водій ОСОБА_9 , проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, з метою постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу та своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до його зупинки, чим завідомо поставив себе в такі умови, при яких не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб в момент виявлення небезпеки для руху, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , якого тяжко травмував та протягнув на відстань близько 73 м під сідловим тягачем до повної зупинки автопоїзда.

14.10.2015 року о 02.35 годин під час стаціонарного лікування у реанімаційному відділенні Івано-Франківській ОКЛ потерпілий ОСОБА_11 , від отриманих внаслідок ДТП травм, - помер.

ОСОБА_9 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5., в якому зазначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.п. 2.3 б), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п. 12.1, у якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3, який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 18.1, який зобов`язує водія у разі наближення до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння і основи черепа, крововиливами в м`які покрови голови, під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком та набуханням речовини головного мозку, які, згідно висновку експерта № 413 від 22.11.2015, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент спричинення, і потягнули за собою смерть ОСОБА_11 .

В судовому засіданні ОСОБА_9 визнав вину у вчиненому, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального діяння, щиро розкаявся, цивільний позов визнав частково та пояснив суду, що 10.10.2015 року біля 09 год., будучи за кермом тягача МАН, перевозив напівпричепом-платформою автодорожню техніку, рухався на підйом ділянкою автодороги, наближаючись до пішохідного переходу по вул. Міцкевича в м. Бурштин у сторону м. Івано-Франківська, при цьому не вибрав безпечної швидкості транспортного засобу та маючи обмежену видимість дороги на якій проводились ремонтні роботи, від піднятого пилу іншими транспортними засоби, що рухались трасою, допустив наїзд на ОСОБА_11 , який завершував перехід дороги на пішохідному переході. Крім цього зазначив, що по покриттю автодороги не було дорожньої розмітки, знак про пішохідній перехід, побачив запізно.

Крім визнання вини самим обвинуваченим в судовому засіданні, його вина у вчиненні інкримінованому діянні повністю доведена поясненням потерпілого, матеріалами кримінального провадження, поясненнями, які він не заперечує.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 10.10.2015 року близько 09 год. разом з дружиною привіз власним автомобілем сина ОСОБА_11 до автозупинки вул. Міцкевича в м. Бурштин, який мав намір їхати в м. Галич. Бачив, як син підійшовши до пішохідного переходу здійснював перехід дороги, в цей час обвинувачений керуючи тягачем рухався на великій швидкості ( близько 70км/год.), не гальмуючи, при добрій видимості почав переїжджати перехід, син не встиг перейти дорогу, обвинувачений тягачем протягнув його дорогою біля 70м.

ОСОБА_11 госпіталізували до Бурштинської лікарні, звідки перевезли в реанімаційне відділення Івано-Франківської ОКЛ, де він від отриманих ран ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. ТзОВ «Скорзонера» компенсувало медикаменти на його лікування. Обвинувачений не звертався до нього (свідка), в лікувальну установу не приходив і не цікавився станом здоров`я сина, на даний час його дружина і він сам, в зв`язку з втратою сина хворіють. Просить позовну заяву задовольнити повністю, ОСОБА_9 призначити суворе покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання направила заяву, в якій просить кримінальне провадження розглядати в її відсутності з огляду на стан здоров`я, позовні вимоги підтримує повністю, просить обвинуваченого покарати по всій строгості закону, вчиненого ним діяння не пробачає.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.10.2015 року, планом схемою ДТП та фототаблицею до нього підтверджено, що 10.10.2015 року, приблизно в 09.20 год. водій ОСОБА_9 , керуючи службовим автопоїздом у складі сідлового тягача марки «МАN TGA12» та напівпричепа-платформи марки «КІNG GTL-4860-LOWBED», перевозячи авторемонтну дорожню техніку, рухався на підйом ділянкою автодороги державного значення Н-09 «Мукачево-Львів» в напрямку м. Галич, що по вул. Міцкевича в м. Бурштин вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_11 (а.с.195).

Протоколом огляду місця події від 14.10.2015 року тіла (труп) ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходився в автомобілі швидкої допомоги(а.с.209).

Медичними картками стаціонарного хворого №1888715 від 10.10.2015 року про те, що ОСОБА_11 , 1993 р.н. поступив в Івано-Франківську ОКЛ у важкому стані з множинними тілесними ушкодженнями. Лікарським свідоцтвом про смерть №413, від 14.10.2015 року, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11 в реанімаційному відділенні Івано-Франківської ОКЛ (відкрита черепно-мозкова травма)(а.с.210-213).

Наказами ТзОВ «Скорзинера» №5/15Т від 28.09.2015 року «Про закріплення транспортного засобу», витягом наказу №20 від 03.11.2015 року з наказу 210/15К від 25.09.2015 року «Про прийом на роботу» - про прийом на роботу на посаду водія тягача сідлового МАN TGA18.400 з 28.09.2015 року ОСОБА_9 та закріплення за ним транспортного засобу сідлового тягача - Е марки «МАN TGA12», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , посвідченням водія, свідоцтвом про право реєстрації транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с 204).

Висновками експерта: № 413 від 22.11.2015 року, № 210 від 09.11.2015 року, 1226 від 11.11.2015 року, №749 від 15.10.2015 року, конструктивними малюнками і фототаблицею, долученими до них, встановлено, що у пішохода ОСОБА_11 малися тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння і основи черепа, крововили в м`які покрови голови, під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком та набуханням речовини головного мозку і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент спричинення, і потягнули за собою смерть ОСОБА_11 ; закритий перелом обох кісток правої гомілки з крововиливами в м`язову тканину - відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а також забійні рани в ділянках носа та верхньої губи; синці в ділянках голови, правої нижньої кінцівки; садна в ділянках голови, тулуба, обох нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.216-222).

Висновком експерта №209 від 18.11.2015 року та фото таблицею до нього, яким встановлено, що на лівому борті куртки, спинці, правому рукаві, задній поверхні сорочки, майки, передній і задній поверхні штанів, кедах та їх підошвах, навушниках виявлено сліди ковзання, у вигляді потертості тканини, деформації сплощення пучків волокон, множинних наскрізних пошкоджень з нерівними розволокненими потертими краями, накладень речовини чорно коричневого кольору, напівпрозорих частинок піску та пило подрібнених частинок, які утворились від ковзання по травмуючій поверхні, якою могла бути поверхня автодороги (піщано-гравійне покриття). Слід вважати, що мало місце зіткнення автомобіля - тягача з потерпілим, коли останній перебував у вертикальному положенні і був обернений до автомобіля задньою правою поверхнею тіла, при цьому внаслідок первинного удару виступаючими частинами спричинена травма правої нижньої кінцівки, з наступним падінням на дорогу та волочінням днищем автомобіля по дорожньому покритті (а.с.228-235).

Висновком експерта №90/17-682 від 29.10.2015 року на моменти експертного дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автопоїзда у складі сідлового тягача марки «МАN TGA12», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа-платформи марки «КІNG GTL-4860-LOWBED», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , знаходилась у працездатному стані (а.с.237-241).

Висновком експерта №09/17-681 від 20.11.2015 року, яким встановлено, що величина швидкості автопоїзда у складі сідлового тягача марки «МАN TGA12», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа-платформи марки «КІNG GTL-4860-LOWBED», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яку було погашено виходячи із заданих слідів гальмування та відстані, яку подолав автопоїзд після розрахування до зупинки, з повздовжним ухилом дороги 50 проміле, становила не менше 51км/год., однак перед гальмуванням швидкість могла бути більшою, оскільки гальмівний шлях міг повністю не відобразитися на поверхні проїжджої частини дороги (а.с.247-248) .

Згідно довідки Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 27.10.2015 року № 01-7/1642 в крові ОСОБА_9 етилового спирту не виявлено (дослідження №1432 від 16.10.2015)

Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує важкість вчиненого злочину, його особу, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин справи, що обтяжують покарання судом не встановлено.

До обставин справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те що в минулому не притягався до кримінальної відповідальності, часткове відшкодування шкоди.

Обвинувачений позитивно характеризується по місцю праці та проживання, хворіє, є інвалідом 3-ї групи.

За наведеного, обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_9 та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних злочином. Позивач ОСОБА_5 просить стягнути з відповідачів 68 682,17 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач ОСОБА_6 просить стягнути з відповідачів 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що в результаті ДТП, що трапилась з вини обвинуваченого та мала місце 10 жовтня 2015 року загинув їх син ОСОБА_12 . Позивачем ОСОБА_5 понесено витрати на поховання сина та на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 68 682, 17 грн. Також позивачі батьки загиблого понесли моральні страждання. Розмір моральної шкоди позивачі оцінюють у 100 000 грн. щодо кожного.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 , його представник адвокат ОСОБА_7 позов підтримали. Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримку позову.

Відповідач ОСОБА_9 позов визнав частково, зокрема в частині стягнення моральної шкоди в розмірі по 50 000 грн. кожному з потерпілих, з яких 2 500 грн. він перерахував кожному з потерплих. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» і страховик зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоди та моральну шкоду в межах ліміту відповідальності. Визначений розмір моральної шкоди з огляду на вчинення ним необережного злочину, пост кримінальну поведінку є завищеним. Захисник,- ОСОБА_8 підтримав позицію підзахисного.

Представник відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» ОСОБА_13 , в судове засідання не з`явився. Таким скеровано клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив залишити позов без розгляду з огляду на можливість позасудового отримання страхових відшкодувань в разі постановлення судом обвинувального вироку.

Заслухавши учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_11 є доведеним.

Позивачем ОСОБА_5 понесено витрати на поховання сина ОСОБА_11 та на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 68 682,17 грн., що підтверджується документально. Також позивачі батьки загиблого понесли моральні страждання.

Визначений позивачами розмір моральної шкоди - 100 000 грн. щодо кожного, з урахуванням тяжкості моральних страждань, на переконання суду відповідає вимогам розумності та справедливості.

Обвинувачем ОСОБА_9 перераховано кожному з потерпілих по 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи суб`єктний склад відповідачів, визначаючи межі відповідальності кожного, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 на час скоєння ДТП працював водієм ТзОВ «Скорзонера». ДТП мало місце з участю застрахованого ТЗ в складі сідлового тягача «MAN TGA 12» д.н.з. НОМЕР_1 та н/причіпа «KING GTL-4860-LOWBED», д.н.з. НОМЕР_2 . Страхування цивільно-правової відповідальності здійснено ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

За правилами статей 1166 - 1168, 1200 та 1201 ЦК України, якщо деліктне зобов`язання виникло із факту смерті фізичної особи, кредиторами можуть бути особи, які зробили необхідні витрати на поховання та на спорудження нагробного пам`ятника, в частині відшкодування моральної її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону N 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону N 1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України N 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», у 2015 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить з 1 вересня - 1378 гривень.

Враховуючи доведеність заподіяної шкоди, межі відповідальності відповідачів, часткове відшкодування моральної шкоди обвинуваченим:

-з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 16 536 грн. на відшкодування витрат на поховання, 8 268 грн. моральної шкоди

та на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню 8 268 грн. на відшкодування моральної шкоди.

-з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 52 146,17 грн. на відшкодування витрат на поховання, 89 232 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню 89 232 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави (920.70 грн.) за проведені судові експертизи№09/17-682 від 22.11.2015 року, №09/17-681 від 20.11.2015 року.

Речові докази по кримінальному провадженні вирішити в силу ст. 100 КПК України.

Запобіжній захід відносно обвинуваченого в кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст. 369- 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді - трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави 920 гривень 70 коп. витрат за проведення судових експертиз №09/17-682 від 22.11.2015 року, №09/17-681 від 20.11.2015 року в кримінальному провадженні.

Стягнути з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь ОСОБА_5 - 16 536 гривень на відшкодування витрат на поховання; 8 268 гривень моральної шкоди та на користь ОСОБА_6 - 8 268 гривень на відшкодування моральної шкоди;

з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 - 52 146,17 гривень на відшкодування витрат на поховання, та 89 232 гривні моральної шкоди та на користь ОСОБА_6 - 89 232 гривні на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- транспортнкостіний засіб сідлового тягача марки «МАN TGA12», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа-платформи марки «КІNG GTL-4860-LOWBED», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що переданий на зберігання на території Галицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області вважати повернутим власнику ТзОВ «Скорзонера»;

- комбіновану куртку зеленого кольору із рукавами матеріалу джинсу синього кольору, штани жовтого кольору із нашитою вишиванкою та у поясі шкіряним ременем чорного кольору, сорочку у клітинку різних кольорів, майку сірого кольору, шкарпетки світло-сірого кольору, кеди синього кольору із білими шнурками, музичні навушники зелено-чорного кольору, пошкоджену матерчату сумку голубого кольору , вісім осколків від розбитого пластмасового прозорого контейнера для зберігання продуктів харчування, розбитий мобільний телефон марки «Нокія 2610» з корпусом чорного кольору та із сім карткою у ньому «КиївСтар», що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Галицького РВ УМВС України Івано-Франківській області вважати повернутими потерпілим ОСОБА_14 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 діб з часу його проголошення, через Галицький районний суд.

Суддя:ОСОБА_1