АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/333/16-к Номер провадження 11-кп/786/39/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
31 березня 2017 року м. Полтава
31 березня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.
Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 змінено в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 .
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 2204 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на правову допомогу.
В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_7 засудженого за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296, ст.ст. 70, 72 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки відповідно до ст. 75 КК України - залишено без зміни.
З даним рішенням більшості колегії, я не згоден з наступних підстав.
В апеляційних скаргах прокурор та представник потерпілого просили вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, зокрема через його мякість та безпідставне застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч.1 ст. 296 та ч.1 ст. 122 КК України.
Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, є слушними доводи прокурора та представника потерпілого про безпідставне застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України.
Вважаю, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи покарання обвинуваченому та застосовуючи до останнього положення ст. 75 КК України не в повній мірі врахував, особу ОСОБА_7 , який з хуліганських мотивів вчинив злочини проти життя та здоров`я особи та проти громадського порядку і моральності, вину в інкримінованих злочинах не визнав, завданої моральної та матеріальної шкоди потерпілому не відшкодував, вибачення не просив.
Враховуючи конкретні обставини справи, данні про особу обвинуваченого, який не розкаявся у вчиненому злочині, раніше судимий, згідно характеризуючих матеріалів має схильність до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, та відсутність будь яких намірів з його сторони по відшкодуванню завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілому, не вбачалося підстав для звільнення, ОСОБА_7 від покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Вважаю, що лише наявності у ОСОБА_7 на утриманні неповнолітньої дитини недостатньо для його звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
В зв`язку з чим, на мою думку, вирок суду підлягав скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та безпідставного застосування ст. 75 КК України.
Суддя Апеляційного суду
Полтавської області: ОСОБА_2