Дата документу Справа № 320/873/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/873/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/576/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст.187 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Терпіння Мелітопольського р-ну Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , із середньотехнічною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 06.03.1989 Веселівським районним судом Запорізької області за ст..ст. 81 ч.3, 140 ч.2, 206 ч.2 КК України, засуджений до 4 років позбавлення волі. Звільнений 25.01.1993 по відбуттю покарання;
- 21.06.1993 Вільнянським районним судом Запорізької області за ст..140 ч.3 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі. Звільнений 12.03.1996 по відбуттю покарання;
07.02.1997 Веселівським районним судом Запорізької області за ст..ст. 196-1 ч.1, 215-3 ч.2 КК України, засуджений до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.04.1998 по відбуттю покарання;
08.12.1999 Веселівським районним судом Запорізької області за ст..ст. 142 ч.3, 140 ч.3, 395 КК України, засуджений до 6 років позбавлення волі. Звільнений 06.05.2005 по відбуттю покарання;
21.02.2006 Нижньосірогозьким районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 187 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років. 29.10.2013 звільнений по відбуттю строку покарання,
визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 20.12.2014 року по 15.08.2016 року.
Постановлено строк відбування покарання засудженому відраховувати з 20.12.2014, тобто з часу фактичного затримання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, 20.12.2014, приблизно о 09 годин 30 хвилин, знаходячись в салоні автомобіля Daewoo Lanos в кузові чорного кольору, державний знак НОМЕР_1 , біля будинку № 42 по вулиці Горького в с. Першотравневе Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, маючи умисел на напад, з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, напав на потерпілого ОСОБА_10 та демонструючи в якості погрози ніж, висловив вимогу про передачу йому матеріальних цінностей, що було сприйнято потерпілим як реальну загрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я. На вищевказану вимогу ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 передав йому перстень, виготовлений із золота 585 проби вагою 5 грам вартістю 2500 гривень, однак вказаним майном ОСОБА_7 не заволодів, так як потерпілому ОСОБА_10 вдалось втекти.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, особою, яка раніше вчинила розбій, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.187 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, вказує на те, що суд при призначенні покарання не врахував, що потерпілому не було заподіяно ні фізичної ні матеріальної шкоди, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, знаходження на його утриманні малолітньої дитини та матері пенсіонерки, стан його здоров`я. Просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляції, провівши дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо фактичних обставин справи, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оскаржуються.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має матір пенсійного віку. Також, судом враховано, що під час знаходження обвинуваченого під вартою, у нього народився син, що вплинуло на його ставлення до скоєного.
Також судом при призначенні покарання визнано в якості обставин, що помякшують його, повне визнання вини та щире каяття, знаходження на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.
Всі обставини справи, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, в повній мірі враховані судом при призначенні йому покарання.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку у звязку із суворістю призначеного покарання за доводами апеляційної скарги.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування вироку, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187КК України, залишити без змін.
Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання з розрахунку 1 день поперенього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за період з 15.08.2016 р. по 09.03.2017 р. включно.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді: 1. 2. 3.