Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2855/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000516 від 19 липня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, вдівця, не судимого, який не працює, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296 ч.1,121 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
28 червня 2016 року близько 22 години обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 на літньому майданчику біля приміщення магазину-бару « Оксамит», що розташований на перехресті вулиць Т.Шевченка-Ващука у м.Овручі, тобто перебуваючи в громадському місці, розпивали алкогольні напої. Коли між ними раптово на грунті взаємних образ виникла сварка, а потім і бійка, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в присутності сторонніх громадян, при цьому грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вираженою в заподіянні тілесних ушкоджень, наніс два удари рукою в обличчя ОСОБА_6 , при цьому заподіявши останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючої рани склери правого ока, ускладненої гіфемою, гемофтальмом та тракційним відшаруванням сітківки, що стало показом для проведення оперативного втручання ( евісцероенуклеації) видалення правого ока, і як наслідок анофтальм справа відсутність правого ока.

В ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково, пояснивши, що дійсно пізно увечері 28 червня 2016 року він перебував на майданчику поблизу магазину-бару «Оксамит», пив пиво зі знайомими хлопцями. Там також перебував потерпілий ОСОБА_6 , якого він раніше не знав. ОСОБА_7 , першим почав ображати його, декілька раз обізвавши в нецензурній формі « Хрумою», а коли він підійшов до ОСОБА_7 і зробив йому зауваження, той відштовхнув його руками у груди, а потім ззаду наніс один удар рукою в обличчя. Після чого він ( ОСОБА_8 ) у відповідь наніс ОСОБА_7 один удар «ладошкою» по обличчю, а другим ударом рукою в обличчя збив ОСОБА_7 з ніг. Обвинувачений також пояснив, що раніше займався спортом, зокрема боксом, володів сильним ударом. Заподіяти потерпілому тяжке тілесне ушкодження у виді втрати ока він не бажав, хоча розумів, що може завдати потерпілому тілесних ушкоджень, у вчиненому щиро кається.

Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні в цілому не суперечать його показанням ході досудового розслідування справи під час проведення 12 жовтня 2016 року з його участю слідчого експерименту.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується також іншими дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав на обвинуваченого ОСОБА_4 , як на особу, яка заподіяла йому тілесне ушкодження та пояснив, що увечері 28 червня 2016 року близько 20 години він зі своїм знайомим ОСОБА_9 на майданчику, що поряд з магазином на розі вул. Ващука випили по 50 гр. горілки. ОСОБА_10 пішов у магазин, щоб купити пиріжок, а він залишився сидіти на майданчику. Обвинувачений з «собутильниками» сидів позаду нього. Зненацька обвинувачений наніс йому удар в обличчя і він упав, відчув, як з його ока йде кров. Знайомий ОСОБА_11 відвів його додому, розповів, що між ним і обвинуваченим стався конфлікт, що вони з останнім між собою щось з`ясовували, що саме, він не пам`ятає. Заяву про злочин подав 19 липня 2016 року.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що разом з ОСОБА_13 на прохання останнього передивлявся відеозапис подій, які відбувалися увечері 28 червня 2016 року на літньому майданчику поряд з магазином-баром « Оксамит». Свідок бачив, що потерпілий сидів за столиком з хлопцем по імені ОСОБА_14 , обвинуваченого він також знає, його ім`я ОСОБА_15 по прізвиську « ОСОБА_16 ». Свідок також переконаний, що і потерпілий, і обвинувачений перебували у нетверезому стані, було добре видно, що вони між собою сварилися, а потім билися, нанесли один одному по декілька ударів руками, їх розборонили ОСОБА_11 і дівчина по імені ОСОБА_17 . Він також бачив, що після останнього удару ОСОБА_15 рукою в обличчя потерпілого той упав, його підняв ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_18 підтвердив, що разом зі ОСОБА_19 передивлявся відеозапис події, яка відбувалася з участю його дядька ОСОБА_7 , коли останньому були заподіяні тілесні ушкодження. Пояснив, що бачив, як чоловік по кличці « ОСОБА_16 » (так його назвав ОСОБА_20 ) двічі ударив ОСОБА_7 рукою в обличчя і той присів, але не падав.

Свідок ОСОБА_21 показав суду, що допомагав піднятися ОСОБА_7 , який перед цим лежав. Останній тримався рукою за око. Що перед цим сталося, хто і при яких обставинах ударив ОСОБА_7 , він не бачив. Перед цим потерпілий сидів за одним столиком із ОСОБА_22 . Свідок заперечує ту обставину, що відвів ОСОБА_7 додому.

Свідок ОСОБА_23 показав суду, що зі слів обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_7 першим образив його, після чого ОСОБА_8 ударив останнього, ОСОБА_7 ж по телефону пояснив йому, що це ОСОБА_8 першим його образив, а потім ударив.

Свідок ОСОБА_24 показав суду, що ОСОБА_7 першим у грубій формі образив ОСОБА_8 , а потім штовхнув його, а ОСОБА_8 у відповідь штовхнув ОСОБА_7 і той упав. Також свідок показав, що ОСОБА_7 перебував у нетверезому стані.

З висновків судово-медичного експерта від 10 жовтня 2016 року №225 та від 19 жовтня 2016 року №235 убачається, що потерпілому ОСОБА_6 було заподіяне тяжке тілесне ушкодження (по критерію втрати органу) у вигляді проникаючої рани склери правого ока, ускладненої гіфемою, гемофтальмом та тракційним відшаруванням сітківки, що стало показом для проведення оперативного втручання ( евісцероенуклеації) видалення правого ока, і як наслідок анофтальм справа, тобто відсутність правого ока. Вказане тілесне ушкодження могло утворитися від дії удару тупим предметом із значною силою, в тому числі і від удару кулаком в область правого ока при обставинах, на які вказав обвинувачений ОСОБА_8 в ході проведення з його участю слідчого експерименту.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд встановив, що заподіяти потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження у виді втрати правого ока обвинувачений ОСОБА_8 не бажав, хоча усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускав їх настання, тобто вчинив вказане діяння з непрямим умислом, оскільки його умисел був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження та у вчиненні хуліганства доведена повністю і кваліфікує його дії за ст.ст.121 ч.1 , 296 ч.1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння у їх розкритті та добровільне відшкодування потерпілому майнової шкоди.

Обставиною, що обтяжують його покарання, є вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому суд враховує, як ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і їх наслідки, так і особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, ступінь його вини, те, що він є несудимим, по місцю проживання характеризується задовільно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Також судом враховано, що потерпілий першим спровокував обвинуваченого на протиправні дії, що останній, не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, не пов`язане з його фактичною ізоляцією від суспільства, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Суд також приймає рішення відповідно до ст.ст.128,129 КПК України про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення на його користь з обвинуваченого моральної шкоди.

Так, потерпілий поніс втрати немайнового характеру, що виразились у його душевних, фізичних та психічних стражданнях у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, які були викликані неправомірними діями обвинуваченого, необхідністю для потерпілого прикладення додаткових зусиль для нормалізації свого життя, у зменшенні можливості одержання ним позитивних емоцій. При визначенні розміру суми на відшкодування моральної шкоди судом враховано, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає ( і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Таким чином, повне відшкодування потерпілому ОСОБА_6 завданих втрат немайнового характеру та їх наслідків взагалі неможливе. Разом з тим, потерпілим не доведено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн. та якими доказами це підтверджується, хоча відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України цей обов`язок лежить саме на ньому, оскільки цивільний позов він пред`явив не в ході досудового розслідування, а вже на стадії судового розгляду справи. На думку суду, заявлена потерпілим сума відшкодування моральної шкоди є завищеною, а тому суд приймає рішення про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в меншому розмірі, а саме в сумі 40000 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 370, 373,374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 5-ти ( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 ти ( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки при умові, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 40000 ( сорок тисяч) грн. моральної шкоди.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування справи запобіжний захід особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок суду до Апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1