Провадження №1-кп/127/505/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря: ОСОБА_4 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000160 від 23.06.2016 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Канівським МРВ УМВС України у Черкаській області від 18.04.1996 року, раніше не судимого,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч. 3 ст. 410 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
31 січня 2013 року наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-лейтенанта ОСОБА_8 № 35 від 31.01.2013 підполковника ОСОБА_6 призначено на посаду старшого офіцера відділу бойового управління радіотехнічних військ Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, та він є військовою службовою особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків.

17 березня 2014 року Указом В.о. Президента України №303/2014 оголошено часткову мобілізацію в Україні та відповідно до ст. 1 Закону України « Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», а саме з 17 березня 2014 року в країні почав діяти особливий період, який діє по даний час.

02.04.2015 року старший офіцер відділу бойового управління радіотехнічних військ ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_6 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 64 від 02.04.2015, вибув у службове відрядження (посвідчення про відрядження № НОМЕР_3 , видане підполковник ОСОБА_6 ) до штабу АТО (м. Краматорськ Донецької області). Термін закінчення відрядження визначено в наказі: «до окремого розпорядження».

05.04.2015 року ОСОБА_6 вибув із штабу АТО ( АДРЕСА_2 ), залишивши зону проведення антитерористичної операції (далі - АТО), та прибув до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ), звідки 06.04.2015 о 11 год. 14 хв. на літаку АН-26 бортовий номер 76 здійснив виліт за маршрутом Чугуїв-Гавришівка, звідки прибув в розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ).

Однак, з метою незаконного збагачення за рахунок держави, з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем, ОСОБА_6 шляхом шахрайства, а саме внесення недостовірної інформації до службових документів ввів в оману керівництво військової частини НОМЕР_2 та фінансовий орган військової частини НОМЕР_5 про період свого перебування у відрядженні в зоні проведення АТО.

А саме, ОСОБА_6 приховав від керівництва військової частини НОМЕР_2 факт прибуття з службового відрядження 06.04.2015 року в період з 06.04.2015 по 12.04.2015 власноручно виготовив рапорт, який є офіційним документом, передбаченим пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16 вересня 2013 року, до якого вніс недостовірні відомості про повернення з відрядження 12.04.2015, після чого даний рапорт здав до адміністративного відділу адміністративного управління військової частини НОМЕР_6 .

Водночас в квітні 2015 року ОСОБА_6 , достовірно знаючи, він прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 06.04.2015, однак бажаючи додатково отримати як військовослужбовець, який приймав участь в АТО, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 06.04.2015 по 12.04.2015, подав до адміністративного відділу адміністративного управління військової частини НОМЕР_6 посвідчення про відрядження №743 від 01.04.2015, яке є офіційним документом, передбаченим пунктом 2.10.8.3 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16 вересня 2013 року, до якого було внесено недостовірні відомості про прибуття ОСОБА_6 з відрядження 12.04.2015.

На підставі поданих ОСОБА_6 вищевказаних документів, які містили не достовірні відомості про повернення ним з відрядження 12,04.2015, було видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 генерал-майора ОСОБА_9 №83 від 30.04.2015, в пункті 30 якого було зазначено: «відповідно до пункту №2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158, нижче пойменованому особовому складу виплатити грошову винагороду за період 2015 року, який бере (брав) безпосередню участь в антитерористичній операції, а саме підполковнику ОСОБА_6 (з 02.04.2015 по 11.04.2015), який було подано до фінансового управління військової частини НОМЕР_5 для нарахування зазначених у наказі коштів.

В травні 2015 року ОСОБА_6 було нараховано надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 100 відсотків посадового окладу з врахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 02.04.2015 по 12.04.2015 в сумі 3261 гривень 96 копійок з яких зайво нарахованої даної надбавки за період з 07.04.2015 по 11.04.2015 в сумі 1391гривень 31 копійок.

Таким чином, старший офіцер відділу бойового управління радіотехнічних військ Командування ПС ЗС України підполковник ОСОБА_6 в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 58, 59, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги, з корисливих мотивів, в умовах особливого періоду, шляхом шахрайства, а саме виготовлення та подачі рапорту з недостовірними даними про повернення з відрядження 12.04.2015 та посвідчення про відрядження №743 від 01.04.2015, заволодів надбавкою за виконання особливо важливих завдань в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 07.04.2015 по 11.04.2015 в сумі 1391 гривень 31 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю,щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно перебуваючи на старшого офіцера відділу бойового управління радіотехнічних військ 02.04.2016 року вибув у відрядження в зону АТО, куди прибув 03.04.2016 року. Прибуття відбулося шляхом перебазування до місця подальшого перебування до зони АТО, де він виконував безпосередньо свої службові обов`язки. До Вінниці він фактично повернувся 06.04.2015 року, а 12.04.2015 року він передав рапорт разом із посвідченням про відрядження до бухгалтерії та приступив до виконання службових обов`язків, вказавши у рапорті та звітному фінансовому документі дату повернення 12.04.2015 року. В результаті таких дій він на свій картковий рахунок отримав кошти за перебування у відрядженні у період, який був більший ніж фактичне перебування у відрядженні. Також вказав, що він жалкує про скоєне та повністю відшкодував завдану шкоду.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження наказу командира військової частини НОМЕР_2 №64 від 02.04.2015 року ( т.1 а.с. 43-48), наказу Командира військової частини НОМЕР_2 №72 від 15.04.2015 року ( т.1 а.с.49-53), наказу №83 командира військової частини НОМЕР_2 від 30.04.2015 року (т.1 а.с. 54-69), витягу з наказу №92 від 02.04.2015 року ( т.1 а.с. 70), витягу із наказу №101 від 11.04.2015 року (т.1 а.с.71), рапорту від 12.04.2015 року ( т.1 а.с.74), посвідчення про відрядження підполковника ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 75), висновку судово-почеркознавчої експертизи №378-П від 08.10.2015 року (т.1 а.с.83-90), висновку додаткової судово-економічної експертизи № 28 від 22.06.2016 року ( т.1 а.с.95-101), звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт ОСОБА_6 (т.1 а.с.159), протоколу про визнання документом від 29.02.2016 року (т.1 а.с.165), протоколу огляду речей та документу від 22.02.2016 року ( т.1 а.с. 166), відомості №151 про зарахування карткові рахунки Приватбанк військової частини НОМЕР_5 за травень 2015 року (т.1 а.с.162), відомості №33 про зарахування карткові рахунки Приватбанк військової частини НОМЕР_5 виплат витрат по відрядженнях за червень 2015 року ( т.1 а.с.164), суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у скоєнні злочинів.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 366 КК України як внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та за ч.3 ст. 410 КК України, тобто заволодіння іншим військовим майном шляхом шахрайства, вчинене в умовах особливого періоду.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_6 , який являється особою раніше не судимою (т.1 а.с. 133), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.124), позитивно характеризується за місцем служби (т.1 а.с.127-128,131).
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, повне визнання вини у вчинених злочинах, добровільне відшкодування завданої шкоди, позитивну характеристику за місцем несення військової служби, наявність пом`якшуючих обставин, також те, що ОСОБА_6 є учасником АТО, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому, за ч. 3 ст. 410 КК України, слід призначити із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі у виді штрафу та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень, оскільки їхнє проведення зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину (т. 1 а.с.83-90; 95-101).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 349 ч.3, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч. 3 ст. 410 КК України та призначити покарання:

-за ч.1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень,

-за ч.3 ст. 410 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави Україна 1841 гривень 40 копійок у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя:
Судді: