1Справа № 335/4762/17 1-кп/335/330/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000161 від 12.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
На виконання Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію», згідно якого в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, ОСОБА_4 15.04.2015 року був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2015 року № 97 солдата ОСОБА_4 призначено старшим стрільцем - навідником гранатометного взводу.

У цей же день солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

У період з 11.01.2016 року до 23.02.2016 року солдат ОСОБА_4 знаходився на лікуванні у ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України» по Запорізькій області.

Проте, 23.02.2016 року солдат ОСОБА_4 в умовах особливого періоду, з метою ухилитися від військової служби, для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , з лікувального закладу не прибув.

Водночас, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, діючи з метою ухилитися від військової служби, 23.02.2016 року не з`явився з лікувального закладу на службу - до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення на службу, та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 07.04.2017 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, щиро розкаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 408 КК України, як дезертирство, нез`явлення з лікувального закладу на службу з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, спричинених наслідків: тяжких наслідків не настало. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, вину у скоєнні злочину визнав повністю, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає доцільним призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1