АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5

адвокат ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.03.2017 року у кримінальному провадженні №02255 від 15.08.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Рівне, мешканця АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 26.03.2002р. Борщівським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 309 ч.1, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 2) 10.06.2002р. Борщівським районним судом Тернопільської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі; 3) 04.05.2006р. Борщівським районним судом Тернопільської області за ст. 162 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі; 4) 08.08.2006р. Борщівським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 309 ч. 2, 70 ч.ч. 1, 2, 4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 17.10.2008р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 186 ч. 2, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі; 6) 28.07.2016р. Вінницьким міським судом за ст.ст. 190 ч. 2, 15 ч. 3, 185, ч. 2 185, ч. З, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 5 років 8 місяців 12 днів позбавлення волі, на підставі ст. 72 КК України, звільненого із залу суду по відбуттю строку покарання; 17.11.2016 р. ухвалою Вінницького апеляційного суду зміненого в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15 , ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 міру покарання у вигляді 5 років 8 місяців позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Кримінальне провадження №11-кп/794/170/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
ЄУН №727/7567/16-к Доповідач: ОСОБА_1 .
До вступу вироку в законну силу, залишено ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 18.00 год. 18.08.2016 року (Т.1 а.с. 169-171), з розрахунку, що згідно ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів у відповідності із ст.100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Держави 1210 (одну тисячу двісті десять) грн. 55 коп. судових витрат на залучення експерта.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 13.08.2016 р., приблизно о 14.00 год., знаходячись по вул. М.Рибалки в м. Чернівці, переслідуючи корисливий мотив, зайшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_2 за вказаною адресою, де за допомого металевої викрутки, діючи умисно, протиправно, повторно, шляхом віджиму металопластикового вікна, таємно проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , де розпочав вишукувати цінні речі та предмети. Після огляду кімнат квартири, ОСОБА_7 віднайшов та викрав наступне майно: відеокамеру марки «Samsung», модель VP-L900, в шкіряній сумці чорного кольору, вартістю 1200 грн., пару золотих сережок у вигляді «ромба», вагою приблизно 3 грами, вартістю 2000 грн., паперову коробку, в якій знаходилося 70 Євро (монетами) (згідно курс НБУ 1 Євро станом на 13.08.2016 р. становив 27,71 грн.), золотий перстень з одним червоним каменем, вагою приблизно 4 грами, вартістю 3000 грн., чоловічу футболку (поло) фірми «Gregory», розмір XL, синього кольору з червоно-білими вставками (полосами), вартістю 350 грн., чорну матерчату валізу з металевим контуром, вартістю 200 грн., а всього заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 8689,7 грн., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

На вказаний вирок суду надійшли апеляційні скарги від обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили вирок районного суду скасувати як незаконний та необґрунтований, ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що умислу на викрадення майна у ОСОБА_7 не було, а він лише мав намір переночувати у даному будинку, однак відчинивши вікно, побачив безлад у будинку, а тому вирішив покинути дане помешкання. У приміщенні ні слідів його взуття, ні відбитків пальців рук виявлено не було, що на думку апелянтів, свідчить про те, що він не проникав у середину. Суд безпідставно відмовляв йому та стороні захисту у допиті ряду свідків, зокрема, свідка ОСОБА_10 , повторному допиті потерпілої, свідка ОСОБА_11 для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. В ході судового розгляду справи не було усунуто протиріччя між потерпілою ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_11 з приводу належності викрадених речей потерпілій. Судом не було здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в будинку дійсно знаходились ювелірні вироби, а також не визначено дійсну вартість викрадених речей на підставі товарознавчої експертизи. Покази свідка ОСОБА_12 є не послідовними і суперечливими, а тому суд безпідставно поклав в основу обвинувального вироку. Письмові докази по справі, а саме, протокол огляду місця події та протокол добровільної видачі та огляду речей суперечать показанням ОСОБА_11 в тій частині, що викрадене майно не належить потерпілій ОСОБА_9 , а інші письмові докази по справі, на думку апелянтів, підтверджують позицію обвинуваченого.

При призначені покарання обвинуваченому судом не в повній мірі було встановлено дані, які його характеризують, а саме, чи є у нього на утриманні неповнолітні діти.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, думку прокурора, який просив вирок районного суду як законний залишити без змін, а апеляційні скарги як необґрунтовані - без задоволення, вислухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, ОСОБА_7 13.08.2016 р., приблизно о 14.00 год., знаходячись по вул. М.Рибалки в м.Чернівці, зайшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_2 за вказаною адресою, де за допомого металевої викрутки, повторно, шляхом віджиму металопластикового вікна, таємно проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , де розпочав вишукувати цінні речі та предмети. Після огляду кімнат квартири, ОСОБА_7 віднайшов та викрав наступне майно: відеокамеру марки «Samsung», модель VP-L900, в шкіряній сумці чорного кольору, вартістю 1200 грн., пару золотих сережок у вигляді «ромба», вагою приблизно 3 грами, вартістю 2000 грн., паперову коробку, в якій знаходилося 70 Євро (монетами) (згідно курс НБУ 1 Євро станом на 13.08.2016 р. становив 27,71 грн.), золотий перстень з одним червоним каменем, вагою приблизно 4 грами, вартістю 3000 грн., чоловічу футболку (поло) фірми «Gregory», розмір XL, синього кольору з червоно-білими вставками (полосами), вартістю 350 грн., чорну матерчату валізу з металевим контуром, вартістю 200 грн., а всього заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 8689,7 грн., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у справі, перевірених судом в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів. Суд у вироку, відповідно до вимог ст.374 КПК України, зазначив джерело доказу, фактичні дані, що стосуються обставин кримінального провадження, а також зазначив, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дав з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, а висновки суду, викладені у вироку, виключають сумніви в їх достовірності.

Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, районний суд обґрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню.

Так, судом досліджено всі обставини справи: допитані потерпіла, свідки, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами провадження, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження і в свою чергу спростовує посилання захисника обвинуваченого про те, що судом була допущена неповнота та однобічність в досліджені доказів.

Доводи обох апелянтів про те, що ОСОБА_7 не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що квартира АДРЕСА_4 належить її родичам і вона з грудня 2015 р. доглядає за нею. 14.08.2016 р., приблизно о 10.00 год., приїхала по вказаній адресі перевірити квартиру і виявила відкритим вікно та зникнення переліченого в обвинуваченні майна. Чи викрали якісь речі власників квартири, крім належних їй речей: 70 євро, валізи, сережок і каблучки, їй не відомо. Відеокамера знаходилася у спальній кімнаті, в шкіряній сумці. Сережки були теж у спальні. 70 євро знаходилися в коробці у коридорі, біля дзеркала. Футболка була фірми «Gregоri» синього кольору.

Крім того, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що квартира по АДРЕСА_5 належить їй і її чоловіку. Зі слів ОСОБА_13 дізналася, що з квартири викрали відеокамеру, футболку, золоті прикраси і 70 Євро. Потерпіла говорила, що відеокамеру і речі купила у м. Чернівці біля ОСОБА_14 14.08.2016 р. у сина був день народження, коли їй зателефонував онук ОСОБА_15 і повідомив про крадіжку. Вони на той час перебували за кордоном, у Португалії, а онук в Україні. Потерпіла є нареченою онука, тому знаходилася в їхній квартирі. До виїзду в Португалію 15.12.2015 р., вона особисто бачила у потерпілої перераховані речі. Футболку бачила новою в ОСОБА_16 звідки і передали в Україну. Про 70 євро дрібним номіналом, які знаходилися у чемодані, знає зі слів онука. Каблучка належала дружині сина, а сережки вона подарувала нареченій онука потерпілій. ОСОБА_7 неодноразово телефонував ОСОБА_13 в її присутності, намагався з нею домовитись, це було 3-4 рази.

Свідок ОСОБА_12 в районному суді показав, що з ОСОБА_7 познайомився в місцях позбавлення волі. Якось йому зателефонував товариш ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_17 і попросив про зустріч біля кінотеатру «Жовтень». Там вони зустрілися з ОСОБА_17 і ОСОБА_7 , де ОСОБА_7 передав йому відеокамеру, чохол для відеокамери, технічні документи і чек. Продемонстрував, що камера в робочому стані і попросив реалізувати. Новицький пояснив, що камера його родичів, яка була з документами і він не знав, що камера крадена. 17.08.2016 р. з його участю було складено протокол добровільної видачі відеокамери сірого кольору, марки «Самсунг» з комплектуючими, які напередодні, приблизно за тиждень до того, йому передав обвинувачений. Відеокамеру він продав, а потім викупив і 17.08.2016 р. видав працівникам міліції в присутності понятих, про що оформили протокол добровільної видачі. Обставини, викладені ним в протоколі добровільної видачі підтримує.

Вищенаведеним поясненням потерпілої та вищенаведених свідків підстав недовіряти немає, оскільки вони послідовні та узгоджуються між собою, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не було встановлено підстав, з яких потерпіла та свідки могли б обмовляти обвинуваченого.

Більше того, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_10 підтвердив показання свідка ОСОБА_12 в тій частині, що 13.08.2016 р. він зустрівся із ОСОБА_7 , з яким раніше відбували покарання. Коли сиділи біля кінотеатру, до них підійшов ОСОБА_12 , якого зустріли випадково. На запитання ОСОБА_7 чи не має той місця де переночувати, ОСОБА_12 відвів їх до якогось будинку по АДРЕСА_6 , пояснивши, що це будинок знайомого і що ОСОБА_7 може залізти туди через вікно переночувати. Там вони попрощалися з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , та пішли кожний по своїх справах.

Колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи обох апелянтів про те, що кримінальне провадження відносно нього, за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України було розглянуто неповно та однобічно та відсутні докази його вини.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження, були допитані потерпіла, свідки, досліджені письмові матеріали кримінального провадження, розглянуті клопотання учасників судового процесу, тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що розгляд справи судом було проведено неповно та однобічно.

Всі письмові докази, які були досліджені під час судового розгляду є послідовними, узгоджуються між собою, не містять протиріч та взаємно доповнюють один одного.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді потерпілої та свідків відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або містять протиріччя, колегією суддів не встановлено.

Безпідставними на думку колегії суддів, є й апеляційні доводи апелянтів про те, що висновками трасологічних експертиз спростовано причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, а суд 1 інстанції не дав їм відповідної оцінки.

З висновку трасологічної експертизи №1598-к від 19.08.2016 р. вбачається, що слід взуття, виявлений та вилучений протоколом огляду місця події від 14.08.2016 р. на місці скоєння крадіжки по АДРЕСА_5 , залишений низом підошви взуття з узором аналогічним узору та розміру низу підошви кросівка чорного кольору на ліву ногу, вилучений у ОСОБА_7 (Т.1 а.с. 117-122)

З висновку дактилоскопічної експертизи №1599 від 18.08.2016 р. згідно якої, 2 сліди рук та 1 слід долоні руки - слід фрагмента долоні руки (із зовнішньої сторони металопластикового вікна залишений долонею ОСОБА_7 , слід пальця руки (із поверхні картонної коробки №2) залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_7 , слід пальця руки (із поверхні картонної коробки №2 залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_7 ) (Т.1 а.с. 135-144).

Дані висновки експертиз районним судом було досліджено в судовому засіданні, дано відповідну оцінку у вироку, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки вони встановлюють факт потрапляння обвинуваченого в середину будинку через вікно, що свідчить про його намір вчинити крадіжку з будинку, а не переночувати у ньому, що повністю узгоджується із іншими належними та допустимими доказами по справі, зокрема показаннями потерпілої та свідків сторони обвинувачення, які судом 1 інстанції обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку.

Більше того, сам обвинувачений підтвердив той факт, що він взяв з будинку футболку, яку пізніше впізнала потерпіла ОСОБА_9 , а також свідок ОСОБА_11 , як одну із викрадених у потерпілої речей.

З огляду на наведене, всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про непричетність до інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно, неупереджено дослідив наявні в матеріалах провадження докази, дав належну оцінку зібраним доказам і на цих підставах прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення, за наведених у вироку обставин, ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та належним чином вмотивував і обґрунтував прийняте рішення.

Обґрунтовано, на думку колегії суддів, суд 1 інстанції дав критичну оцінку заяві ОСОБА_12 написану в СІЗО про нібито скоєння крадіжки з квартири по АДРЕСА_5 саме ним, а не ОСОБА_7 , оскільки будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_12 в суді 1 інстанції двічі дав викривальні показання проти обвинуваченого ОСОБА_7 . Будучи додатково допитаним в якості свідка, ОСОБА_12 суду показав, що підтверджує свої попередні показання і відмовляється від явки з повинною, в якій зізнався у скоєному ним ( ОСОБА_12 ) злочині, оскільки утримується в одному слідчому ізоляторі із обвинуваченим і той погрожуючи «відірвати йому голову, якщо не візьме вину на себе» змусив його написати заяву, передавши текст явки з повинною. Крім того, такі його показання спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів по справі та суперечать їм.

Вищенаведеним також спростовуються доводи апелянтів про те, що показання свідка ОСОБА_12 є не послідовними та суперечливими, а тому районний суд безпідставно поклав їх в основу обвинувального вироку.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_12 в черговий раз змінив свої показання, відмовившись від раніше даних ним показань в суді 1 інстанції.

Колегія суддів, до показань свідка ОСОБА_12 в суді апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки останній утримується в одному слідчому ізоляторі із обвинуваченим ОСОБА_7 , який, зі слів самого свідка в суді 1 інстанції, здійснює постійний психологічний вплив на нього, погрожуючи йому розправою, з тим, щоб ОСОБА_12 не давав викривальні показання проти нього. А тому, колегія суддів, не бере до уваги показання свідка ОСОБА_18 в суді апеляційної інстанції, оскільки вони є непослідовними та суперечливими з тим, щоб допомогти ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

В підтвердження правильності висновків районного суду про скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення свідчить й той факт, що обвинувачений раніше вже засуджувався Вінницьким міським судом Вінницької області від 28.07.2016р. за вчинення крадіжок майна з проникненням у житло чи інше приміщення, шляхом демонтажу скла з віконної рами або віджиму чи зламу вікна, де останній свою вину у вчиненні даних злочинів визнавав повністю, що на думку колегії суддів, свідчить про його схильність до скоєння крадіжок з житла саме у такий спосіб, тобто через вікно. (Т.1 а.п.226-232)

Отже, підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, в частині скасування судового рішення із закриттям кримінального провадження за ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів не вбачає.

Вид та міра покарання ОСОБА_7 районним судом обрана згідно загальних принципів призначення покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом першої інстанції було вірно враховано всі обставини справи, а також те, що ОСОБА_7 вчинив даний злочин в період не знятої і не погашеної судимості у встановленому законом порядку, вчинив аналогічне тяжке кримінальне правопорушення, вчиняв спроби залякати потерпілу і свідків, а тому на думку колегії суддів, обґрунтовано районним судом було призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у розмірі, наближеному до максимального, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , про те, що районним судом не в повному обсязі встановлено дані, що характеризують обвинуваченого, зокрема, що у нього на утриманні є неповнолітні діти, на думку колегії суддів є надуманими і спростовуються матеріалами справи.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що на утриманні ОСОБА_7 знаходяться неповнолітні діти, а стороною захисту такі докази представлені суду не були як в суді першої, так і апеляційній інстанції. Більше того, при встановленні даних про особу обвинуваченого в суді ОСОБА_7 про дані обставини не заявляв, а із копій паспорту останнього, які наявні у справі, не вбачається, що у останнього взагалі є діти.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, не має.

В той же час, у зв`язку з внесенням змін до ст.72 КК України, колегія суддів вважає необхідним змінити вирок суду в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.03.2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України в частині зарахування обвинуваченому в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення змінити.

На підставі ст.72 ч.5 КК України в редакції до 21.06.2017 року зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 18.00год. 18.08.2016 року по 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення,а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2
Згідно з оригіналом: суддя _________________________ ОСОБА_1
Дата завірення копії ухвали 14.07.2017р.