У х в а л а
іменем україни

21 березня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000170, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 14 червня 2016 рокуза обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зараховано йому в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 03 листопада 2014 року по 30 березня 2015 року. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній домашній арешт.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 14 червня 2016 року вирок Любомльського районного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінено.

Помякшено призначене ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України покарання до 7 років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання час попереднього увязнення з 03 листопада 2014 року по 30 березня 2015 року із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_8 через порушення кримінального процесуального закону та неправильнезастосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд не дав належної оцінки зібраним доказам, не обґрунтував, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші, не звернув уваги на відсутність у ОСОБА_8 мотиву для вчинення злочину щодо потерпілого, кримінальне провадження розглянув неповно, однобічно, з обвинувальним ухилом. Зазначає, що докази, на які суд послався у вироку, не доводять причетності ОСОБА_8 до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 і висновок суду про винуватість засудженого ґрунтується на припущеннях. Просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_11 засуджено за те, що він 03 листопада 2014 року приблизно о 01.00год., знаходячись на території ТзОВ «Зендер Україна», розташованій на вул.Приозерній, 9 в селі Світязькі Смоляри Шацького району Волинської області, у стані алкогольного спяніння, під час конфлікту, який раптово виник між ним та ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних відносин, використовуючи предмет з наявними рубаючими властивостями, а також інші тупі тверді предмети, які повністю не відобразили свої індивідуальні особливості, умисно наніс численні удари по тілу ОСОБА_12 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, що ускладнились тяжким станом для його здоровя травматичним шоком, які у своїй сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і спричинили смерть потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частинами 1, 2 ст. 438 КПК України встановлено, щопідставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України. Можливість скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність судового розгляду, чинним законодавством не передбачена.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та вмотивованим.

Зі змісту вироку вбачається, що суд, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у йогомотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, мотиви його вчинення, правильно кваліфікував дії засудженого, а тому доводи касаційної скарги захисника в цій частині є неспроможними.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 про необгрунтованість засудження ОСОБА_11 аналогічні доводам, наведеним в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_13 , вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.

Погоджуючись із висновками місцевого суду, апеляційний суд зазначив в ухвалі, що винуватість ОСОБА_11 в умисному заподіянні ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, що потягло смерть потерпілого, підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні. Суд першої інстанції дав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , даним протоколу огляду місця події від 03.11.2014 року, висновку судово-медичної експертизи № 77 від 03.11.2014 рокупро характер та ступінь тяжкості виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, час їх утворення, локалізацію, механізм заподіяння, причину смерті потерпілого, висновкам експертиз: судової медико-імунологічної №1 від 13.01.2015 року, судової медико-криміналістичної № 13-МК від 19.01.2015 року, медико-криміналістичної № 2-МК від 08.01.2015 року, судово-медичної № 183 від 17.11.2014 року та комісійної судово-медичної № 7 від 18.02-18.03.2015 року, іншим доказам у їх сукупності та взаємозв`язку.

Судом ретельно перевірялися доводи про те, щоу кримінальному провадженні не було встановлено походження тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , які стали причиною його смерті, і визнанібезпідставними, оскільки повністю спростовуються доказами у кримінальному провадженні, яким суд дав належну оцінку. Суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що тілесні ушкодження, які спричинили смерть ОСОБА_10 були заподіяні потерпілому умисними діями ОСОБА_17 . Висновки з цього приводу належно мотивовані судом першої інстанції, з ними погодився суд апеляційної інстанції. Колегія суддів також визнає їх обгрунтованими.

Суд дав повну і всебічну оцінку доказам у кримінальному провадженні та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку. Судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення. Докази, на яких побудовано висновки суду про винуватість засудженого є належними, допустимими, достатніми і достовірними, вони узгоджуються між собою, тому обгрунтовано покладені в основу вироку.

На підставі досліджених доказів суд правильно встановив обставини кримінального правопорушення та обгрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 , в повній мірі дотримався вимог ст. 419 КПК України, належним чином проаналізував усі доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_13 , дав на них вичерпні відповіді, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав доводи необгрунтованими. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів, які свідчили б про необгрунтованість засудження ОСОБА_11 апеляційним судом не встановлено. Підстав для сумніву в правильності оцінки зібраних доказів у колегії суддів немає.

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_7 не наведено обставин, передбачених ст. 412 КПК України, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили б чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і винести законні та обґрунтовані рішення.

Керуючись статтями433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Вирок Любомльського районного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а касаційну скаргузахисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення йоскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3