Ухвала
27 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши спільну касаційну скаргу законних представників неповнолітнього ОСОБА_4 , щодо якого застосовано примусові заходи виховного характеру, його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 17 листопада 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17 листопада 2016 року, до неповнолітнього ОСОБА_4 застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_5 за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України.

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку в частині вирішеного цивільного позову.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України. Так, в порушення ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі не зазначено в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно з вимогами ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього.

Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України). Однобічність і неповнота досудового розслідування та судового провадження в частині з`ясування обставин та перевірки їх доказами відповідно до зазначеної статті не можуть бути предметом розгляду касаційної інстанції.

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особи, які подали касаційну скаргу,мають вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, в порушення ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думок осіб щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

В порушення вимог ст. 427 ч. 4 КПК України касаційна скарга не підписана особами, які її подали.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а :

залишити спільну касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без руху.

Встановити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ______________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3