АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4346/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
22 грудня 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС 2-го відділу 1-го управління ГСУ СБ України ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою до 29 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави, щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізюм Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера МО України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, необхідність проведення ряду слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчого не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування щодоОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подала в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу, з доповненнями до неї, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Зокрема, апелянт стверджує, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, є необґрунтованою. Так, захисник зазначає, що рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 26 липня 2016 року № 17/2/2-3401-нт, відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, не є процесуальним джерелом доказу, а є предметом службової діяльності і не може бути визнаний як допустимий доказ, а тому, згідно ч. 2 ст. 86 КПК України, не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень та на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Також апелянт, посилаючи на п. 3 ч. 3 ст. 87 КПК України, вважає недопустимим доказом протоколи допиту свідка ОСОБА_10 від 28 липня 2016 року та 08 жовтня 2016 року. Крім того, захисник вказує, що такі негласні слідчі (розшукові) дії як аудіоконтроль особи (протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 05 вересня 2016 року № 17/2/2-7086) та відеоконтроль особи (протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06 вересня 2016 року № 17/2/2-7149 та протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06 вересня 2016 року № 17/2/2-7148), були проведені органом досудового розслідування з порушенням вимог, передбачених ст. 262 КПК України, а протоколи огляду поштової скриньки від 17 серпня 2016 року, 19 серпня 2016 року, 29 серпня 2016 року, 04 вересня 2016 року, 06 вересня 2016 року, 07 вересня 2016 року, 09 вересня 2016 року та 10 вересня 2016 року, є недопустимими доказами.
Також в апеляційній скарзі захисник вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації, раніше не судимий, жодним чином не може впливати на свідків, інших невстановлених слідством причетних осіб у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, апелянт звертає увагу, що всі докази, які були зібрані в ході досудового розслідування, зберігаються в Головному управлінні СБУ.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , з доповненнями до неї, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
08 жовтня 2016 року о 13 год. 55 хв. в місті Гоща Рівненської області ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та того ж числа йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
10 жовтня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 грудня 2016 року включно, без визначення розміру застави.
Постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 29 листопада 2016 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до чотирьох місяців, тобто до 08 лютого 2017 року.
30 листопада 2016 року слідчий в ОВС 2-го відділу 1-го управління ГСУ СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся доШевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовженняОСОБА_8 строку тримання під вартою. Це клопотання мотивовано тим, що завершити досудове розслідування у встановлені строки не представляється можливим через необхідність проведення ряду слідчих та розшукових дій, а підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, заявлені під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ризики не зменшилися і дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити докази, а саме документи, електронні файли, які підтверджують його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, і не були виявлені під час проведення слідчих дій 08 жовтня 2016 року, незаконно впливати на свідків та інших невстановлених співучасників злочину у даному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність.
01 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва дане клопотання слідчого було задоволено та продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 29 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою слідчий суддя, всупереч ствердженням захисника, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків у провадженні та спілкуватися з іншими невстановленими співучасниками кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення проти громадської та державної безпеки, а також перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню,тобто заявлені у клопотанні ризики з часу застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.
Таким чином, доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри та про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, є безпідставними. При цьому слід зазначити, що в своїй апеляції захисник, вказуючи на протоколи проведених слідчих дій і стверджуючи, що вони є недопустимими доказами, фактично ставить перед судом апеляційної інстанції питання оцінки цих доказів з точки зору їх допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а це є можливим лише під час судового розгляду справи по суті і не може мати місця на стадії досудового розслідування, на якій здійснюється, окрім іншого, збирання доказів та вирішення питань застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжних заходів.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.
З урахуванням викладеного слід прийти до висновку, що посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судового рішення є непереконливим, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, причому, без визначення підозрюваному розміру застави з огляду на положення ч. 5 ст. 176 КПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 29 січня 2017 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС 2-го відділу 1-го управління ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою до 29 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , з доповненнями до неї, яка поданав інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4