1-кп/381/5/17
381/5977/14-к
У Х В А Л А

19 липня 2017 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000724 від 29.05.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
встановив:
У провадження судді відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями у зв`язку із закінченням повноважень судді ОСОБА_6 надійшло кримінальне провадження № 0000724 від 29.05.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 24 травня 2017 року обвинувальний акт призначено до підготовчого судового засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню, вважаючи також, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленої про час і місце підготовчого судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить провадження слухати без її участі.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до положень ст. 319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч.3 ст. 35 КПК України. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку.

Разом з тим, ознайомившись зі змістом обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_4 , в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена правова кваліфікація злочину, інкримінованого обвинуваченому з розкриттям кримінально-правової формули кваліфікації. Однак, в даному обвинувальному акті повністю відсутнє сформульоване органом досудового слідства обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 , що з огляду на вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, не дає підстав суду для призначення судового розгляду.

При цьому як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин прокурором, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а також до усталеної практики ЄСПЛ, ОСОБА_4 не висунуто обґрунтоване та зрозуміле обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Завданням кримінального провадження є захист будь-якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.

Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав особи на захист.

Оскільки КПК України не регулює питання щодо дій суду у випадку, коли після заміни судді в порядку ст. 319 КПК України, буде встановлено невідповідність обвинувального акту, суд виходячи із загальних засад кримінального провадження (ч.6 ст. 9 КПК України) з метою забезпечення верховенства права, права особи на захист (ст. 8, 20 КПК України) та гарантованого ст.. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод права на справедливий суд, приходить до обґрунтованого висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та не може бути призначений до судового розгляду.

Керуючись ст.ст.8, 9, 20, 314, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000724 від 29.05.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору Фастівської місцевої прокуратури для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8