Справа № 185/9946/16-к
провадження 1-кп/185/74/17
В И Р О К
іменем України
13 лютого 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 70002841 від 08 липня 2016 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Павлограда., українки, громадянки України, маючої базову загальну середню освіту, перебуваючої у цивільному шлюбі, маючої малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.10.2016 року близько о 16 годині приїхала до КЗ «1 Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР, розташованого по вул. Дніпровській 541 м. Павлограду Дніпропетровської області до свого знайомого ОСОБА_5 , який в цей час знаходився на стаціонарному лікуванні в отоларингологічному відділенні даного медичного закладу.

Знаходячись на першому поверсі КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР, розташованого по вул. Дніпровській 541 м. Павлограду Дніпропетровської області, ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході спілкування з ОСОБА_5 , попросила у останнього мобільний телефон марки «Bravus» зателефонувати знайомим, та в цей час у неї раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном.

В той же день, близько о 16 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне вилучення чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та особистою зацікавленістю, шляхом обману ОСОБА_5 , під - приводом зателефонувати, заволоділа мобільним телефоном марки «BravusSOLID» оранжево-чорного кольору, ІМЕІ-1 телефону НОМЕР_1 , ІМЕЙ 2 телефону НОМЕР_2 , вартістю (згідно висновку судової товарознавчої експертизи за № 5579-16 від 21.11.2016 року) 584грн. 10коп., в якому знаходилась сім- картка мобільного оператора МТС вартістю (згідно висновку судової товарознавчої експертизи за № 5579-16 від 21.11.2016 року) 15грн,, на рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 14 грн,, а також флеш-картка на 4 ГБ, яка матеріальну цінність не представляє, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 613 грн. 10коп.

Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 з викраденим майном зникла та розпорядилась ним на свій розсуд - продала.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою провину в скоєнні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, зауваживши, що повністю згодна з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину - встановлені та наведені у обвинувальному акті вірно. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його особистої участі. Просив призначити покарання на розсуд суду, матеріальних претензій не має.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена повністю визнала свою вину в інкримінованому злочині, її показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченій та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені та вони вважать недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Винність обвинуваченої окрім зізнавальних показань підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме:

- розпискою ОСОБА_5 , відповідно до якої останній отримав від працівників поліції мобільний телефон «Bravus SOLID»;
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 5579-16 від 21.11.2016 року, відповідно до якої залишкова вартість, станом на 29.10.2016 року, мобільного телефону «Bravus SOLID» о становить 584 грн,10 коп, вартість сім-картки мобільного оператора МТС 2016 року випуску становить 15 грн ;

Також судом були досліджені матеріали, що характеризують особу обвинуваченої:
-відповідь на запит з КЗ "Дніпропетровський наркологічний диспансер" Дніпропетровської обласної ради", згідно якої, ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога не перебуває;
- відповідь на запит з Психоневрологічного диспансерного відділення міської лікарні №1, відповідно до якої ОСОБА_3 за допомогою до лікаря-психіатра за останні 5 років не звертався.
- довідка ОСК ГУНП України в Дніпропетровській області №43-14112016/120035 від 12.11.2016 р. про наявність судимості ОСОБА_3 , відповідно до якої обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима;
- свідоцтво про народженням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- характеристика житлосервісу № 2 від 14.11.2016р., згідно якої ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_2 , характеризується формально позитивно;
- довідка Павлоградської міської ради № 404 від 06.12.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_3 має загальну середню освіту.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та кваліфікує її дії за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, її відношення до скоєного злочину.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта базова середня технічна, не працює; перебуває в цивільному шлюбі, з її слів має малолітню дитину- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійне місце проживання; за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, вчинила злочин проти власності, який відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, відповідно до ст.12 КК України.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує, що обвинувачена повністю визнала свою провину, щиро розкаялася у вчиненому, сприяла органам досудового слідства та суду у встановлені істини по кримінальному провадженню.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоїного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, а саме ОСОБА_3 скоїла корисливе кримінальне правопорушення проти власності з корисливих мотивів, за яке визнається винною за даним вироком, данні про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, суд приходить висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання у межах санкції встановленої ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на якому наголосив також прокурор.

Витрати пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № 5579-16 від 21.11.2016 року в розмірі 176,20 гривень, відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Під час судового провадження клопотань про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу від учасників судового розгляду не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн .

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Bravus SOLID» вважати повернутим потерпілому;

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи в розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1