Справа № 384/647/16
Провадження № 1-кп/386/33/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000294 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.03.1998 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 143 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 45 КК України з іспитовим строком 2 роки та штрафом 1000 грн.;

25.12.1998 року Уманським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 229-6, ст.ст. 43, 44 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

29.03.1999 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 196-1, ч. 2 ст. 229-6, ч. 3 ст. 42 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 3 роки;

30.12.2004 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

06.09.2011 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк два роки один місяць;

04.09.2014 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 263, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. Звільнений 04.09.2015 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:
ОСОБА_7 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого за таких обставин.

24 листопада 2016 року ОСОБА_7 перебував у домоволодінні ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , де разом з останньою, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на кухні розпивали спиртні напої. Близько 19 години 00 хвилин між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на ґрунті ревнощів виникла сварки, яка переросла в бійку, під час якої, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_7 переслідуючи умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс ОСОБА_11 долонею правої руки два удари по обличчю зліва, правою обутою ногою - не менше п`яти ударів в область тулуба, живота та кінцівок, обухом сокири - не менше трьох ударів по тулубу, кулаками рук не менше чотирьох ударів в область обличчя, внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження у вигляді синців і саден в області обличчя, синців в області грудної клітини, синців в області лівої верхньої кінцівки, синця в області спини, синців в області нижніх кінцівок, крововиливу в м`яких тканинах передньої черевної стінки, розриву брижейки тонкої кишки (тонкого кишечника) з внутрішньочеревною втратою крові в черевну порожнину (близько 1300 мл.), які згідно висновку судово-медичної експертизи №99 від 25.11.2016 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення. Причиною смерті ОСОБА_11 являється закрита тупа травма живота: розрив брижейки тонкої кишки (тонкого кишечника) з внутрішньочеревною втратою крові в черевну порожнину (близько 1300 мл.).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що 24 листопада 2016 року він перебував у домоволодінні ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , де разом з останньою, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на кухні розпивали близько 1 літри горілки. Під час вживання алкогольного напою, ОСОБА_11 сп`яніла, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 долонею руки наносив їй удари по обличчю щоб привести у відчуття. Близько 19 години 00 хвилин, він вийшов на подвір`я, та стоячи біля вікна будинку, почув як ОСОБА_9 пропонувала ОСОБА_10 і ОСОБА_11 проживати разом. Почувши це, на ґрунті ревнощів, оскільки спільно проживав з ОСОБА_11 та кохав її, повернувшись до будинку та взявши у веранді сокиру, зайшов до кухні, де на ліжку біля ОСОБА_11 знаходився ОСОБА_9 , та почав сварку з ОСОБА_11 , яка переросла в бійку. Під час бійки він наносив ОСОБА_11 кулаками рук та обухом сокири удари по обличчю та тулубу, після чого вона упала на підлогу, та на підлозі наніс правою обутою ногою удари в область тулуба спереду, в основному в груди. Кількість нанесених ударів не пам`ятає, так як був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Також в період сварки наніс удари ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пішли в іншу кімнату мити кров від отриманих ран. Через деякий час він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ще вжили горілку, під час чого ОСОБА_7 попросився у ОСОБА_9 заночувати. Перед тим як лягти спочивати, ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_11 виходила на подвір`я, де біля порогу упала на тоненький дерев`яний брусок, після чого він заніс ОСОБА_11 до кухні та ліг разом з нею відпочивати. Вранці наступного дня виявив останню без ознак життя. На ранок ОСОБА_12 , яка приїхала до будинку, зателефонувала зі свого мобільного телефону до поліції, а ОСОБА_7 також роз`яснював місце вчинення злочину та про особу ОСОБА_11 . Обвинувачений пояснив, що хотів зло зігнати на ОСОБА_10 , однак вийшло так, що побив ОСОБА_11 . ОСОБА_7 поставив під сумнів те, чи могла ОСОБА_11 померти саме від спричинених ним травм, оскільки після побиття вона ще вживала горілку, а також звернув увагу, що ОСОБА_11 виходила на подвір`я та на порозі впала на дерев`яний тоненький брусок.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав повністю, його вина в повному обсязі доведена та підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні та перевірених судом під час судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що ОСОБА_11 була його матір`ю, з якою він не підтримував стосунків. Мати зловживала алкоголем, де проживала він не знав, останнього разу бачив її влітку 2016 року. В кінці листопада 2016 року, йому зателефонувала бабуся ОСОБА_13 та повідомила про вбивство матері ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що проживає по АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_9 . Приблизно 24 листопада 2016 року близько 17 години до них додому прийшли ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 та принесли з собою 1 літру горілки, яку вони разом розпивали на кухні будинку. Під час розпивання горілки ОСОБА_11 сильно сп`яніла, на що ОСОБА_7 бив її долонею руки по обличчю. Через деякий час ОСОБА_7 вийшов на подвір`я та через кілька хвилин повернувся до кухні, тримаючи в руках сокиру, він же ( ОСОБА_10 ) в цей час сидів на стільці близько на відстані 1,5 метрів від ОСОБА_11 , а остання сиділа на ліжку. Побачивши це, ОСОБА_7 виражаючись нецензурною лайкою, підійшов до ОСОБА_11 і долонею правої руки двічі вдарив ОСОБА_11 по обличчю зліва і остання впала на підлогу лівим боком донизу. Потім ОСОБА_7 ногами наніс ОСОБА_11 3-4 удари по тулубу, а також наніс обухом сокири декілька ударів по тулубу, приблизно в частині ребер, а ОСОБА_11 в цей час закривала руками обличчя. Потім до кухні зайшла його сестра ОСОБА_9 , яку ОСОБА_7 також вдарив обухом сокири по голові. Після цього, ОСОБА_7 відразу обухом сокири вдарив його в область голови та тулуба. Після отриманих ушкоджень ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 пішли в іншу кімнату мити рани, а ОСОБА_7 підняв з підлоги на ліжко ОСОБА_11 , з якою ліг відпочивати. Після того, як всі полягали спати він не бачив та не чув, щоб хтось виходив з будинку на подвір`я. ОСОБА_10 також показав, що з ОСОБА_7 близько 25-ти років назад мав неприязні відносини через ревнощі щодо однієї жінки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що проживає по АДРЕСА_1 , разом з дочкою ОСОБА_14 та братом ОСОБА_10 24 листопада 2016 року близько 17 години до них додому прийшли ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 та принесли з собою 1 літру горілки, яку вони разом розпивали на кухні будинку. Під час розпивання горілки ОСОБА_11 сильно сп`яніла, на що ОСОБА_7 бив її долонею по обличчю. Близько 19 години ОСОБА_7 вийшов на подвір`я та через кілька хвилин тримаючи в руках сокиру повернувся до кухні, в якій в цей час ОСОБА_10 сидів на стільці, а ОСОБА_11 сиділа на ліжку. Побачивши це, ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів, виражаючись нецензурною лайкою, підійшов до ОСОБА_11 і долонею правої руки двічі вдарив ОСОБА_11 по обличчю зліва і остання впала на підлогу лівим боком донизу. Потім ОСОБА_7 ногами наніс ОСОБА_11 2-3 удари по животі, а також наніс обухом сокири декілька ударів по тулубу та руці. Потім вона зайшла до кухні та хотіла заступитись за ОСОБА_11 , на що ОСОБА_7 також вдарив її обухом сокири по голові. Після цього, ОСОБА_7 відразу обухом сокири вдарив ОСОБА_10 в область голови та тулуба. Після отриманих ушкоджень ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 пішли в іншу кімнату мити рани, а ОСОБА_7 підняв з підлоги на ліжко ОСОБА_11 . Після цього, ОСОБА_9 ще вживала горілку з ОСОБА_7 , під час чого останній попросився заночувати. Після того, як всі полягали спати вона не бачила та не чула, щоб хтось виходив з будинку на подвір`я. Вранці наступного дня ОСОБА_9 почала проганяти ОСОБА_7 додому, на що останній почав будити ОСОБА_11 . Підійшовши до ОСОБА_11 , ОСОБА_9 взяла її за ногу та сказала ОСОБА_7 , щоб він не будив ОСОБА_11 , оскільки вона вже мертва. Потім ОСОБА_9 вийшла на подвір`я, оскільки до неї заїхала ОСОБА_12 та повідомила останній про подію, на що ОСОБА_12 відразу зателефонувала до поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показала, що проживає по АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_9 та дядьком ОСОБА_10 . В кінці листопада 2016 року, вона прийшовши близько о 20 годині додому, побачила, що матір і дядько разом з ОСОБА_7 і ОСОБА_11 розпивали горілку. ОСОБА_14 запропонувала провести ОСОБА_7 з ОСОБА_11 додому, на що ОСОБА_7 вдарив долонею ОСОБА_11 по обличчю, оскільки остання була в стані сильного сп`яніння. Після цього ОСОБА_14 залишила будинок та пішла до свого брата.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що проживає по АДРЕСА_2 , по сусідству з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Приблизно 23 листопада 2016 року о 19 годині вона заходила до останніх разом зі своїм чоловіком ОСОБА_15 та братом ОСОБА_16 , щоб запитати чи буде їхати ОСОБА_9 до районного центру, та бачила, що в будинку перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпивали горілку. На другий день вранці заїхала до ОСОБА_9 , яка повідомила про те, що померла ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_12 зателефонувала до поліції, повідомила про подію, а потім віддала телефон ОСОБА_7 , який повідомив про дату народження ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.11.2016 року з доданими до нього фототаблицями, було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 та встановлено місце вчинення злочину. В ході проведення огляду в кухні житлового будинку на ліжку було виявлено труп ОСОБА_11 , вилучено виріз тканини з речовиною бурого кольору з ширми дверей, виріз тканини з речовиною бурого кольору зі штори над ліжком, виріз тканини з речовиною бурого кольору з підодіяльника, виріз тканини з речовиною бурого кольору із матрацу ліжка, виріз клейонки з речовиною бурого кольору зі столу, змив речовини бурого кольору та контрольний змив з дверей між кімнатами (а.п. 10-21 Т.1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 30.11.2016 року з доданою до нього фототаблицею, було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 , та в коридорі будинку виявлено і вилучено сокиру (а.п. 240-242 Т.1).

В лікарському свідоцтві про смерть №2778 від 25.11.2016 року та довідці про причину смерті №2778 зазначено, що дата смерті ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті - травматичний шок, розрив брижейки (а.п. 22 Т.1).

Згідно висновку експерта №99 від 25.11.2016 року, під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , яка була розпочата з 16 год. по 19 год., на трупі було виявлено синці і садна в області обличчя, синці в області грудної клітини, синці в області лівої верхньої кінцівки, синець в області спини, синці в області нижніх кінцівок, крововилив в м`яких тканинах передньої черевної стінки, розрив брижейки тонкої кишки (тонкого кишечника) з внутрішньочеревною втратою крові в черевну порожнину (близько 1300 мл.) (а.п. 28-33 Т.1).

Пошкодження виявлені при досліджені трупа ОСОБА_11 могли утворитися від травматичної дії твердого тупого предмета (предметів), що володіють обмеженою контактуючою поверхнею і у живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння (п. 2 висновку експерта №99). Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 являється закрита тупа травма живота: розрив брижейки тонкої кишки з внутрішньочеревною втратою крові в черевну порожнину (близько 1300 мл.) (п. 3 висновку експерта №99). Смерть ОСОБА_11 настала за 8-18 годин до моменту дослідження (п. 4 висновку експерта №99).

При проведенні судово-психіатричної експертизи комунальним закладом "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня", відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №540 від 06 грудня 2016 року встановлено, що ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.п. 215-216 Т.1).

При проведенні слідчого експерименту від 30.11.2016 року за участю ОСОБА_9 , остання детально розповіла та показала, як ОСОБА_7 здійснював нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 долонею руки по обличчю, після чого остання упала лівим боком на підлогу, та як наносив правою ногою удари в живіт та тулуб, а також наносив удари обухом сокири по ребрах з правого боку та по правій нижній кінцівці (а.п. 218-220 Т.1).

Згідно висновку експерта №99 від 23.12.2016 року, не виключається можливість отримання ушкоджень в області обличчя зліва, нижньої треті правого стегна, передньої черевної стінки і в черевній порожнині, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 , при обставинах указаних ОСОБА_9 в протоколі слідчого експерименту від 30.11.2016 року (а.п. 49 Т.2)

При проведенні слідчого експерименту від 30.11.2016 року за участю ОСОБА_10 , останній детально розповів та показав, як ОСОБА_7 здійснював нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 долонею руки по обличчю, після чого остання упала лівим боком на підлогу, та як наносив правою ногою удари в живіт та тулуб, а також наносив удари обухом сокири по ребрах з правого боку та по правій нижній кінцівці (а.п. 229-231 Т.1).

Згідно висновку експерта №99 від 23.12.2016 року, не виключається можливість отримання ушкоджень в області обличчя зліва, передньої поверхні грудної клітки, передньої черевної стінки і в черевній порожнині, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 , при обставинах указаних ОСОБА_10 в протоколі слідчого експерименту від 30.11.2016 року (а.п. 43 Т.2).

При проведенні слідчого експерименту від 28.12.2016 року за участю ОСОБА_7 , який фіксувався протоколом з фототаблицями, останній детально розповів та показав, як він наносив ОСОБА_11 удари обухом сокири по спині, правою ногою - більше трьох ударів в область обличчя, живота та грудної клітки. Також ОСОБА_7 розповів, що після бійки через деякий час, він виходив у коридор будинку, і бачив як ОСОБА_11 стоячи на обох руках, намагалася підвестись, на що ОСОБА_7 зрозумів, що ОСОБА_11 падала, але як саме падала не бачив (а.п. 70-78 Т.2).

Згідно висновку експерта №99 від 28.12.2016 року, не виключається можливість отримання ушкоджень в області обличчя, грудної клітки, спини, передньої черевної стінки і в черевній порожнині, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 , при обставинах указаних ОСОБА_7 в протоколі слідчого експерименту від 28.12.2016 року. Виключається можливість утворення ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 , при падінні з висоти вертикального положення тіла (а.п. 86-87 Т.2).

Прокурор в судовому засіданні вважала доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та вважала за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 4 місяці.

Захисник в судовому засіданні зазначив про призначення ОСОБА_7 найнижчого покарання у виді позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_7 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи ОСОБА_7 про можливість отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, що привели до її смерті, при падінні останньої на подвір`ї на тоненький дерев`яний брусок, а не від його дій, суд розцінює як обрану ним форму захисту, спрямовану на уникнення відповідальності та справедливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, і тому не бере такі до уваги, оскільки вони є безпідставними та спростовуються висновком експерта №99 від 25.11.2016 року, так як пошкодження виявлені при досліджені трупа ОСОБА_11 могли утворитися від травматичної дії твердого тупого предмета (предметів), що володіють обмеженою контактуючою поверхнею; показами свідків, допитаних в судовому засіданні, які не чули та не бачили, щоб ОСОБА_11 виходила після бійки на подвір`я; протоколом слідчого експерименту від 28.12.2016 року за участю ОСОБА_7 , при якому останній взагалі не зазначав про те, що ОСОБА_11 виходила на подвір`я, та не бачив як та падала, і чи взагалі падала, тоді як зазначив, що ОСОБА_11 знаходилась у коридорі стоячи на обох руках і намагалася підвестися; висновком експерта №99 від 28.12.2016 року, здійсненого на підставі слідчого експерименту від 28.12.2016 року за участю ОСОБА_7 , в якому зроблено висновок про те, що виключається можливість утворення ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 , при падінні з висоти вертикального положення тіла; крім того, кількість нанесених ударів ОСОБА_7 по тулубу та животі ОСОБА_11 вказують на отримання останньою тілесних ушкоджень, що призвели до її смерті, саме від ОСОБА_7 .

Наведені докази у сукупності не викликають сумніву, є достовірними, належними, об`єктивними та допустимими, не суперечать один одному, та повністю узгоджуються між собою.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України є тяжким злочином.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Згідно з довідкою-характеристикою №804 та довідкою про склад сім`ї №803, виданих 26.11.2016 року Йосипівською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_7 характеризується негативно, схильний до скоєння правопорушень, проживає один (а.п. 32-33 Т.2).

Відповідно довідки Вільшанської центральної районної лікарні №1981 від 28.11.2016 року, ОСОБА_7 на диспансерному обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває (а.п. 37 Т.2).

Згідно з вимогою ЦОДІ ДІТ МВС України ОСОБА_7 неодноразово судимий, останній раз - 04.09.2014 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області по ч. 1 ст. 263, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 04.09.2015 року по відбуттю строку покарання та має шість судимостей за вчинення умисних злочинів (а.п. 2-6 Т.2).

Досудова доповідь в даному кримінальному провадженні не здійснювалась, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак в судовому засіданні зазначив, що має погане здоров`я, який вчинив умисний, закінчений злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, неповнолітніх осіб на утриманні не має, проживає один, має шість судимостей, наявність обставин, які пом`якшують покарання, до яких відноситься щире каяття у скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину, наявність обставин, які обтяжують покарання, до яких відноситься вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілого, який матеріальних претензій до обвинуваченого не заявив, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, що цілком відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання судом не встановлено, оскільки ОСОБА_7 має негативну характеристику та неодноразово вчиняв злочини, за що був засудженим.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі, як вбачається з обвинувального акта, відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме:

- сокиру, виріз тканини з речовиною бурого кольору з ширми дверей, виріз тканини з речовиною бурого кольору зі штори над ліжком, виріз тканини з речовиною бурого кольору з підодіяльника, виріз тканини з речовиною бурого кольору із матрацу ліжка, виріз клейонки з речовиною бурого кольору зі столу, змив речовини бурого кольору та контрольний змив з дверей між кімнатами, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.п. 58-61 Т.2) - знищити, як такі, що не являють собою цінності і не можуть бути використані;

- зрізи нігтів з обох рук трупа ОСОБА_11 , що знаходяться в паперовому конверті при матеріалах провадження (а.п. 165 Т.1, а.п. 63 Т.2) - залишити в матеріалах провадження.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

До набрання обвинувальним вироком законної сили обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути переведений у місце позбавлення волі в іншу місцевість (ч. 5 ст. 535 КПК України).

Обвинувачений ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні утримується під вартою з моменту затримання, а саме: з 14 години 00 хвилин 25 листопада 2016 року, а тому початок строку відбування покарання має рахуватись з цієї дати.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи норми ч. 5 ст. 535 КПК України, суд приходить до висновку, що в строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25.11.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи призначення судом покарання у виді позбавлення волі, та з метою можливості подальшого виконання вироку суду, враховуючи існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді тримання під вартою, до виконання вироку в порядку ст.ст. 534, 535 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, до виконання вироку в порядку ст.ст. 534, 535 КПК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання у вказаному кримінальному провадженні, тобто з 25 листопада 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25.11.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази, а саме:

- сокиру, виріз тканини з речовиною бурого кольору з ширми дверей, виріз тканини з речовиною бурого кольору зі штори над ліжком, виріз тканини з речовиною бурого кольору з підодіяльника, виріз тканини з речовиною бурого кольору із матрацу ліжка, виріз клейонки з речовиною бурого кольору зі столу, змив речовини бурого кольору та контрольний змив з дверей між кімнатами, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити, як такі, що не являють собою цінності і не можуть бути використані;

- зрізи нігтів з обох рук трупа ОСОБА_11 , що знаходяться в паперовому конверті при матеріалах провадження - залишити в матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя: ОСОБА_1