АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
представника потерпілого - ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
Початком строку відбування покарання визначено час фактичного виконання вироку.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів 1552, 32 грн.
Цивільний позов задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 15000, 00 (п`ятнадцять тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди, та 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн. витрат на правову допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати, та закрити кримінальне провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду є незаконним та необгрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування свої доводів вказує про те, що висновок суду базується на неналежних та недопустимих доказах, таких як: протокол огляду місця події 17.09.2014 року, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.09.2014 року, висновок експерта № 939 від 31.12.2014 року, постанова про визнання речових доказів та квитанція, пістолет «Форт-12 Р 9» та стріляна гільза, вилучені під час огляду місця події 16.09.2014 року.

Крім того вказує на істотне порушення вимог КПК України, яке полягає у невірному зазначенні в обвинувальному акті та вироку суду анкетних даних обвинуваченого, тобто обвинувачення висунуто та засуджено особу, як не приймала участь в даній справі, оскільки датою народження ОСОБА_5 є 17 лютого, а не 17 січня.

Також вказує на незаконність та необґрунтованість задоволення цивільного позову на користь потерпілої ОСОБА_10 , оскільки відсутні документально підтверджені витрати на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 16.09.2014 року близько 23 години 40 хвилин, знаходячись біля під`їзду №1 будинку 22 по вул. Солом`янській в м. Києві, побачив автомобіль «HYUNDAI ELANTRA MD 1.8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого встановивши, що він зареєстрований у Донецькій області, з метою вчинення хуліганських дій, підійшов до вказаного автомобіля та грубо порушуючи громадській порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загально прийнятими правилами поведінки і нормами моралі, умисно почав наносити удари ногами по частинах вказаного автомобіля, в зв`язку з чим спрацювала звукова сигналізація.

Почувши звуки сигналізації автомобіля з будинку вибіг ОСОБА_11 та сказавши, що то його автомобіль, зробив обвинуваченому зауваження, однак ОСОБА_5 продовжував свої злочинні дії та почав погрожувати ОСОБА_11 фізичною розправою, в зв`язку з чим останній забіг до будинку з метою виклику працівників міліції.

В той час, до вказаного автомобіля вибіг товариш ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , в якого ОСОБА_5 запитав чий то автомобіль, та отримавши відповідь, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_13 , продовжував бити ногами по частинах вищевказаного автомобіля та в продовження своїх хуліганських дій, підняв із землі автомобільну шину, в якій був ґрунт і яка використовувалася в якості квіткової клумби, кинув її на капот вищевказаного автомобіля, висловлюючись грубою нецензурною лайко, зайшов у під`їзд № 1 вказаного будинку, після чого з під`їзду спочатку вийшов ОСОБА_11 , за яким вийшла ОСОБА_10 , які побачили пошкоджений автомобіль, підійшли до нього.

Через декілька хвилин з під`їзду вийшов ОСОБА_5 , який в руці тримав спеціальний пристрій для відстрілу гумових куль «ФОРТ-12Р» № НОМЕР_2 продовжуючи свої хуліганські дії, висловлюючись в бік ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 грубою нецензурною лайкою докоряючи їм, що вони з донецького регіону, продемонстрував вказаний спеціальний пристрій піднявши руку вгору та здійснив з нього один постріл у повітря.

На неодноразові прохання припинити незаконні дії ОСОБА_5 не реагував до тих пір, поки не приїхали працівники міліції, після чого останній заспокоївся та добровільно передав їм вищевказаний спеціальний пристрій.

Своїми злочинними хуліганськими діями, які супроводжувалися особливою зухвалістю ОСОБА_5 , умисно пошкодив автомобіль «HYUNDAI ELANTRA MD 1.8», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора та представника потерпілої, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіривши висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи, є обгрунтованими, підтвердженими зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та дослідженими у судовому засіданні.
Наведені судом у вироку докази зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, обгрунтовані визнані належними, достатніми та допустимими. Правильнісь висновків суду щодо наведених доказів у колегії суддів сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстнації в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази і дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує аналіз доказів у вироку, з яким погоджується і колегія суддів.
На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд першої інстанції обгрунтовано прийняв:
показання потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 16.09.2014 року близько 21.00 год. вони разом із цивільним чоловіком ОСОБА_11 повернулися додому на орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із ними проживав товариш ОСОБА_12 . Близько 23.45 год. на брилку спрацювала сигналізація автомобіля «Хюндай Елантра». Оскільки був пізній час, вона попросила ОСОБА_11 , щоб той пішов подивися, що сталося із автомобілем. Оскільки сигналізація продовжила працювати, вона попросила ОСОБА_12 , щоб він також пішов подивися, що там відбувається і чому ОСОБА_11 не повертається до квартири.
Через деякий час до квартири повернувся ОСОБА_11 і повідомив, що троє невідомих людей б`ють її автомобіль. В подальшому до квартири повернувся ОСОБА_12 і повідомив, що її автомобіль розбитий і потрібно викликати міліцію. Вийшовши у двір, вона побачила на своєму автомобілі НОМЕР_1 , стару автомобільну шину, яка використовувався у подвір`ї в якості клумби для квітів. В автомобілі було розбито: фару, бампер, капот, лобове скло і вона вся була брудна.
Згодом із під`їзду вийшов ОСОБА_5 , який почав розмовляти брутальною, нецензурною лайкою і вистрілив в їхню сторону. Вони розбіглися і повторно викликали міліцію. Всі присутні просили ОСОБА_5 припинити свої дії, але він жодним чином не реагував, тільки відповідав у відповідь нецензурною лайкою. Згодом прийшла жінка, як вона зрозуміла - мати ОСОБА_5 , але він продовжував свої дії.
Висловлювання ОСОБА_5 потерпіла розцінювала як загрозу своєму життю. Коли приїхала міліція, вони вилучили у ОСОБА_5 пістолет. Працівники охорони «Венбесту» обступили гільзу і чекали на приїзд СОГ. По приїзду СОГ, була вилучена гільза. ОСОБА_5 посадили до автомобіля, а вона у свою чергу розповіла працівникам міліції обставини справи.
Зазначила, що крім матеріальної, їй також завдана моральна шкода, яка проявляється в тому, що вона знаходилась на лікуванні, її заборонено нервувати. Дана подія нанесла їй дуже велику шкоду. Погіршився психічний стан, сон, порушений гормональний фон.
Також потерпіла зазначила, що розбитий автомобіль «Хюндай Елантра» належить ОСОБА_14 , у неї є техпаспорт на автомобіль. До подій, які сталися 16 вересня 2014 р. у неї із ОСОБА_5 конфлікту не було. Раніше із ним не знайома;
показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 16.09.2014 року він перебував в орендованій квартирі по вул. Солом`янській в м. Києві. Близько 23.45 год. спрацювала сигналізація в автомобілі. Потерпіла попросила його, щоб він спустився вниз до автомобіля подивитися, що сталося. Біля автомобіля «Хюндай Елантра» чорного кольору він побачив ОСОБА_5 , який ногою бив по крилу та бамперу. Свідок зробив йому зауваження. Обвинувачений запитав у нього чи це його автомобіль та почувши ствердну відповідь, сказав йому підійти і що зараз буде з ним розбиратися. Поряд із обвинуваченим стояло, ще дві людини.
Свідок розвернувся і пішов до ліфту, щоб піднятися у квартиру і викликати міліцію. В цей час вниз на сусідньому ліфті спустився на перший поверх ОСОБА_12 . Коли він спустився другий раз, він побачив, що на лобовому склі автомобіля лежить клумба з квітами.
Згодом під`їхала служба охорони «ВенБест». Він, потерпіла, ОСОБА_12 та працівники «ВенБест» стояли біля під`їзду розмовляли. Із під`їзду вийшов ОСОБА_5 та відбувся вистріл. Всі сховалися за автомобілі. Потім вийшла мати ОСОБА_5 , яка просила його заспокоїтись. Міліція вилучила зброю. Коли він знаходився поряд із обвинуваченим відчув запах алкоголю;
показання свідка ОСОБА_12 ,який пояснив, що 16.09.2014 року, близько 23.30-23.40 год. він перебував у орендованій квартирі по АДРЕСА_2 , і побачив, як на брилку потерпілої спрацювала сигналізація автомобіля. Свідок ОСОБА_11 пішов подивитися, що там сталось. Через декілька хвилин він також спустився вниз, у подвір`ї свого товариша ОСОБА_11 він не побачив, оскільки розминувся з ним у ліфтах. Надворі побачив обвинуваченого ОСОБА_5 , який ногою бив по крилу та фарі автомобіля потерпілої, при цьому кричав «Поприїжджали донецькі». Він попросив, його, щоб зупинився, але обвинувачений продовжував бити по дверях, фарі, крилу.
Потім ОСОБА_5 підняв автомобільну шину, яка служила в якості квіткової клумби у подвір`ї та кинув на її капот разом із землею та квітами, яка на капоті підскочила і розбила лобове скло.
Після цього, ОСОБА_5 пішов в під`їзд зі словами: «Зараз буде весело». У подвір`я приїхали співробітники «Венбест»., із під`їзду вийшла потерпіла та згодом вискочив обвинувачений із криками «Донецькі понаїжджали, всіх повбивати». Потім ОСОБА_5 направив в їхню сторону предмет схожий на бойовий пістолет. Був спалах і вистріл. Він стояв разом із потерпілою та співробітниками охорони «Венбест». Після вистрілу всі сховались за припарковані автомобілі. Потім з`явилась жінка, як стало відомо мати ОСОБА_5 , яка також просила його зупинитись.
Вказаний свідок також зазначив, що дії ОСОБА_5 розцінював як погрозу смертю. Обвинувачений, на його думку, був в стані алкогольного сп`яніння;
показання свідка ОСОБА_15 ,який пояснив, що з березня 2014 року по березень 2016 року працював водієм-охоронником в охоронній фірмі "ВенБест". По лінії «102» вони отримали виклик, що невідомий чоловік б`є машину. Приїхавши на місце вчинення кримінального правопорушення він побачив розбитий автомобіль, на якому знаходилася квіткова клумба.
На місці вчинення кримінального правопорушення перебували люди, між якими відбувалась розмова з приводу того, хто де припарковує автомобіль. Із будинку вийшов чоловік, який із пристрою, схожий на пістолет, вистрілив. Свідок побіг до машини і сховався, оскільки був без бронежилета і хвилювався за своє життя. Він не пам`ятає куди стріляв ОСОБА_5 ;
показання свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що зазначені події сталися коли він працював у патрульній службі Солом`янського РУГУ МВС України у м. Києві. По лінії «102» отримав виклик. Приїхавши на виклик, він побачив заплакану жінку. Обвинувачений ОСОБА_5 вийшов із будинку і зробив один постріл з пістолету вверх. Пістолет став на зворотну затримку. Коли приїхали працівники міліції обвинувачений їм добровільно віддав пістолет. На вигляд ОСОБА_5 перебував у збудженому стані, і на його думку, в нетверезому стані. У дворі будинку він бачив пошкоджений автомобіль. У ході розмови жінка повідомила, що ОСОБА_5 пошкодив її автомобіль за допомогою автомобільної шини, яка використовувався у подвір`ї в якості клуби для квітів;
даними протоколу огляду місця події від 17 вересня 2014 року, згідно якого на ділянці розміром 10х10 м., що знаходиться за адресою вул. Солом`янська, 22 в м. Києві, перебуває автомобіль марки «Хюндай» темного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , у якого виявлено пошкодження переднього номеру, на лобовому склі знаходиться колесо в якому знаходиться земля, на капоті даного автомобіля виявлені подряпини розміром приблизно 3х30 см., вм`ятина близько на відстані 5 см від середини лобової фари, під час огляду даного автомобіля було виявлено пошкодження лобового скла та передньої лівої фари. Приблизно 4 метри від автомобіля виявлено та вилучено гільзу "Cobar 9 мм", пістолет «Форт» 12 р № НОМЕР_3 ;
даними протоколу прийняття заявипро вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 17 вересня 2014 року згідно, якого 16 вересня 2014 року близько 23.45 год. за адресою: вул. Солом`янська, 22, невідома особа пошкодила лобове скло, капот, ліву передню дверку, ліву фару автомобіля НОМЕР_1 ;
даними висновку експерта за № 939 від 31.12.2014 року, згідно якого вилучений під час ОМП 16 вересня 2014 року за адресою: вул. Солом`янська, 22 в м. Києві, предмет схожий на пістолет з маркуванням «Форт -12 Р 9мм» № НОМЕР_3 є короткоствольною, вогнепальною зброєю - гладкоствольним, самозарядним пістолетом моделі «Форт-12 Р» № НОМЕР_3 , калібру 9 мм Р.А., що призначений для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами (Терен- ЗП, ПНД- 9П, Терен 3Ф, СОВА П). Пістолет «Форт -12 Р» № НОМЕР_3 , вилучений під час ОМП 16 вересня 2014 року за адресою: вул. Солом`янська, 22, до стрільби придатний. Предмет схожий на стріляну гільзу вилучену під час ОМП 16 вересня 2014 року за адресою: вул. Солом`янська, 22 м. Київ, є частиною (стріляною гільзою) патрону з еластичною кулею ( несмертельної дії) «Сова П» калібру 9 мм Р.А. до боєприпасів до вогнепальної зброї не відноситься, до стрільби непридатна. Дана гільза могла бути використано в пістолетах «Форт -12 Р, ПМР, ПМТ» та іншій зброї відповідного типу та калібру. Гільза вилучена під час ОМП 16 вересня 2014 за адресою вул. Солом`янська, 22 в м. Києві, стріляна з пістолета «Форт -12 Р» № НОМЕР_3 наданого на дослідження (а.с. 198-203);

- речовими доказами: Пістолет «Форт-12 Р 9 мм» № НОМЕР_3 та стріляна з нього гільза, що вилучені під час ОМП 16 вересня 2014 за адресою: вул. Солом`янська, 22 в м. Києві.
Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а відтак підстав визнати їх неправильними не встановлено, як і доказів недопустимими.

Показання потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 суд обгрунтовано взяв до уваги, оскільки вони є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими доказами у справі.

Колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого про те, що протокол огляду місця події від 17 вересня 2014 року є недопустимим доказом через відсутність фототаблиці до нього. Так, про існування будь-яких додатків (в т.ч. фототаблиці) в протоколі не зазначено. Крім того, норма ст. 237 КПК України не передбачає обов`язкового долучення фотоматеріалів до протоколу. Виходячи з цього відсутність фототаблиці, як додатку до протоколу, в силу вимог ч. 1 ст. 86 КПК України не тягне за собою недопустимості доказу в цілому за умови якщо доказ отриманий відповідно до вимог Закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, факту підробки даного протоколу встановлено не було, будь-які докази щодо цього відсутні.

Крім того слід зазначити, що незважаючи на те, що в протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 вересня 2014 року, про що вказує обвинувачений в апеляційній скарзі, зазначено, що автомобіль пошкодила невідома особа, сама потерпіла ОСОБА_10 під час судового розгляду впевнено заявила, що це був саме ОСОБА_5 . Особу ОСОБА_5 , як людини яка скоїла дане правопорушення, пошкодивши автомобіль, підтвердили також і свідки. Сам обвинувачений також не заперечував, що був на місці вчинення правопорушення, спілкувався із свідком ОСОБА_12 та стріляв із пістолета.

Даний пістолет та стріляна гільза від нього, як речові докази, всупереч доводам апеляційної скарги, були відкриті стороні захисту та оглянуті всіма учасниками в ході судового засідання (Т.2, а.с. 81).

Доводи обвинуваченого про недопустимість висновку експертного дослідження № 8790 від 19 вересня 2014 року, у зв`язку із тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду стороною обвинувачення не відкривався, що свідчить про його відсутність, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено порушень вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття обвинуваченому та його захиснику матеріалів кримінального провадження.

Речовий доказ - автомобіль "Нyundai Elantra MD 1.8" в ході судового засідання не досліджувався, оскільки не був наданий учасниками. Разом з тим, про пошкодження даного автомобіля заявили і потерпіла, і свідки. Самі пошкодження зафіксовані в протоколі огляду місця події. Про те, що автомобіль, біля якого стояв ОСОБА_12 був пошкоджений, зазначав і сам обвинувачений.

Колегія суддів не вважає пошкоджений автомобіль не ідентифікованим, оскільки потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що користувалася автомобілем "Нyundai Elantra MD 1.8", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_17 . Про те, що ОСОБА_5 пошкодив саме цей автомобіль зазначили: потерпіла, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_16 .

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_5 про те, що в його діях немає складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки в об`єктивній стороні його діяння відсутня така ознака "особлива зухвалість".

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечним діянням, яке полягає в грубому порушенні громадського порядку та супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.
В п. 5 своєї постанови Пленуму від 22 грудня 2006 р. "Про судову практику у справах про хуліганство" Верховний Суд України зазначив, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Так, потерпіла ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 чітко заявили, що робили обвинуваченому зауваження та просили припинити дії, спрямовані на пошкодження автомобіля, на що обвинувачений не реагував, продовжував свої протиправні дії, а потім ще і пішов додому за пістолетом. Враховуючи те, що, як зазначили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , загрози обвинуваченому не було, а сам обвинувачений, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , із фразою "Зараз буде весело" пішов додому за пістолетом, з якого згодом здійснив постіл, який потерпіла та свідки сприйняли як реальну загрозу життю та сховалися за машинами, колегія суддів вважає такі дії особливо зухвалими, а тому вважає, що злочин вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України.

Аналіз ознак хуліганства дає підставу для висновку, що такі насильницькі дії, як побої, мордування, умисне знищення чи пошкодження майна характеризує особливу зухвалість.

Судом ретельно досліджені доводи обвинуваченого щодо недопустимості доказів, покладених в основу обвинувачення та невідповідності їх один одному.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено порушень порядку розгляду відводу судді ОСОБА_18 .
Невірне зазначення в обвинувальному акті та вироку суду анкетних даних обвинуваченого, а саме дати народження - 17 січня замість 17 лютого, про яке зазначає апелянт, на думку колегії суддів, є технічною помилкою, яку суд вправі виправити в порядку ст. 539 КПК України та не є істотним порушенням вимог КПК України, яке тягне за собою скасування рішення.

Колегія суддів вважає, що цивільний позов вирішено із дотриманням вимог цивільного законодавства, а відтак доводи ОСОБА_5 є необгрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу.

Необхідність вирішення у вироку питання про судові витрати передбачено також п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України.

На думку колегії суддів, при вирішенні судом питання про витрати на правову допомогу дотримано вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги та ордер є документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Як встановлено судом першої інстанції, потерпіла понесла процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 12500 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера (т.1, а.с.26).
Таким чином, процесуальні витрати підлягають обов`язковому стягненню із особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а відшкодування цих витрат є її обов`язком.

В частині визначення судом розміру моральної шкоди, рішення прийнято з урахуванням положень ст.23 ЦК України, вимог розумності та справедливості.
Колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого щодо невизнання вини як небажання нести відповідальність за вчинений ним злочин, вина у якому повністю доведена в ході судового розгляду.

Враховуючи викладене, істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування постановленого щодо ОСОБА_5 вироку суду, колегія суддів не вбачає.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, раніше не судимого, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання та дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, обравши покарання у виді обмеження волі, яке на думку колегії суддів є достатнім та необхідним для його виправлення.

Під час апеляційного розгляду захисник обвинуваченого повідомив про направлення ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ним служби, що підтверджується долученою до матеріалів кримінального провадження копією припису.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, тривалий час в порядку мобілізації проходив службу в зоні АТО, куди відкомандирований і на даний час, з часу вчинення кримінального правопорушення не допускав протиправної поведінки, колегія суддів уважає, що його виправлення та перевиховання можливо без реального відбування призначеного судом покарання, а тому визнає за можливе застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419, 420, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року постановлений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.1, 2ч.1, п.2 ч.2 ст.76 ККУкраїни: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У відповідності до ч.3 ст.76 КК України здійснення нагляду за засудженим ОСОБА_5 , звільненим від відбування покарання, на період проходження служби покласти на командира військової частини НОМЕР_4 за місцем проходження служби.
У решті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з часу отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3