Справа № 372/3577/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/499/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 24.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
« 24 » травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 лютого 2017 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, гр. України, офіційно непрацюючого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та засуджено на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено наступні обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Контроль за поведінкою ОСОБА_9 покладено на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 703,68 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
в с т а н о в и л а :
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

22.10.2016 близько 21 год., точного часу не встановлено, ОСОБА_9 знаходячись позаду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов ззаду до ОСОБА_8 , який рухався тротуарною доріжкою в напрямку набережної та вдарив його ногою в область спини, від чого останній упав, після чого вдарив потерпілого ногою в обличчя та відкрито викрав належні ОСОБА_8 два мобільні телефони «HTC» та «Sony Ericsson», один з яких знаходився у рюкзаку, а інший у внутрішній кишені куртки потерпілого, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілому згідно висновків судово-товарознавчих експертиз № 676тв та №675тв від 30.11.2016 матеріальної шкоди на загальну суму 1666,67 грн.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №128 від 15.11.2016, у ОСОБА_8 , виявлені легкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного покарання змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити рішення, яким ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, за ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор послався на незаконність вироку, в частині призначеного покарання та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки вважає, що судом І інстанції, в порушення вимог ст. 69-1 КК України призначено покарання, яке перевищує дві третини максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Крім того, суд звільнивши ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, поклав обов`язки по здійсненню нагляду за обвинуваченим на органи кримінально-виконавчої інспекції, в той час як згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7.09.2016р., який набрав чинності 8.10.2016р. мав покласти обов`язки на уповноважений орган з питань пробації.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , які також підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину, за обставин вказаних у вироку, доведена судом І інстанції. Ці обставини, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, в апеляційній скарзі не оспорюються і відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Перевіряючи доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_9 , колегія суддів вважає їх обґрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до п.1 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону та зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати і вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Як вбачається з вироку, суд при призначенні покарання, врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_9 свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завданий збиток, думку потерпілого, а також те, що обставин, які обтяжують покарання не встановлено та призначив ОСОБА_9 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.
Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З вироку вбачається, що суд І інстанції не дотримався вказаних вимог закону.
Санкцією ч.2 ст. 186 КК України передбачено максимальне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
З врахуванням наведеного, оскільки судом обґрунтовано визнано обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданих збитків, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, строк призначеного ОСОБА_9 покарання, за правилами ст. 69-1 КК України, не повинен перевищувати 4 років позбавлення волі, а тому вирок в частині призначеного ОСОБА_9 покарання підлягає зміні, зі зменшенням строку покарання до 4 років позбавлення волі.
Крім цього, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора стосовно незаконності вироку в частині покладення обов`язків по здійсненню нагляду за обвинуваченим у відповідності до ст. 76 КК України на органи кримінально-виконавчої інспекції, обґрунтованими.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7.09.2016р. статтю 76 КК України викладено в новій редакції, згідно якої нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
Вказаний Закон України набрав чинності 8.10.2016р.
З вироку вбачається, що звільнивши ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням, суд поклав на нього обов`язки, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Контроль за поведінкою ОСОБА_9 покладено на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

Враховуючи те, що злочин ОСОБА_9 було вчинено 22.10.2016р., тобто після набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7.09.2016р., суд І інстанції при звільненні ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, повинен був покласти обов`язки по здійсненню нагляду за обвинуваченим на уповноважений орган з питань пробації, згідно нової редакції ст. 76 КК України.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вирок в частині призначеного покарання та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 - задовольнити.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання - змінити.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_9 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Нагляд за ОСОБА_9 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
В решті вирок залишити без зміни.

Судді