Справа № 296/1641/17
УХВАЛА
Іменем України
02 березня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000136 про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Храпачі Білоцерківського р-ну, Київської обл., громадянину України, із неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого фізичною особою підприємцем, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч.2 ст. 342 КК України-

В С Т А Н О В И В :

Слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000136 від 06.10.2016, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.ч.1, 2 ст.263 та ч.2 ст.342 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.11.2016 у невстановлений слідством час та конкретному місці Хмельницької області, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою між собою, вчинили викрадення мешканця м. Олевськ Житомирської області ОСОБА_15 , шляхом примусового, тобто із застосуванням фізичної сили, поміщення останнього до вантажного відділення автомобіля "Форд Транзит Конект", реєстраційний номер НОМЕР_1 , попри його волю.

У подальшому, ОСОБА_15 були нанесені тілесні ушкодження та останнього, попри його волю, утримуючи у вантажному відділенні автомобіля, близько 09 год. 30 хв. 07.11.2016 було переміщено до ділянки місцевості розташованої поблизу 245 км. автошляху "Київ-Ковель" Житомирської області Олевського району, де дії зазначених вище осіб були викриті працівниками поліції, які одразу вжили заходів щодо їх припинення. При цьому ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вжили заходів щодо уникнення затримання та чинили опір працівникам поліції.

07.11.2016 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

23.01.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.342 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 09.11.2016 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06.01.2017 року.

Надалі ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.01.2017 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 продовжено до 03.03.2017.

28.02.2017 року слідчий звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах продовженого строку досудового розслідування, тобто до 08.04.2017 року, яке обгрунтовано неможливістю завершити досудове розслідування до закінчення строку дії запобіжного заходу (до 03.03.2017), через необхідність: витребувати висновки до раніше призначених експертиз у кількості 9-ти штук; завершити детальний аналіз та моніторинг інформації, вилученої у операторів мобільного зв`язку; здійснити розтаємнення процесуальних документів, на підставі яких проводились НСРД; за результатами отриманих висновків експертів та аналітичних довідок УКП (ОТЗ) ГУНП, скласти повідомлення про підозру у кінцевій редакції та вручити їх підозрюваним; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та наголосили, шо ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочинів, які мають насильницький характер, та посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились, вказували про неможливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечували, посилаючись на те, що інкриміновані злочини не є тяжкими, наявність позитивних характеристик та реєстрації фізичною особою-підприємцем, вказували на поганий стан здоров"я підозрюваного, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора та слідчого, підозрюваного, його захисника, вивчивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2ст.342 КК України, що стверджується: протоколом огляду місця події від 07.11.2016, яким оглянуто ділянку місцевості поблизу 220 км. автошляху «Київ-Ковель», де знаходились ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; висновком експерта №2819 від 25.11.2016, відповідно до якого отримані потерпілим ОСОБА_15 тілесні ушкодження в результаті вчинення злочину відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, який був підтверджений висновком судово-медичного експерта №3005 від 23.12.2016.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Постановою першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_16 від 24 лютого 2017 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000136 від 06.10.2016 до п`яти місяців, тобто до 08.04.2017 року.

Слідчий суддя бере до уваги об`єктивну неможливість завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою (до 03.03.2017), з огляду на необхідність отримання результатів раніше призначених 9-ти судових експертиз; здійснити розтаємнення документів, на підставі яких проводились НСРД; виконання ряду слідчих та процесуальних дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч.2 ст.146 КК України, санкція яких передбачає покарання на строк до п`яти років позбавлення волі, та під тяжкістю покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У пункті 52 рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року Суд зазначає, що "небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою" (див. рішення у справі Доронін проти України, пп. 63-64, справі Харченко проти України, заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101).

Слід також зазначити, що у п. 219 рішенні ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року за заявою № 42310/04 Суд вказує, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі "Єчюс проти Литви", N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

При цьому, ЄСПЛ вказує, що "зі спливом певного часу обґрунтована підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи" (див. рішення у справі "Яблонський проти Польщі", N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року).

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінованими йому злочинами, передбаченими ч. 2 ст. 342 та ч.2 ст.146 КК України, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання у м.Біла Церква Київської обл., наявні позитивні характеристики за місцем проживання та настоятеля храму ОСОБА_17 , відомості про стан здоров`я ОСОБА_5 , який хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст. та можливі ризики ускладення хвороби, а також враховуючи тривалість перебування під вартою (з 07.11.2016) та продовження строку досудового розслідування (до 5-ти місяців), обумовлену неможливістю його завершення через призначення ряду судових експертиз, проведення яких є тривалим, що не залежить від самого підозрюваного, що у своїй сукупності дає можливість дійти висновку, що на час розгляду даного клопотання подальше продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою не є виправданим, а тому слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ряд обов"язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000136 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 08 квітня 2017 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2) прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

3) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Визначити строк дії покаладених на ОСОБА_5 обов"язків до 08 квітня 2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Роз"яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

У зв`язку із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України має бути негайно звільнений з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, оскільки йому згідно умов обраного запобіжного заходу заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1