Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/18/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2017 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000880 від 31.12.2014 року за апеляційною скаргою із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Криничне Болградського району Одеської області, болгарина, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого без реєстрації, 19.04.2012 року ВГІРФО Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області знятий з реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , тимчасово проживав в АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винуватим, засуджено та призначено покарання за:

- п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- ч. 4 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- ч. 3 ст. 289 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 24.02.2015 року по 07.06.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 5092 грн. 20 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИВ:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та з погрозою застосуванням такого насильства за таких обставин.

Так, наприкінці грудня 2014 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 та особа, якій 18.03.2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, 19.03.2015 року оголошений в розшук, та матеріали відносно якого виділено у окреме провадження (далі по тексту ОСОБА_9 ), знаходились за місцем свого тимчасового проживання, розташоване в АДРЕСА_2 , та із зібраних відомостей були обізнаними про спосіб заробітку і наявність у ОСОБА_10 майна у особливо великих розмірах, на суму понад 900 000 грн., у виді виробів із золота та срібла, електронної техніки (ноутбуків, планшетів, фотоапаратів, мобільних телефонів різних моделей та марок, бувших у використанні), якими він здійснює торгівлю, а також про наявність в його постійному користуванні транспортного засобу "INFINITI FX 35", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_11 , вартістю - 385 732 грн. 30 коп. В цей момент у них виник злочинний корисливий намір, спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_10 шляхом вчинення розбійного нападу та незаконного заволодінням транспортним засобом, поєднаного із умисним вбивством потерпілого.

З метою реалізації своїх протиправних намірів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вступили між собою у злочинну змову, обговоривши обставини скоєння злочинів, підготувавши необхідні умови та обравши знаряддям вчинення злочину револьвер системи «Наган» (більш точних даних про характеристику зброї досудовим розслідуванням не встановлено) та не менше трьох патронів до нього. За обумовленим планом вчинення злочину, ОСОБА_9 , 29.12.2014 року, близько 18 год., зателефонував ОСОБА_10 , з яким був раніше знайомий, та під виглядом вирішення питання про придбання виробів із золота та срібла, електронної техніки (ноутбуків, планшетів, фотоапаратів, мобільних телефонів різних моделей та марок, бувших у використанні) на суму понад 664 220 грн. запропонував зустрітися. Одержавши згоду ОСОБА_10 , визначили місце та дату зустрічі, а саме: 30.12.2014 року близько 18 год., на правому узбіччі 48 км+350 м. територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, на відстані близько 14 метрів від бетонної опори лінії електропередач №282, у напрямку автомобільної дороги Київ-Одеса, у межах території Ульяновського району Кіровоградської області.

Діючи згідно раніше досягнутої домовленості, ОСОБА_9 , виконуючи відведену йому роль, взяв револьвер системи «Наган» (більш точних даних про характеристику зброї досудовим розслідуванням не встановлено) та поклав до дорожньої сумки, яку взяв із собою. Після цього разом із ОСОБА_8 , 30.12.2014 року, близько 6 год., вибули рейсовим автобусом сполученням Вінниця - Одеса до місця зустрічі, та близько 17 год. вийшли біля дорожнього комплексу «Кропива», розташованого на автомобільній дорозі сполученням Київ-Одеса, в межах території сільської ради села Великі Трояни Ульяновського району Кіровоградської області. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перейшли автомобільну дорогу від дорожнього комплексу «Кропива» до перехрестя 48 км. територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка - Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, в межах села Великі Трояни Ульяновського району Кіровоградської області, де ОСОБА_8 , залишився біля правого узбіччя 48 км + 350 м. територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, на відстані близько 14 м. від бетонної опори лінії електропередач № 282, у напрямку автомобільної дороги Київ-Одеса, спостерігаючи за наближенням автомобіля потерпілого, а ОСОБА_9 продовжив рухатися по дорозі у напрямку села Йосипівка Ульяновського району Кіровоградської області, назустріч ОСОБА_10 , уточнюючи з ним по телефону час та місце зустрічі.

30.12.2014 року близько 22 год., ОСОБА_9 під час руху по узбіччю дороги помітив, що йому назустріч рухався автомобіль марки «INFINITI FX 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , якого він зупинив жестом руки. Після зупинки автомобіля, ОСОБА_9 , присів на заднє пасажирське сидіння салону, побачивши на передньому пасажирському сидінні дружину ОСОБА_10 ОСОБА_12 , та вказав водію продовжувати рух у напрямку автомобільної дороги сполученням Київ-Одеса, до місця знаходження ОСОБА_8 , очікуючи сприятливого моменту для скоєння злочину.

Проїхавши близько 100-150 метрів, помітивши на дорозі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вказав ОСОБА_10 зупинити автомобіль на правому узбіччі 48 км + 350 м. територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, на відстані близько 14 м. від бетонної опори лінії електропередач №282, у напрямку автомобільної дороги Київ-Одеса.

Після зупинки, ОСОБА_10 , не вимикаючи двигун та світло автомобіля, сприймаючи дії ОСОБА_9 , як добросовісні наміри на придбання майна згідно домовленості, вийшов разом із ним на вулицю, де до них приєднався ОСОБА_8 , та відкривши задній багажник автомобіля «INFINITI FX 35» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочав демонструвати для продажу вироби із золота та срібла, електронну техніку (ноутбуки, планшети, фотоапарати, мобільні телефони різних моделей та марок, бувші у використанні, точна кількість, моделі та марки досудовим розслідуванням не встановлено), які знаходилися у дорожній сумці та картонній коробці із чотирма лотками.

В свою чергу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , впевнившись у наявності в автомобілі ОСОБА_10 майна у особливо великих розмірах на суму понад 900 000 гривень, у виді виробів із золота та срібла, електронної техніки (ноутбуки, планшети, фотоапарати, мобільні телефони різних моделей та марок, бувші у використанні), а також в салоні - відеореєстратора, шкіряної барсетки, у середині якої вірогідно знаходилися гроші в національній валюті та валюті інших держав, мобільного телефону марки NOKIA 6300 в користуванні ОСОБА_12 , приступили до безпосереднього виконання свого злочинного корисливого наміру, шляхом вчинення розбійного нападу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах, незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним із умисним вбивством ОСОБА_10 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_12 , та погрозою застосуванням такого насильства.

Реалізуючи свої протиправні наміри, діючи по заздалегідь обумовленому плану нападу та розподілу злочинних ролей, 30.12.2014 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи біля автомобіля «INFINITI FX 35» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркованого на правому узбіччі 48 км + 350 м. територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, на відстані близько 14 м. від бетонної опори лінії електропередач №282, у напрямку автомобільної дороги Київ-Одеса, ОСОБА_9 , усвідомлюючи свої злочинні дії та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , знаходячись поряд з ним, відійшов на відстань не більше 1 метра, ставши поруч з потерпілим, взяв правою рукою заздалегідь приготовлений револьвер системи «Наган» (більш точних даних про револьвер досудовим розслідуванням не встановлено), та не виймаючи його з дорожньої сумки, здійснив два послідовних постріли в життєво важливі органи - задню праву частину грудної клітки (спини) тулуба та у задню частину шиї (затилочну ділянку).

Після одержаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , перебуваючи в шоковому стані, реально сприймаючи загрозу своєму життю та здоров`ю, намагаючись уникнути подальших протиправних дій стосовно нього, раптово побіг від автомобіля у напрямку автомобільної дороги сполученням Київ-Одеса. В цей же час ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_10 , розпочав переслідувати потерпілого, вийнявши із сумки револьвер системи «Наган» (більш точних даних про характеристику зброї досудовим розслідуванням не встановлено) та утримуючи його у правій руці, підійшовши позаду до потерпілого і на відстані 1,5 метра здійснив ще один постріл у лобно-тімяно-вискову частину голови, в ділянку життєво важливого органу, від яких потерпілий без свідомості впав на проїзну частину автомобільної дороги.

Вважаючи доведеним до кінця спільний злочинний намір на позбавлення життя ОСОБА_10 , з метою заволодіння майном потерпілого, вважаючи останнього мертвим, ОСОБА_9 , діючи узгоджено спільно із ОСОБА_8 , який весь цей час продовжував стояти у безпосередній близькості біля автомобіля та спостерігати за навколишнім оточенням, тим самим сприяючи діям свого спільника, перетягли тіло потерпілого до лівої сторони узбіччя 48 км + 350 м територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05 у напрямку автомобільної дороги сполученням Київ-Одеса, на відстані близько 14 м. від бетонної опори лінії електропередач №282, де кинули до рову.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1 від 13.02.2015 року, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: рани лобно-тімяно-скроневої ділянки голови справа, яка переходить у раньовий канал, що проникає у порожнину черепа, з пошкодженням речовини головного мозку з наявністю стороннього металевого тіла в порожнині черепу; рани правої потиличної ділянки, яка переходить у раньовий канал, що йде по м`яких тканинах голови та шиї закінчується в лівій половині шиї, з наявністю стороннього металевого тіла в кінці; рани спини справа, що проходить в раньовий канал, який проникає в праву плевральну порожнину з пошкодженням нижньої долі правої легені продовжується у зачеревний простір праворуч з пошкодженням правої нирки, проникаючий в черевну порожнину і закінчується в лівій долі печінки підкапсулярно з наявністю стороннього металевого тіла в кінці, які стосовно живих осіб відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент спричинення; множинних саден пальців рук, множинних саден шкіри лоба, передньої поверхні грудної клітини, живота, які стосовно живих осіб відносяться до категорії легких. Рани голови, спини, які продовжуються в раньові канали є вхідними вогнепальними, про що свідчать форми ран, наявність осаднених країв ран, деформація тканин раньових каналів і наявність сторонніх металевих тіл в кінці раньових каналів.

Смерть ОСОБА_10 наступила від розтрощення речовини головного мозку, внаслідок вогнепального проникаючого поранення голови і знаходиться у прямому причинному зв`язку із наявними тілесними ушкодженнями.

Після умисного вбивства ОСОБА_10 , 30.12.2014 року близько 22 год. 45 хв., перебуваючи біля автомобіля марки «INFINITI FX 35» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркованого на правому узбіччі 48 км. + 350 м. територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, на відстані близько 14 м. від бетонної опори лінії електропередач №282, у напрямку автомобільної дороги Київ-Одеса, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 одержали можливість безперешкодно заволодіти майном, належним потерпілому та його дружині ОСОБА_12 . Відповідно до розподілу ролей, діючи умисно, узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, вчинили напад на потерпілих: ОСОБА_9 зірвав із шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок вагою 160 грам, вартістю 855 гривень за 1 грам золота, на загальну суму 136 800 грн., та із руки золотий ланцюжок вагою 140 грам, вартістю 855 грн. за 1 грам золота, на загальну суму 119 700 грн. В цей час ОСОБА_8 , відкрито для потерпілої ОСОБА_12 , із багажника зазначеного вище автомобіля заволодів дорожньою сумкою чорного кольору, без надпису, вартістю 200 грн., в середині якої знаходилися: золотий злиток вагою 10 грам, вартістю 855 грн. за 1 грам золота, на загальну суму 8 550 грн.; золотий злиток вагою 8 грам, вартістю 855 гривень за 1 грам золота на загальну суму 6 840 грн.; золотий злиток вагою 6 грам, вартістю 855 грн. за 1 грам на загальну суму -5 130 грн.; різноманітні золоті вироби вагою близько 700 грам вартістю 855 грн. за 1 грам золота, на загальну суму 598 500 грн.; різноманітні срібні вироби вагою близько 500 грам, вартістю 40 грн. за 1 грам срібла, на загальну суму 20 000 грн. Крім того ОСОБА_8 заволодів різноманітною комп`ютерною технікою, мобільними телефонами, фотоапаратами, планшетами на загальну суму близько 25 000 грн. (точна вага, кількість предметів та марка досудовим розслідуванням не встановлено).

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи узгоджено, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сіли до салону автомобіля марки «INFINITI FX 35» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_9 , зайнявши водійське сидіння, знаходячись поряд із ОСОБА_12 , яка є інвалідом, виказуючи словесні наміри застосувати насильство та позбавити потерпілу життя, що реально сприйнято останньою, з урахуванням її стану здоров`я та оточуючої обстановки, тобто погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілої, з її рук відкрито заволодів мобільним телефоном марки NOKIA 6300, вартістю -1 399 грн., в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київ Стар», вартістю 15 грн.

В свою чергу ОСОБА_8 сів на заднє сидіння вказаного автомобіля, позаду ОСОБА_12 , та схопивши двома руками за її верхній одяг, притиснув потерпілу до сидіння, позбавляючи таким чином ОСОБА_12 можливості вільно дихати, тобто застосував насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілої, відкрито заволодів майном, належним ОСОБА_10 , а саме: відеореєстратором автомобіля марки Globex GU DVV002, вартістю 607 грн.; шкіряною барсеткою вартістю 1 139 грн., в якій знаходилися готівкові кошти у сумі 300 грн., різними купюрами та 300 доларів США, що станом на 30.12.2014 року згідно курсу НБУ становить 4 730 грн. 58 коп.; технічний паспорт, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; 6 грам різноманітних золотих виробів, вартістю 855 грн. за 1 грам золота, на загальну суму - 5130 гривень. В результаті нападу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заволоділи майном ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на загальну суму 934040 гривень 58 копійок, що у 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто у особливо великих розмірах, одержавши можливість розпорядитися чужим майном на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи з єдиним корисливим умислом на заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах, що належить подружжю ОСОБА_13 , 30.12.2014 року близько 22 години 50 хвилин, ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , після вчинення 30.12.2014 року, близько 22 години 45 хвилин розбійного нападу на вказаних осіб, повторно, незаконно заволоділи транспортним засобом марки «INFINITI FX 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 та перебував у користуванні ОСОБА_10 , вартістю 385 732 гривень 30 копійок, що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину. А саме, перебуваючи біля автомобіля марки «INFINITI FX 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркованого на правому узбіччі 48 км+350 м. територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, на відстані близько 14 м. від бетонної опори лінії електропередач №282, у напрямку автомобільної дороги Київ-Одеса, діючи умисно, узгоджено, не маючи ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, одночасно проникли в салон автомобіля, встановивши контроль над транспортним засобом. ОСОБА_9 присів на водійське сидіння, а ОСОБА_8 на заднє сидіння позаду ОСОБА_12 . Знаходячись в даному транспортному засобі, вказані особи шляхом вчинення розбійного нападу, заволоділи чужим майном, належним потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на загальну суму - 934040, 58 гривень, що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто у особливо великих розмірах. Одержавши можливість розпорядитися чужим майном на власний розсуд, ОСОБА_9 , знаходячись поряд із ОСОБА_12 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, став виказувати словесні наміри про позбавлення життя потерпілої, що реально сприйнято останньою, з урахуванням її стану здоров`я та оточуючої обстановки, тобто погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілої, спільно з ОСОБА_8 , який продовжуючи сидіти позаду ОСОБА_12 , тримаючи двома руками за її верхній одяг та позбавляючи останню можливості вільно дихати, тобто застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілої, використовуючи не вимкнений ОСОБА_10 двигун, розпочали рух автомобіля «INFINITI FX 35» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від правого узбіччя 48 км + 350 м. територіальної дороги державного значення Т-02-07 сполученням Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, на відстані близько 14 метрів від бетонної опори лінії електропередач №282, при цьому розвернувши автомобіль у протилежному напрямку від автомобільної дороги сполученням Київ-Одеса, у напрямку села Йосипівка Ульяновського району Кіровоградської області, де в межах вказаного села звернули у місто Ульяновка Кіровоградської області та проїхавши через все місто поїхали у напрямку села Новоселиця Ульяновського району Кіровоградської області, де зупинившись на полі, залишили вказаний автомобіль разом із ОСОБА_12 , вибувши у невідомому напрямку.

ОСОБА_12 , перебуваючи в шоковому стані, пересіла на водійське сидіння та керуючи вказаним вище транспортним засобом, доїхала до міста Ульяновка Кіровоградської області, де повідомила про дану подію працівників міліції та викликала "швидку допомогу". Остання доставила ОСОБА_10 з місця вчинення злочину до Ульяновської ЦРЛ. Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19 год. потерпілий ОСОБА_10 помер у вказаному лікувальному закладі внаслідок отриманих ним під час розбійного нападу вогнепальних поранень.

В апеляційній скарзі із доповненнями обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що вирок районного суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог КПК України. Вказав, що йому було пред`явлено обвинувачення за яким його було визнано винним за п.6,12 ч. 2 ст. 115 КК України. Характеризуючими ознаками ч. 2 п. 6 є з корисливих мотивів, п. 12 є за попередньою змовою групою осіб. Добровеличківським судом було встановлено наслідки злочину, факт заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 . Проте в судовому засіданні не було достовірно встановлено, що він, ОСОБА_8 , мав умисел на заволодіння майном ще до того, як ОСОБА_9 вбив ОСОБА_10 . Враховуючи, що його показання є єдиним дослідженим судом доказом стосовно того чи було заздалегідь сплановано вбивство з корисливих мотивів, які суперечать надуманому висновку слідства йому, ОСОБА_8 , не зрозуміло чому районний суд не взяв до уваги його показання, адже висновок суду повинен ґрунтуватися лише на доказах, а всі сумніви щодо доведеності вини підсудного тлумачаться на його користь. А тому в своєму вироку суд першої інстанції проігнорував вимоги Конституції України щодо доведеності вини чим порушив право обвинуваченого на справедливий розгляд справи об`єктивним та неупередженим судом, що гарантовано Європейською Конвенцією з прав людини, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню. Також вказав, що судом першої інстанції було проігноровано вимоги ряду Законів України. В судовому засіданні не було досліджено доказів щодо підтвердження конкретизації умислу саме на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , а обґрунтування вироку суду пов`язані не з готуванням до злочину, а в його наслідках. Жодного доказу факту злочинного умислу в судовому засіданні не було встановлено. Рішення винесено на основі припущень та домислів, що є незаконно. Вказав, що якщо брати до уваги відсутність доказу, який вказує на факт змови на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_12 між ним та ОСОБА_9 є зрозумілим, що його вина не була доведена, а тому висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Також вказав, що суд першої інстанції заслухав двох свідків, та відхилив клопотання про допит інших свідків, які могли охарактеризувати його, спосіб його життя та стосунки між ним та ОСОБА_9 , а саме: допит свідка ОСОБА_14 , який був допитаний під час досудового слідства, який може його охарактеризувати як особу, а показання даних свідків мають істотне значення для справи. Будь-які доводи про необхідність допиту того чи іншого свідка, чи дослідження певних доказів суд визнавав недоцільними та відмовляв йому у даних клопотаннях. Судом не було допитано жодного свідка, що прямо вказували на його причетність, змову між ним та ОСОБА_9 , а враховуючи показання потерпілої ОСОБА_12 , що ОСОБА_9 після того як здійснив постріли в ОСОБА_10 постійно вказував йому що робити, а сам він був розгублений та в шоковому стані, тому не можливо стверджувати про попередню змову. Однак, згідно рішення суду він, ОСОБА_8 , діяв згідно спланованого плану, який був направлений на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 . Також вказав, що зустріч зі ОСОБА_10 повинна була відбутися вдень, однак ОСОБА_10 запізнився, тому вона відбулася вночі. Зазначив, що при розгляді справи судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_15 вказувала, що він, ОСОБА_8 , притримував її за плечі, а органи обвинувачення, виходячи за рамки процесуальних норм права, наголошували на тому, що він душив її. Він, ОСОБА_8 , надаючи суду пояснення стосовно своїх дій вказав, що знаючи запальний характер ОСОБА_9 може скоїти друге вбивство потерпілої ОСОБА_12 , притримував її за плечі, щоб заспокоїти та зберегти їй життя. Районний суд взяв до уваги лише доводи прокуратури та відхилив його доводи та показання потерпілої ОСОБА_12 , що є недопустимим та суперечить нормам процесуального Закону, Міжнародного права та Конституції України. Також вказав, що згідно з вироком суду мотивом вбивства з корисливих мотивів вчинене за попередньою змовою групою осіб є два золотих ланцюжка, злиток золота вагою 10 грам та 10 000 грн., які віддав йому ОСОБА_9 після скоєння злочину. Беручи до уваги загальну кількість викраденого майна є зрозумілим, що ОСОБА_9 віддав йому, ОСОБА_8 , незначну частку від викраденого, а тому висновок суду є сумнівним. У вироку суд зазначає мотив і мету як позбавлення людини життя для заволодіння її майном. Проте у вироку суду відсутні конкретні фактичні дані, які свідчать про збуджуючі приводи, що викликали у нього рішучість вчинити такі дії, а тому відсутні дані, які б пояснювали для чого він вчинив злочин. А тому у вироку суду відсутній мотив і мета вчинення злочину. Також вказав, що в залі суду він неодноразово зазначав про «ексцес виконавця» в діях ОСОБА_9 та відсутність в його діях складу злочину за ч. 2 ст. 115 КК України. Районний суд відмовив йому у допиті свідків, повністю позбавив його будь-якого шансу довести непричетність, але й звузив межі доказування. Вказав, що зазначав у судовому засіданні, що показання на досудовому слідстві він надавав під фізичним та психологічним тиском, а тому дані докази не відповідають дійсності. Районний суд не тільки взяв до уваги покази, які він, ОСОБА_8 , надавав слідчому, але й обґрунтував ними своє рішення, що є неприпустимим. Вважає, що суд першої інстанції несправедливо та незаконно визнав його винним за ч. 2 ст. 115 КК України, а відтак і покарання, яке призначено судом є явно несправедливим. Крім того зазначив, що він маючи вищу освіту та працюючи на посаді директора був роботодавцем ОСОБА_9 , якому іноді допомагав у вирішені життєвих проблем (одяг, житло, продукти харчування, гроші). Працюючи на посаді директора мав стабільний доход, що виключає висунутий обвинуваченням мотив користь. Зазначив, що судом першої інстанції з`ясовано, що він та ОСОБА_9 дісталися до місця зустрічі завчасно. Він, ОСОБА_8 , довий час чекав на ОСОБА_9 в комплексі «Кропива» де його мали запам`ятати, пив пиво та розмовляв із оточуючими та не знав про те, що зустріч відбудеться вночі та в безлюдному місці. Він, ОСОБА_8 , просив суд першої інстанції витребувати відеозапис з камер, що розташовані на комплексі «Кропива», однак це прохання залишилося без уваги суду першої інстанції як і прохання про допит свідка ОСОБА_16 . Вказав, що в суді першої інстанції права захисту були знівельовані, клопотання про допит свідків відхилені, слідчі дії не виконанні, будь-які протести захисту не знаходили мети, а були відхилені судом. Адвокат ОСОБА_17 , який був його захисником в ході досудового та судового розгляду не виконував покладених на нього обов`язків захисника та підбурював його до сприяння слідству. Також вказав, що він ні від кого не переховувався, телефони не змінював, переховуватися не збирався, а після затримання розповів усе як було. Вказав, що всупереч нормам міжнародного права районний суд проігнорував рішення Європейського Суду з прав людини в аналогічних справах та не вніс до мотивувальної частини судового рішення положення конвенції та рішення Європейського суду з прав людини, що є прямим порушенням ст. 8 КПК України. Крім того вказав, судом першої інстанції при призначенні покарання не дотримано вимог ст. 65 КК України, оскільки він, ОСОБА_8 , має постійне місце проживання, постійне місце роботи з високою заробітною платою, має сім`ю та на його утриманні дитина, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, вперше виступає в якості обвинуваченого. Ситуація в якій він опинився в момент вчинення правопорушення, поведінка та реальні погрози ОСОБА_9 залишилися поза увагою суду першої інстанції при винесенні вироку і саме такі обставини є підставою для призначення йому більш м`якого покарання.

Провівши судове слідство у частині дослідження характеризуючих даних на обвинуваченого та у частині перевірки викладених в апеляції обвинуваченим ОСОБА_8 фактів щодо застосування до нього під час проведення досудового розслідування недозволених методів слідства, зокрема застосування під час проведення досудового розслідування психологічного та фізичного тиску, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 який надав пояснення з приводу обвинувачення та просив задовольнити його апеляційну скаргу із доповненнями, захисника - адвоката ОСОБА_7 яка підтримала апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого, прокурора який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги із доповненнями, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга із доповненнями задоволенню не підлягає з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні та правильність кваліфікації у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції винним себе визнав частково. Зокрема визнав себе винним за ч. 4 ст. 187 КК України . В пред`явленому обвинуваченні за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України винним себе не визнав повністю та надав показання про те, що ОСОБА_18 він знає давно, оскільки вони є односельцями, тривалий проміжок часу товаришували та з листопада 2014 року проживали за однією адресою, а саме в АДРЕСА_2 . 29 грудня 2014 року ОСОБА_19 запропонував обвинуваченому поїхати разом з ним на зустріч із чоловіком, щоб підстрахувати ОСОБА_20 , на що ОСОБА_8 погодився. Будь-якої іншої домовленості між ними не було. 30 грудня 2014 року, близько 06 години вони із центрального автовокзалу міста Вінниці поїхали на автобусі, який довіз їх до міста Умань, де вони сіли на інший автобус, який довіз їх до комплексу "Кропива" на автодорозі сполученням Київ-Одеса. ОСОБА_8 не брав із собою ніяких речей, оскільки зустріч мала тривати декілька годин, а ОСОБА_21 взяв із собою сумку невеликого розміру. ОСОБА_22 обвинувачений раніше не знав, йому було лише відомо, що він продавав золото. ОСОБА_21 знав ОСОБА_22 , оскільки близько року вони підтримували відносини. Близько 13 год. вони вийшли на зупинці, що знаходиться на трасі Одеса - Київ, біля комплексу "Кропива", де ОСОБА_8 залишився та пробув близько 2-3 год. ОСОБА_21 пішов зустрічати потерпілого. Близько 20- 21 год. ОСОБА_21 повідомив, що зустріч переноситься в інше місце, а тому йому, ОСОБА_8 , необхідно пройти від зупинки вниз до дороги і там чекати, а сам ОСОБА_21 пішов вниз по дорозі. Він, ОСОБА_23 , пішов до обумовленого місця і через 10-15 хв. біля нього проїхав автомобіль марки "Інфініті", під керуванням потерпілого ОСОБА_22 та зупинився. ОСОБА_23 направився до автомобіля із лівої сторони, щоб сісти в нього, але в цей час із салону транспортного засобу вийшов ОСОБА_21 та ОСОБА_24 , який відкрив багажне відділення автомобіля і почав демонструвати золоті вироби та побутову техніку. В той час, коли ОСОБА_10 стояв обличчям до ОСОБА_20 , останній здійснив два постріли в першого з сумки, яка була при ньому. В цей час ОСОБА_23 стояв на місці позаду автомобіля. Оскільки вказані події відбувалися миттєво і непередбачувано для нього, він залишався стояти на місці. Після пострілів ОСОБА_10 намагався втекти на дорогу, проте ОСОБА_21 пішов за потерпілим ОСОБА_25 та здійснив третій постріл, від якого потерпілий впав на проїзну частину дороги. Далі ОСОБА_21 покликав ОСОБА_26 до себе і вони разом відтягли ОСОБА_10 в поле, близько 2 метрів від узбіччя дороги, вважаючи його мертвим. Додав, що ні він ні ОСОБА_21 не вчиняли будь-яких дій щоб з`ясувати чи потерпілий мертвий. ОСОБА_21 загубив револьвер і його деякий час шукали. Після цього він, ОСОБА_8 , сів у автомобіль, позаду пасажирського сидіння і за вказівкою ОСОБА_20 забрав сумку із багажного відділення автомобіля, а також зірвав із лобового скла відеореєстратор, якого поклав до сумки. ОСОБА_21 забрав барсетку. Він, ОСОБА_8 , з потерпілою ОСОБА_12 , не розмовляв, лише поклав руку на плече та сказав їй заспокоїтись. ОСОБА_21 , сівши у автомобіль, сказав потерпілій мовчати та направляв у її сторону пістолет, погрожував їй. Сівши до автомобіля вони відразу поїхали із місця події, спочатку у невірному напрямку. А після того, через 10-15 хв., за допомогою ОСОБА_12 , доїхали до поля, яке знаходиться поруч з автодорогою сполученням Київ - Одеса, де залишили транспортний засіб разом із ОСОБА_12 . Із автомобіля забрали сумку в якій знаходилося майно потерпілих та попутним транспортом дісталися до міста Одеса, де поселилися в комплексі " Аркадія ". Там вони більш детальніше оглянули викрадене майно, серед якого були телефони, планшети, вироби із срібла та золота, зокрема ланцюжки. Телефони, планшети та іншу техніку зібрали та викинули до сміттєвого баку. У барсетці було 200 доларів США. Йому, ОСОБА_8 , дістався злиток золота вагою 10 грам, два золоті ланцюжки. З міста Одеса він, ОСОБА_8 , поїхав до міста Вінниця, де здав злиток золота у ломбард. Один золотий ланцюжок знаходився при ньому до моменту його затримання. Де подівся другий ланцюжок він, ОСОБА_8 пояснити не може. Під час судового розгляду неодноразово наголошував на тому, що між ним та ОСОБА_27 не існувало попередньої домовленості щодо вбивства потерпілого ОСОБА_10 і йому не було відомо про наміри ОСОБА_28 . Під час дослідження протоколу слідчого експерименту з його участю, заявив, що вимушений був підписати вказаний документ в зв`язку із застосуванням відносно нього фізичного насильства працівниками міліції. Крім того додав, що револьвер системи" Наган", якого застосував ОСОБА_21 , тривалий проміжок часу зберігався у нього і за деякий час до зазначених вище подій він передав його ОСОБА_29 .

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_8 його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції доведена наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оціненими судом першої інстанції і, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що ОСОБА_10 був їй чоловіком, займався спільним бізнесом із його батьками по розведенню норок та пошиву виробів із хутра. До отримання інвалідності ОСОБА_12 займалася торгівлею виробів із золота та була співвласником відповідного магазину. Після отримання травми вона із співвласником розділила бізнес, золоті вироби залишились у неї, та знаходились у їхньому будинку. 30 грудня 2014 року, у вівторок, вона знаходилась у будинку із двома дітьми. ОСОБА_10 на протязі всього дня знаходився на території їх домоволодіння, у власній майстерні. Близько 14-15 год. чоловік попрохав у неї, ОСОБА_12 , надати йому золоті вироби у вигляді різних ланцюжків від 2 грам до 15 грам у кількості 30 штук, певну кількість золотих сережок, підвісок, що вона і вчинила. Всі вказані вироби були із заводськими бірками "Київського ювелірного заводу" та знаходились у спеціальних ювелірних планшетках. Також ОСОБА_15 взяв пакет, в якому знаходились золоті вироби - бувші у використанні, і певна кількість виробів із срібла у вигляді ланцюжків, браслетів із заводськими бірками. Потім ОСОБА_15 повідомив її, ОСОБА_12 , що бажає продати золото, та запитав чи немає у неї золота, яке їй не потрібне. Вона зібрала порвані ланцюжки із золота незначної ваги та віддала їх ОСОБА_30 . Кому він мав продавати золото вона, ОСОБА_12 не знала та не запитувала останнього. Забравши всі вказані вище речі ОСОБА_10 пішов у майстерню. Потім, близько 16 год., ОСОБА_15 прийшов та запропонував їй поїхати з ним до міста Ульяновка, на що вона відразу відмовилась, проте пізніше погодилася. Близько 20 год. вони виїхали з дому. Що знаходилось у багажному відділенні автомобіля, їй не відомо, куди вони їхали вона також на той час не з`ясовувала, лише запитала чи на довго, на що ОСОБА_15 відповів що туди і назад. Відразу, коли виїхали із подвір`я, на телефон ОСОБА_22 хтось зателефонував, на її думку, це була людина з якою мала відбутися зустріч. ОСОБА_15 повідомив, що він виїхав із дому та їде з дружиною. Їхали вони у напрямку автодороги Одеса - Київ, де за селом Великі Трояни Ульяновського району, знаходиться комплекс "Кропива", до якого входить АЗС, готель та ресторан. ОСОБА_15 повідомив, що там у нього має відбутися зустріч, та запропонував піти у кафе випити каву, на що вона ОСОБА_15 , відмовилась. Не доїжджаючи до повороту на село Великі Трояни вони помітили чоловіка, який махнув їм рукою. ОСОБА_15 здивувався, побачивши його на дорозі, та сказав: "Що він тут робить, ми ж домовлялися зустрітися на заправці? ". Коли автомобіль зупинився, вказаний чоловік, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_19 , підійшов до автомобіля зі сторони пасажира та сів на заднє сидіння, позаду неї, ОСОБА_31 . На той момент він відрекомендувався ОСОБА_32 . У ОСОБА_18 була сумка невеликого розміру. ОСОБА_15 запитав, що він тут робить на що останній повідомив, що добирається. Вони продовжили рух, і коли проїхали близько 100 - 200 метрів, ОСОБА_19 попросив зупинитися та підібрати чоловіка, який стояв на узбіччі дороги, сказавши, що це його товариш. Як пізніше з`ясувалося то був ОСОБА_33 . ОСОБА_15 здивувався, але зупинився. ОСОБА_19 запропонував ОСОБА_34 вийти із автомобіля, що вони і вчинили. В цей час вона, ОСОБА_35 , у дзеркало автомобіля заднього виду, помітила, як до них підходить ОСОБА_33 . Через короткий проміжок часу вона почула два вибухи. Спочатку думала, що це вибухи від салюту. Відразу після цього почула чийсь крик, а коли повернулася назад, то побачила, як ОСОБА_24 біжить від автомобіля до середини дороги, а за ним слідом ОСОБА_19 із протягнутою рукою в якій тримав пістолет. Далі пролунало ще близько двох пострілів і ОСОБА_24 впав на дорожнє покриття. До нього відразу підбіг ОСОБА_19 , а потім і ОСОБА_33 . Перший взяв ОСОБА_36 під руки, а останній за ноги і вони його відтягли на край дороги та зіштовхнули тіло в рів. Вона намагалася набрати на мобільному телефоні будь-який номер, однак в цей час до автомобіля підбіг ОСОБА_19 , вирвав у неї з рук телефон і витягнув її з автомобіля, внаслідок чого вона впала на землю. ОСОБА_19 розібрав вказаний телефон помістив його собі до кишені, та почав запитувати, до кого вона телефонувала. Після цього ОСОБА_19 намагався підняти її, але ОСОБА_35 постійно падала та пояснила, що є інвалідом і не може ходити, тому він закинув її в автомобіль. В цей час підійшов ОСОБА_33 та за наказом ОСОБА_18 сів позаду переднього пасажирського сидіння на якому сиділа ОСОБА_35 . ОСОБА_33 схопив обома руками за її верхній одяг та сильно притиснув до сидіння, позбавляючи таким чином ОСОБА_37 можливості вільно дихати та наказав сидіти тихо. В цей час ОСОБА_19 знаходився біля ОСОБА_36 , а коли сів у автомобіль, то повідомив ОСОБА_38 , що втратив револьвер і не може його знайти. ОСОБА_33 відповів, що револьвер потрібно лишити. Проте ОСОБА_19 пішов його шукати та через деякий час повернувся із револьвером та сів у салон автомобіля. Додала, що ОСОБА_19 не погрожував їй револьвером та не направляв у її сторону, а лише передав його ОСОБА_38 . Автомобіль був заведений, ОСОБА_19 різко його розвернув та поїхав у напрямку міста Гайворон. По дорозі ОСОБА_19 почав погрожувати ОСОБА_31 , що знає де вона живе та позбавить життя її дітей. Потім запитав де траса, на що вона відповіла, що погано знає дорогу. ОСОБА_33 запитав у ОСОБА_18 , що їм робити зі ОСОБА_39 , на що останній відповів, що не знає. Весь цей час ОСОБА_19 давав вказівки ОСОБА_38 , які останній беззаперечно виконував. Виїхавши за місто Ульяновка, вони заїхали на поле, де зупинили автомобіль, забрали все викрадене і пішли у напрямку автодороги Київ-Одеса. Через 5 хвилин ОСОБА_35 поїхала автомобілем у напрямку міста Ульяновка, де за допомогою незнайомих їй людей дісталася до райвідділу міліції. Всі події від моменту зупинки на дорозі автомобіля до від`їзду тривали близько 15-20 хвилин. Справжнє ім`я ОСОБА_18 вона, ОСОБА_35 , дізналася під час досудового розслідування. Зазначила, що їй не відомо хто саме зривав із ОСОБА_36 золотий ланцюжок та браслет. ОСОБА_33 весь час мовчав та безспірно виконував всі вказівки ОСОБА_18 . ОСОБА_33 перебуваючи на задньому сидінні з переднього лобового скла дістав реєстратор та забрав його. ОСОБА_40 знаходилась між водійським та пасажирським сидінням. Сумка з прикрасами знаходилась у багажному відділенні, яку ОСОБА_23 дістав знаходячись в салоні. Крім того ОСОБА_12 доповнила, що серед наданих їй слідчим фотознімків на одному із них вона впізнала ОСОБА_18 . Також вона приймала участь у впізнані виробів із золота, серед яких впізнала вироби із золота, які були викрадені у її чоловіка під час розбійного нападу. Із викраденого їй повернуто автомобіль, два ланцюжка та кулончик.

- показаннями свідка ОСОБА_41 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції з яких вбачається, що він знав ОСОБА_10 та перебував з ним у дружніх відносинах, а також працював у нього на роботі. Перебуваючи в будинку ОСОБА_36 30.12.2014 року, в другій половині дня, на прохання останнього, допомагав зібрати речі для продажу, які знаходилися на столі, що був розташований на другому поверсі будинку (це майстерня ОСОБА_22 ), а саме вироби із золота у вигляді ланцюжків у кількості більше 20 штук, обручок, сережок, золотих злитків, багато виробів із срібла у вигляді ланцюжків у кількості близько 20 штук, каблучок, та інших виробів, які були розміщені на спеціальних планшетках, телефони більше 3 штук, фотоапарати, ноутбуки, планшети. Точно назвати всі речі йому складно, оскільки пройшло багато часу. ОСОБА_15 не розповідав детально куди і з ким він їде на зустріч. Йому лише відомо, що зустріч мала відбутися 30.12.2014 року, після 18 год., на трасі за містом Ульяновка, з однією людиною. ОСОБА_15 пропонував ОСОБА_41 поїхати разом із ним на зустріч, але останній відмовився та на початку 19 год. поїхав у своїх справах. Пізніше він дізнався, що на вказану зустріч ОСОБА_24 поїхав із дружиною ОСОБА_42 . За період роботи у ОСОБА_22 в ломбарді, ОСОБА_41 часто за проханням останнього збирав в незначній кількості вироби із золота чи техніку та привозив до будинку ОСОБА_30 .. Проте 30.12.2014 року він допомагав ОСОБА_43 зібрати для продажу вироби із золота та срібла, а також іншу техніку у дуже великій кількості. ОСОБА_41 раніше ОСОБА_8 не бачив. Одного разу, влітку він, ОСОБА_44 привозив золоті вироби в будинок ОСОБА_22 , де бачив ОСОБА_18 .

- показаннями свідка ОСОБА_45 , який у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що ОСОБА_24 був його сином. 30.12.2014 року близько 22 год. до нього зателефонувала невістка ОСОБА_12 та повідомила, що невідомі їй особи стріляли в ОСОБА_10 та скинули його в рів. Місцем події являлася ділянка автошляху сполученням місто Ульяновка - село Трояни, орієнтовно за два кілометри від траси Київ-Одеса. По прибуттю на місце вони виявили на узбіччі дороги ОСОБА_12 , який лежав обличчям донизу та ще дихав. Вони допомогли завантажити потерпілого до карети швидкої допомоги. Характер та локалізацію тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 свідок не може чітко описати. Про взаємовідносини сина з обвинуваченими йому нічого не відомо.

- показаннями ОСОБА_46 яка у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що працювала у ОСОБА_10 швачкою. Її робоче місце знаходилося на території домоволодіння потерпілого. 30.12.2014 року близько 17 год., прийшла на роботу та допомагала ОСОБА_10 складати вироби із срібла та золота (ланцюжки, каблучки, браслети, сережки). Вказані предмети ОСОБА_15 мав намір забрати із собою на зустріч із невідомою їй особою. Близько 20 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на власному автомобілі "INFINITI" поїхали на зустріч у невідомому їй напрямку. Додала, що під час досудового розслідування слідчий надавав їй для впізнання чотири фотознімки із зображенням осіб чоловічої статі. Серед них вона впізнала чоловіка, який раніше двічі бував у домоволодінні потерпілих та представлявся ОСОБА_32 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.12.2014 року з якого вбачається, що ОСОБА_12 повідомила, що в грудні 2014 року, вони рухалися по автодорозі Джулинка Гайворон - Великі Трояни виїзд на М05, біля села Великі Трояни Ульяновського району на автомобілі «INFINITI FX 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із її чоловіком ОСОБА_10 , який був за кермом вказаного автомобіля, побачили невідомого чоловіка на ім`я ОСОБА_47 , який зупинив автомобіль та сів до салону. Продовжуючи рух, вони помітили ще одного чоловіка та ОСОБА_47 попрохав зупинитися. Після зупинки її чоловік ОСОБА_10 та чоловік на ім`я ОСОБА_47 вийшли на вулицю, щоб поспілкуватися. Після цього було скоєно замах на вбивство її чоловіка та невідомі особи, шляхом вільного доступу сіли в автомобіль та заволоділи телефоном, барсеткою, готівковими коштами та золотом ( том № 2 а. с. 38);

- протоколом огляду місця події від 31.12.2014 року з фототаблицею, яким слідчим зафіксований огляд ділянки автомобільної дороги Джулинка- Гайворон-Великі Трояни виїзд на М05, де було скоєно кримінальне правопорушення. Під час огляду, на відстані 14,6 метра від електроопори №282, в північному напрямку, на асфальтобетонному покритті було виявлено плями темно-бурого кольору у вигляді кривої зламаної лінії. На узбіччі розташовані сліди волочіння, які спрямовані в північно-західному напрямку та в подальшому ведуть у кювет. На слідах волочіння, які відобразились на снігу, виявлено плями темно-бурого кольору. В кюветі втоптаний сніг, також виявлено пляму темно-бурого кольору. Виявлені під час огляду нашарування речовини темно-бурого кольору були вилучені (т. 2 а. с. 49-58);

- протоколом огляду місця події від 31.12.2014 року з фототаблицею, яким слідчим зафіксований огляд поля, що розташоване на території Новоялицької сільської ради, а саме в південно-західній її частині, поруч з автомобільною дорогою, яка сполучає місто Ульяновка з автодорогою Київ - Одеса. Під час огляду на снігу було виявлено чіткі сліди від протектора шин автомобіля, а саме місце розвороту. Також виявлено чіткі сліди від взуття двох осіб, які ведуть у напрямку автодороги Київ-Одеса. Біля протектора шин на снігу було виявлено недопалок цигарки та пляму світло - коричневого кольору, які були вилучені (т. 2 а.с. 59-66);

- протоколом огляду місця події від 31.12.2014 року з фототаблицею, яким слідчим зафіксовано огляд автомобіля марки «INFINITI FX 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ., на якому рухалися потерпілі на момент нападу. Із вказаного транспортного засобу було вилучено одяг, телефон " Sony ", пачку цигарок, відбитки пальців рук, змиви речовини бурого кольору (т.2 а. с.68-82);

- протоколом огляду місця події від 01.01.2015 року з фототаблицею, згідно яких в приміщенні моргу, розташованого на території Ульяновської ЦРЛ було оглянуто труп ОСОБА_10 , та тілі якого, в правій тім`яно-височній області в поперечному напрямку лінійної форми виявлено рану з накладеними вузловими швами в кількості 8 швів. На тильній поверхні третього пальця правої кисті, на тильній поверхні другого пальця лівої кисті, на ладонній поверхні другого пальця та на ладонній поверхні лівої кисті, біля основи першого пальця виявлено садна. В лобній ділянці виявлено множинні, округлої форми садна в кількості 13 штук. В потиличній ділянці виявлено округлої форми рану, осколкову рану на задній поверхні грудної клітки праворуч. Під час огляду вилучено: піднігтєві зрізи; зразки крові; три металевих предмета зовні схожих на кулі (т. 2 а.с.90-101);

- протоколом огляду місця події від 18.05.2015 року з фототаблицею, якими слідчим зафіксовано огляд домоволодіння АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_48 . Під час огляду було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia», ІМЕІ НОМЕР_2 (т.2 а.с.103-108);

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 , 1983 року народження , згідно якого датою його смерті є ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причиною смерті є розтрощення головного мозку, відкритий перелом кісток склепіння черепу від пострілу з неуточнених видів вогнепальної зброї (т. 2 а.с. 111);

- заявою ОСОБА_49 від 18.05.2015 року, згідно якої вона добровільно видала працівникам Ульяновського РВ УМВС України в Кіровоградській області золотий ланцюжок з підвіскою на якій мається камінь червоного кольору " гранат " (т.2 а. с. 120);

- протоколом огляду предмету від 18.05.2015 року та таблицею ілюстрацій до нього, згідно яких було оглянуто ланцюжок із металу жовтого кольору з підвіскою з металу жовтого кольору, всередині якої мається камінь червоного кольору " гранат ". Вказаний ланцюжок добровільно видала ОСОБА_50 та повідомила, що його подарував на день народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 . На ланцюжку та кулончику міститься позначення проби 585. Вага ланцюжка 4 грама, кулончика - 2 грама (т.2 а. с. 121-122);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами від 10.03.2015 року, згідно якого, під час проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії отримано інформацію про причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , яка міститься на матеріальному носії диску СD-R № 43 т (т. 3 а. с. 242);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо та відео контролю особи від 10.03.2015 року, згідно якого, під час проведення вказаної негласної слідчої (розшукової ) дії отримано інформацію про причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , яка міститься на матеріальному носії диску СD-R № 44 т (т. 3 а.с.243);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2015 року де свідок ОСОБА_51 , серед наданих йому чотирьох фотознімків із зображенням осіб чоловічої статі впізнав на фотознімку № 1 чоловіка на ім`я ОСОБА_52 , якому він передав банківську картку на його ім`я виготовлену у місті Одеса (т. 4 а. с. 96-99);

- довідкою про зміну SIM карток та IMEI невстановленою особою на ім`я ОСОБА_47 ( ОСОБА_9 ) причетного до скоєння умисного вбивства ОСОБА_12 , згідно якої, у ході проведення оперативно розшукових заходів з використанням технічних можливостей УОТЗ УМВС було встановлено, що на момент скоєння злочину невстановлена особа користувалась SIM карткою НОМЕР_3 , яка використовувалась в мобільному терміналі з ІМЕІ НОМЕР_4 , який є мобільним терміналом DUOS (на дві SIM картки). ІМЕІ № 2 - НОМЕР_5 . в якому використовувалось 2 SIM картки: 1. НОМЕР_6 за допомогою якого підозрюваний спілкувався лише з потерпілим; 2. НОМЕР_7 , який використовується в мобільному терміналі з ІМЕІ НОМЕР_8 який є мобільним терміналом DUOS (на дві SIM картки) ІМКІ №2 - НОМЕР_9 в якому використовується SIM НОМЕР_10 . Одночасно в мобільному терміналі з ІМЕІ НОМЕР_8 використовується SIM НОМЕР_11 яка значиться в телефоній книзі ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 як "Коля". Під час спілкування з останнім стало відомо, що вказаним абонентом є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (т. 4 а. с. 125);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_53 серед пред`явлених їй 24 фотознімків із зображенням осіб чоловічої статі, вказала на фотознімок № 14, на якому з її слів зображена особа, яка на початку жовтня 2014 року приїздила до ОСОБА_10 (Т.4 а. с.188-190);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та додатком від 20.02.2015 року, згідно яких потерпіла ОСОБА_12 серед пред`явлених їй чотирьох фотознімків із зображенням осіб чоловічої статі, вказала на фотознімок № 3, на якому з її слів зображена особа, яка у вечір вбивства ОСОБА_10 представилась їй ОСОБА_32 , та саме вказана особа здійснила вбивство ОСОБА_10 . Згідно додатку на фото під № 3 зображений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженець та житель АДРЕСА_4 (Т. 4 а. с.191-194);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та додатком від 03.02.2015 року, згідно яких потерпіла ОСОБА_12 серед пред`явлених їй чотирьох фотознімків із зображенням осіб чоловічої статі, вказала на фотознімок № 2, на якому з її слів зображена особа, яка представилась ОСОБА_32 , та саме вказана особа стріляла у ОСОБА_10 . На фото під № 2 зображений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженець та житель АДРЕСА_4 (Т. 4 а. с.195-198);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та додатком від 03.02.2015 року, згідно яких свідок ОСОБА_41 серед пред`явлених йому чотирьох фотознімків із зображенням осіб чоловічої статі, вказав на фотознімок № 3, на якому з його слів зображена особа, яка 11.10.2014 року була у ОСОБА_10 вдома. На фото під № 3 зображений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженець та житель АДРЕСА_4 (Т. 4 а.с.203-206);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання та таблицею ілюстрацією від 14.03.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 серед пред`явлених їй чотирьох ланцюжків , вказала на ланцюжок № 2, який належав їй, та який було викрадено під час вбивства ОСОБА_10 (Т.4 а.с. 207-211);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання та таблицею ілюстрацією від 20.05.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 серед пред`явлених їй чотирьох ланцюжків з кулончиками, вказала на ланцюжок вагою 4 грама з підвіскою прямокутної форми, в якій мається червоний камінь - гранат під № 1. Та зазначила, що саме його було викрадено під час розбійного нападу та вбивства ОСОБА_10 (Т.4 а. с. 212-216);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2015 року, та відеозаписом до нього, згідно яких ОСОБА_8 , в присутності захисника, послідовно та детально розповів і показав про обставини розбійного нападу на потерпілих, вбивства ОСОБА_10 та незаконного заволодіння транспортним засобом. Не заперечував факту попередньої змови по епізоду розбійного нападу, проте заперечував факт попередньої змови по епізоду вбивства ОСОБА_10 (Т.5 а.с.1-10).

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.02.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано по підозрі у вчиненні вбивства ОСОБА_15 (Т. 5 а. с. 25-30).

- протоколом тимчасового вилучення документів від 24.02.2015 року, згідно якого, під час затримання ОСОБА_8 серед інших речей, було вилучено ланцюжок чоловічий із металу жовтого кольору шириною 0,3 см., довжиною 49 см., складається із трьох рядів звін (Т.5 а.с. 32-35).

- висновком судово-медичної експертизи № 1 від 13.02.2015 року, згідно якої: на тілі трупу ОСОБА_10 мають місце тілесні ушкодження у вигляді: Рани лобно-тім`яно-скроневої ділянки голови справа, яка переходить в раньовий канал, що проникає в порожнину черепа, з пошкодженням речовини головного мозку з наявністю стороннього металевого тіла в порожнині черепу. Рани правої потиличної ділянки, яка переходить в раньовий канал, що йде в м`яких тканинах голови та шиї і закінчується на лівій половині шиї, з наявністю стороннього металевого тіла в кінці. Рани спини справа, що переходить в раньовий канал, який проникає в праву плевральну порожнину з пошкодженням нижньої долі правої легені, продовжується зачеревний простір справа з пошкодженням правої нирки, проникаючий в черевну порожнину і закінчується в лівій долі печінки підкапсулярно з наявністю стороннього металевого тіла в кінці. Множинних саден пальців рук. Множинних саден шкіри лоба, передньої поверхні грудної клітки, живота. Тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого вогнепального поранення голови, проникаючого вогнепального поранення зачеревного простору та живота відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді: Сліпого вогнепального поранення правої потиличної ділянки відносяться до категорії легких,що потягли короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді: Множинних саден пальців рук, шкіри лоба, передньої поверхні грудної клітки, живота відносяться до категорії легких. Рани голови, спини, які продовжуються в раньові канали є вхідними вогнепальними, про що свідчать форми ран, наявність осаднених країв ран, деформація тканин раньових каналів і наявність сторонніх металевих тіл в кінці раньових каналів. Смерть ОСОБА_10 настала від розтрощення речовини головного мозку, внаслідок вогнепального проникаючого поранення голови і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями. Множинні садна на шкірі лоба, передній поверхні грудної клітки та живота являються наслідком захворювання шкіри і причинного зв`язку з тілесними ушкодженнями та настанням смерті не мають. В крові трупа ОСОБА_10 етиловий і другі спирти, алкалоіди опію, морфін, кодеін не виявлені ( т. 2 а.с. 215-219а).

- висновком судово-медичної експертизи (додаткової) № 1/1 від 22.05.2015 року, з якої вбачається, що на підставі висновку експерта № 1 з урахуванням відомих обставин події, тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 могли утворитись при обставинах на які вказує ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту з його участю 25.02.2015 року(т.2 а. с. 226-227).

- висновком судової балістичної експертизи № 1 від 03.01.2015 року, з якої вбачається, що три предмети схожі на кулі, які було вилучено 01.01.2015 року, під час огляду місця події, а саме з шиї, з правої нижньої сторони печінки та лобної ділянки головного мозку трупу ОСОБА_10 , боєприпасами не являються, а є частинами (безоболонковими кулями) спортивних револьверних патронів «В-1», калібру 7,62 мм, до револьверів подвійної дії, системи «Наган» зразка 1895 року, виготовлені промисловим способом. Патронами, кулі від яких надані, можна проводити стрільбу з револьверів подвійної дії, системи «Наган» зразка 1895 року, спортивного револьвера «ТОЗ-36» спортивного револьвера системи «Наган» - моделі 1953 року, та інших модифікацій револьверів під револьверний патрон калібру 7,62х39R ( Т. 2 а. с. 237-240).

- звітом № В-5 авто товарознавчої експертизи з оцінки транспортного засобу від 04.02.2015 року, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля «INFINITI FX 35» державний номерний знак НОМЕР_12 на дату оцінки 04.02.2015 року становить 385732 гривні 30 копійок (Т. 2 а. с. 247-256).

- висновком судово-психіатричної експертизи № 156 від 17.03.2015 року,з якого вбачається, що ОСОБА_8 на момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підлягає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (Т. 3 а. с. 24-26).

- заключенням спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 89 від 17.03.2015 року, з якого вбачається, що в ОСОБА_8 ознак алкогольної залежності не виявлено, лікування не потребує ( Т. 3 а. с. 34).

- висновком судово-медичної експертизи № 105 від 16.03.2015 року, з якої вбачається, що на двох марлевих змивах з передньої лівої дверці автомобіля марки «Інфініті» знайдена кров людини, та при визначенні групової належності цих слідів встановлено лише антиген Н, що передбачає групу крові 0aB, яка може походити від потерпілого ОСОБА_10 (Т.3 а. с.51-53).

- висновком судово-медичної експертизи № 106 від 16.03.2015 року, з якої вбачається, що на двох марлевих змивах (речовина бурого кольору з асфальтового покриття та зі снігу з узбіччя дороги) знайдена кров людини, та при визначенні групової належності цих слідів встановлено лише антиген Н, що передбачає групу крові 0aB, яка може походити від потерпілого ОСОБА_10 (N.3а. с.60-62).

- висновком судово-медичної експертизи № 108 від 13.03.2015 року, з якої вбачається, що на футболці, що виявлена в ході огляду автомобіля марки «Інфініті» знайдено кров людини, та при визначенні групової належності встановлено антиген Н. Відносно антигену В (його присутність або відсутність) висловитись неможливо в зв`язку з неусувним впливом предмета - носія даного об`єкту на діагностичну сироватку B. Отриманні результати не виключають походження крові в об`єкта 1 від потерпілого ОСОБА_10 (Т.3а.с.70-73).

- висновком судово-медичної експертизи № 108 від 13.03.2015 року, з якої вбачається, що на футболці, яка виявлена в ході огляду автомобіля марки «Інфініті», знайдено кров людини, та при визначенні групової належності встановлено антиген Н. Відносно антигену В (його присутність або відсутність) висловитись неможливо в зв`язку з неусувним впливом предметоносія даного об`єкту на діагностичну сироватку В. Отриманні результати не виключають походження крові від потерпілого ОСОБА_10 ( Т.3 а.с.70-73 ) .

- висновком судової товарознавчої експертизи без номера від 12.05.2015 року, з якої вбачається, що станом на 30.12.2014 року середня ринкова вартість: шкіряної барсетки становила 1 139 грн.; мобільного телефону марки «Nokia 6300» становила 1 399 грн.; стартового пакету (сім-карти) оператора мобільного зв`язку КиївСтар становила 15 грн.; автомобільного відео реєстратора становила 607 гривень; тканинної дорожньої сумки становила 200 грн. (Т. 3 а. с. 120-121).

- довідкою майстра-ювеліра ОСОБА_54 , з якої вбачається, що вартість одного грама золота 585? станом на 30.12.2014 року становила 855 грн. ( Т. 3 а. с. 124).

- довідкою майстра-ювеліра ОСОБА_54 , з якої вбачається, що вартість одного грама срібного виробу станом на 30.12.2014 року становила 40 грн. (Т. 3 а. с. 125).

- довідкою про курс валюти, з`ясовано, що станом на 30.12.2014 року Національним банком України було встановлено курс долара США 1576,8556 грн. за 100 доларів (Т. 3 а. с. 126).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України за що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі, із дотриманням вимог закону, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи. Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та з погрозою застосуванням такого насильства.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, не має постійного місця проживання та роботи, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину. Врахував обставини, що пом`якшують покарання - знаходження на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини та відсутність обтяжуючих обставин, та на переконання колегії суддів обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання останньому у межах санкції п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів доводи обвинуваченого ОСОБА_8 викладені в апеляційній скарзі стосовно суворості призначеного йому покарання судом першої інстанції та неврахування його особи та всіх пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих обставин є необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги ст. 65, 66 КК України, враховано обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, враховано всі пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин. При цьому колегія суддів бере до уваги заяву потерпілої ОСОБА_12 , яка вказала що погоджується із вироком суду першої інстанції, яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 викладені в апеляційній скарзі про відсутність у нього попередньої змови з ОСОБА_9 на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення і, зокрема, на вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , та наявності ексцесу виконавця у ОСОБА_9 , а отже відсутності в його, ОСОБА_8 діях складу кримінального правопорушення передбаченого п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України є необґрунтованими та безпідставними.
Так, як правильно встановив та зазначив у вироку суд першої інстанції попередня домовленість на вчинення кримінального правопорушення між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується наступними обставинами і, зокрема, часом вчинення злочинів (була обрана нічна пора доби, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 , разом із спільником ОСОБА_9 виїхали з міста Вінниці о 06 год. ранку та зважаючи на відстань до місця скоєння злочину мали можливість зустрітися в денну пору доби); місцем вчинення злочину (спочатку, за домовленістю, зустріч мала відбутися в комплексі "Кропива", проте пізніше, за ініціативою ОСОБА_9 , була перенесена на автодорогу в безлюдному місці, куди також пішов і ОСОБА_8 ); узгодженістю дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 як на стадії підготовки до вчинення злочинів, під час вчинення так і після, а також наявністю розподілу обов`язків між ними; участю ОСОБА_8 у заволодінні майном потерпілих, розпорядженні ним та приховуванні слідів злочину; вчиненні психологічного та фізичного впливу на потерпілу ОСОБА_12 ; поведінкою обвинуваченого ОСОБА_8 після вчинення злочину, оскільки він залишив місце свого тимчасового проживання та не повідомив про вчинені діяння правоохоронні органи; обізнаністю ОСОБА_8 про ті обставини, що в розпорядженні ОСОБА_9 є револьвер системи "Наган", якого ОСОБА_8 перед вчиненням нападу на потерпілих зберігав у себе та перед скоєнням кримінального правопорушення передав ОСОБА_9 .

При цьому колегія судів бере до уваги, що про відсутність ексцесу виконавця у ОСОБА_9 та про попередню домовленість саме на вбивство потерпілого вказує узгодженість дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 те, що під час того як ОСОБА_9 здійснив два постріли у потерпілого ОСОБА_10 , а потім коли потерпілий побіг в напрямку автомобільної дороги ОСОБА_9 переслідуючи останнього підійшовши ззаду на відстань 1.5 метрів та здійснив третій постріл у лобно-тімяно-вискову частину голови потерпілого. Натомість обвинувачений ОСОБА_8 весь цей час стояв поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою. Вважаючи доведеним до кінця попередню домовленість на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 , діючи узгоджено ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_8 взяли тіло потерпілого та перетягли до лівої сторони узбіччя дороги де кинули до рову. Вказане прямо вказує на попередню домовленість на вбивство останнього з ціллю заволодіння майном та бажання позбутися тіла потерпілого ОСОБА_10 , тобто на бажання сховати сліди злочину.

Крім того колегія суддів також бере до уваги, що про передню домовленість на скоєння інкримінованого кримінального правопорушення вказують подальші узгоджені дії обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і, зокрема, те, що обвинувачений ОСОБА_8 після скоєння вбивства потерпілого спільно із ОСОБА_9 заволоділи майном належним потерпілому ОСОБА_10 та його дружині, зокрема, автомобілем, золотими виробами, та іншим майном, при цьому погрожували застосуванням насильства для життя та здоров`я потерпілої та її дітей. При цьому ОСОБА_8 сів на заднє сидіння автомобіля та схопивши двома руками за її верхній одяг, притиснув потерпілу до сидіння позбавивши її вільно дихати тобто застосував насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілої та відкрито заволодів її майном. Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 погрожували позбавити життя потерпілу та дітей якщо вона розповість про вчинене ними. Після чого вони розділили між собою майно яким незаконно заволоділи та розпорядилися ним на власний розсуд. Тому, на переконання колегії суддів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Підстави для закриття кримінального провадження та перекваліфікації дій ОСОБА_8 відсутні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно того, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист та застосовано до нього співробітниками міліції психологічний та фізичний тиск з ціллю визнання ним вини, в результаті чого він був вимушений себе обмовити під час проведення слідчого експерименту та визнати винним себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а його захисник - адвокат ОСОБА_17 неналежним чином виконував обов`язки по його захисту та підбурював до сприяння слідству є необґрунтованими та безпідставними та повністю спростовується відеозаписом вказаної слідчої дії, згідно якої обвинувачений ОСОБА_8 у присутності свого захисника, вільно послідовно та детально розповів і показав про обставини вчинених кримінальних правопорушень, які повністю узгоджуються із іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Також дані доводи спростовуються постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_55 від 29.03.2017 року про закриття кримінального провадження №0000051, внесеного до ЄРДР 10.03.2017 року за №0000051 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення в діянні співробітників ГУНП в Кіровоградській області по результатам перевірки, проведеної на підставі ухвали колегії суддів Апеляційного суду Кіровоградської області від 28.02.2017 року.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що згідно вказаної постанови, обвинувачений ОСОБА_8 зазначив під час проведення перевірки, що будь-яких претензій до працівників правоохоронних органів та під час до судового розслідування кримінального провадження відносно нього він особисто немає.

Також колегія суддів бере до уваги, що на стадії досудового розслідування, з моменту затримання та під час усіх слідчих дій у обвинуваченого ОСОБА_8 був професійний захисник адвокат ОСОБА_17 . Із заявами з приводу порушення його прав на захист та неналежного виконання обов`язків захисником під час проведення досудового розслідування та під час застосування запобіжних заходів слідчими суддями обвинувачений не звертався. Також не звертався із відповідними заявами до правоохоронних органів та суду. Будь-які докази з приводу застосування недозволених методів до ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування у матеріалах провадження відсутні. Будь-яких порушень прав обвинуваченого у тому числі права на захист як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду колегією суддів не встановлено.
Також, доводи обвинуваченого з приводу того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону, допущено неповноту судового розгляду та упередженість і, зокрема, не допитано свідка ОСОБА_16 який може його охарактеризувати як особу,та інших свідків, не враховано всі зібрані докази по кримінальному провадженню та надано їм неправильну оцінку чим прийнято сторону обвинувачення є необґрунтованими та безпідставними.
На переконання колегії суддів суд першої інстанції повно, об`єктивно та неупереджено розглянув кримінальне провадження, відповідно до вимог закону вирішив усі заявлені клопотання, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_8 , дослідив усі зібрані докази по кримінальному провадження та надав їм належну правову оцінку, неповноти, упередженості та інших порушень судового розгляду при цьому не допустив. Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у клопотанні обвинуваченого стосовно виклику та допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , оскільки останній не був безпосереднім учасником подій в яких обвинувачується ОСОБА_8 та вжив всіх можливих заходів щодо виклику і допиту свідків заявлених прокурором, допитав потерпілу ОСОБА_12 , та допитав свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_45 , та ОСОБА_56 та обґрунтовано не допитував інших свідків, оскільки прокурор відмовився у судовому засіданні від їх допиту, проти чого інші учасники процесу, у тому числі обвинувачений не заперечували. При цьому колегія суддів бере до уваги, що ці свідки не були безпосередніми свідками подій в яких обвинувачується ОСОБА_8 , що він також підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції.
Крім того колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду кримінального провадження спочатку заявив клопотання про виклик вказаних свідків, а потім відмовився від вказаного клопотання вказав, що це недоцільно.
Тому, колегія суддів розцінює вказані доводи обвинуваченого як намагання безпідставно затягнути розгляд кримінального провадження та намаганням ухилитися від покарання за вчинені кримінальні правопорушення.
На переконання колегії суддів судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушень кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого рішення не допущено.
Беручи до уваги викладене колегія судів доходить висновку, що апеляційна скарга із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Разом із тим, на підставі ч.2 ст.404 КК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» оскільки, вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 не набрав законної сили, а судом першої інстанції перераховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з дня затримання - 24 лютого 2015 року по день винесення вироку судом першої інстанції - 07.06.2016 року, який не набрав законної сили, колегія суддів беручи до уваги лист роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на №6244-06/15-вих ( вх. №1738/0/1-15 від 29 грудня 2015 року) про висловлення позиції щодо застосування окремих положень Закону України від 26 листопада 2015 року №838-V111 «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання», положення Європейської Конвенції з основоположних свобод та прав людини та практики Європейського суду з прав людини, вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення із розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня затримання - 24 лютого 2015 року по 26 червня 2017 року включно, тобто по день набрання вироком законної сили, оскільки вказаний термін він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили включно, в решті вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з дня затримання 24 лютого 2015 року по 26 червня 2017 року, тобто день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4