Номер провадження: 11-сс/785/298/17
Номер справи місцевого суду: 521/2601/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю:

апелянта - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2017 року відмову у відкритті провадження за її скаргою на рішення прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001767,

встановив:
Постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 від 27.01.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 щодо повідомлення про підозру нотаріусу ОСОБА_8 про підозру за ч.2 ст.367 КК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001767.

16.02.2017 року ОСОБА_6 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою на дану постанову.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2017 року у відкритті провадження за даною скаргою було відмовлено. Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_6 подала скаргу на рішення прокурора, яке згідно з ч.1 ст.303 КПК України не підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

На дану ухвалу ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відкрити провадження за її скаргою. В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що слідчий суддя безпідставно позбавив її права на судовий захист її прав та законних інтересів. ОСОБА_6 вважає, що постанова прокурора є немотивованою, у зв`язку з чим не може бути визнана процесуальним рішенням в розумінні ст.220 КПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача; думку ОСОБА_6 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги і просила її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновків про таке.

Порядок та перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які можуть бути оскаржені в до слідчого судді під час досудового розслідування, чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, до яких відносяться:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Оскаржувана ОСОБА_6 постанова прокурора до цього переліку не входить.

Вичерпний перелік слідчих дій, які повинні бути проведені під час досудового розслідування, встановлений Главою 20 КПК України. Повідомлення про підозру до даного переліку не входить.

При цьому в оскаржуваній ухвалі слідчого судді вірно зазначено, що постанова прокурора про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 щодо повідомлення про підозру нотаріусу ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення не підпадає під визначення передбаченого п.7 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки повідомлення про підозру є процесуальним рішенням, а не слідчою чи розшуковою дією.

Не підпадає ця постанова також і під передбачену п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР або у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, оскільки повідомлення про підозру - це процесуальне рішення, що приймається слідчим за погодженням з прокурором або прокурором самостійно у випадках, передбачених кримінальним процесуальним законом, що виражає позицію органу досудового розслідування стосовно незаконності певних дій чи бездіяльності особи, ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування доказах та приймається в порядку, передбаченому КПК України.

Випадки обов`язкового повідомлення про підозру встановлені ч.1 ст.276 КПК України, до яких, зокрема, відносяться: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, висновок про наявність чи відсутність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення слідчий та прокурор приймають за своїм внутрішнім переконанням та з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Згідно з ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, змусити прокурора вчинити будь-яку процесуальну дію чи прийняти будь-яке процесуальне рішення, в тому числі шляхом звернення до нього з відповідним клопотанням, згідно з чинним кримінальним процесуальним законодавством неможливо.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо порушення слідчим суддею її права на судовий захист її прав та законних інтересів, то слід зазначити наступне.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Тому главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

При цьому, стаття 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування.

Водночас в ч. 2 ст. 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом України не встановлені заборона або обмеження в реалізації права на оскарження до слідчого судді певних процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування, а визначена особлива процедура їх оскарження, яка в даному випадку не була дотримана апелянтом, що не позбавляє його права звернення в подальшому до суду за захистом своїх прав у відповідній стадії кримінального провадження.

Таким чином, саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які підлягають оскарженню до слідчого судді під час досудового розслідування, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , оскільки оскаржувана нею постанова прокурора дійсно не може бути оскаржена під час досудового розслідування, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 від 27.01.2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 щодо повідомлення про підозру нотаріусу ОСОБА_8 про підозру за ч.2 ст.367 КК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001767, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4