ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України
ВСТАНОВИВ :
29.06.2016 року близько 17 год. 00 хв., у ОСОБА_7 , який знаходився за адресою АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт на побутовому ґрунті з раніше знайомою ОСОБА_8 , після чого він вийшов з квартири і направився додому за адресою АДРЕСА_3 , у цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , він зайшов на кухню, взяв кухонний ніж і заховав за пасок своїх брюк. Далі, близько 17:30 год., ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умиселприбув до квартири де перебувала ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 та подзвонив у двері. Коли потерпіла відчинила, ОСОБА_7 діючи умисно, утримуючи в руці заздалегідь заготовлений кухонний ніж, вільною рукою відштовхнув ОСОБА_8 від вхідних дверей, притиснувши її лівою рукою до стіни у коридорі вказаної квартири, продовжуючи при цьому утримувати у правій руці ніж, умисно наніс ним один удар в область живота ОСОБА_8 , заподіявши їй, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 372/ЛЕ/95 від 28.07.2016 року, тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення черева з ушкодженням печінки, крововиливу в черевну порожнину, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели 29.06.2016 року о 18:25 год.до настання смерті потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій визнав частково, суду пояснив, що вони разом зі ОСОБА_8 прийшли до неї на квартиру розпивати спиртні напої, крім них там було ще два чоловіка і жінка. Потім, обвинувачений пішов додому, виявив пропажу телефону та вирішив повернутись на квартиру до ОСОБА_8 , вважаючи, що залишив його там. Коли ОСОБА_7 увійшов до квартири ОСОБА_8 , йому сказали, що там немає його телефону, він пошукав його сам, але не виявив і повернувся додому, де взяв ніж для самооборони і знову вирушив до ОСОБА_8 . Коли він прийшов та став стукати у двері квартири ОСОБА_8 , його довго не пускали, а коли раптово відчинили, він випадково вдарив ножем першого, хто був на його шляху, коли зрозумів, що перед ним була потерпіла попросив викликати швидку допомогу. У вчиненому розкаюється.
Під час судового розгляду обвинувачений змінив свої показання та стверджував, що він не пам`ятає обставин нанесення удару ножем потерпілій, а в судових дебатах стверджував, що він цього не робив і хтось інсценував його причетність до поранення Страх .
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що покійна потерпіла була її матір`ю, вона зловживала спиртними напоями, була позбавлена батьківських прав і не спілкувалась з дочкою з 4-річного віку у зв`язку з тим, що постійно знаходилась у місцях позбавлення волі, коли звільнилась турбувала її телефонними дзвінками.
Потерпілою заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, у розмірі 20 000 грн., але вона просить залишити його без розгляду, оскільки обвинувачений відшкодував цю суму у повному обсязі.
Судом допитано свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 29.06.2016 року він прийшов до ОСОБА_10 , туди прийшли ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . ОСОБА_9 пішов за горілкою, потім вони випили, після чого ОСОБА_7 пішов, через деякий час повернувся, став кричати і вимагати повернути його телефон. Після чого, подзвонили у двері, ОСОБА_8 пішла відчиняти і він почув крики своєї дружини, що у ОСОБА_7 є ніж. Далі, свідок побачив, як ОСОБА_7 приставив ніж до горла ОСОБА_8 , який тримав у правій руці, а потім притиснув її до стіни лівою рукою і ножем вдарив у живіт. Після поранення ОСОБА_8 вибігла з квартири і добігла до другого під`їзду. Потім ОСОБА_7 намагався відкрити двері в зал, але він їх тримав. При цьому, ОСОБА_7 був у стані сп`яніння.
Зі свідком ОСОБА_9 08.09.2016 року було проведено слідчий експеримент, під час якого він пояснив, що знаходячись у коридорі біля дверей між кімнатою та прихожою у кв. АДРЕСА_2 побачив, як ОСОБА_7 , тримаючи у правій руці ніж, наніс ОСОБА_8 один удар ножем в область грудної клітини (сонячного сплетіння), потім свідок показав на статисті, при цьому розмістивши його спиною до стіни та обличчям до себе, притиснувши свою руку передпліччям лівої руки здавив область ключиці останнього, показавши яким чином ОСОБА_7 рукою здавлював груди ОСОБА_8 та утримуючи у правій руці макет ножа, ОСОБА_9 , продовжуючи при цьому утримувати ліву руку на грудях статиста, вказав, як ОСОБА_11 тримаючи кухонний ніж у правій руці, наніс удар в верхню частину живота потерпілої ОСОБА_8 , вказавши при цьому, що направлення удару було спереду назад, знизу до верху по відношенню до потерпілої. Ріжучий край ножа був один, звернутий праворуч по відношенню до потерпілої. Свідок зазначив, що до початку вказаних подій, видимих тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_8 не було. Після цих подій, свідок разом із ОСОБА_10 зачинили двері, щоб не дати можливості ОСОБА_7 зайти до кімнати, а через скло дверей побачили, як ОСОБА_11 сховав у карман брюк ніж та вийшов з квартири.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що зранку 29.06.2016 року ОСОБА_10 попросив її прийти прибрати у квартирі, де знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_7 . Пізніше, ОСОБА_8 попросила всіх вийти і залишилась у кімнаті з ОСОБА_7 , а потім повернулась у спідній білизні, а ОСОБА_7 пішов, але через деякий час повернувся і почав вимагати повернути його телефон, коли його не знайшов, знову пішов. Коли ОСОБА_7 вкотре повернувся до квартири, двері йому відчинила ОСОБА_8 , яку він штовхнув і приставив до горла ніж. Свідок пояснила, що момент удару вона не бачила, але почула крики і те, як ОСОБА_9 кричав, що ОСОБА_7 штрикнув ножем ОСОБА_8 .
Під час досудового слідства проведено слідчий експеримент від 08.09.2016 р. за участю свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, яким чином і при яких обставинах обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, вона знаходилась у прихожій, коли ОСОБА_8 відчинила двері ОСОБА_7 , який наніс їй удар долонями двох рук у верхню частину грудної клітини, після чого вона вдарилась спиною об стіну. Потім, свідок показала на статисті, яким чином ОСОБА_11 тримав лівою рукою Страх за шию, а правою, з ножем притиснув до передньої поверхні шиї. Після цього, ОСОБА_13 забігла на кухню повідомити ОСОБА_14 та ОСОБА_9 про те, що відбувається, а коли виходила з кухні, побачила через скло дверей, як Страх стояла біля правої стінки коридору, тримаючись за живіт.
Свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 суду пояснили, що знають обвинуваченого з гарного боку.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що працює патрульним поліції, в той день приїхав на виклик та побачив жінку, яка була ще жива, ОСОБА_7 надавав їй першу допомогу. Він був спокійний, можливо у стані алкогольного сп`яніння та сказав, що це він її порізав. ОСОБА_7 також сказав йому, що у нього є ніж, на що патрульний запропонував покласти його на землю, ніж був кухонний, довжиною близько 30 см із синьою ручкою.
Крім вищезазначених показань свідків, вина обвинуваченого у вчиненому злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду від 29.06.2016 року з фототаблицею до нього ділянки місцевості, яка розташована біля буд. №3 по вул. П. Калнишевського в м. Дніпрі, навпроти першого та другого під`їздів, під час якого на землі біля дерева під теплотрасою було виявлено та вилучено кухонний ніж, довжиною близько 26 см, на клинці якого з обох боків виявлено плями з речовиною бурого кольору, постановою слідчого від 08.09.2016 року ніж визнано речовим доказом. Плями з речовиною бурого кольору також були виявлені на ділянці вказаної місцевості, де знаходився також один марлевий тампон, вздовж доріжки з асфальтовим покривом від другого до першого під`їзду, на вході в перший під`їзд, на сходах та міжповерхових майданчиках; протоколом огляду місця події від 29.06.2016 року, зафіксована обстановка, в умовах якої було вчинено злочин, а саме кв. АДРЕСА_2 , в ході якого були виявлені плями бурого кольору на нижній дерев`яній лутці, а також в коридорі на підлозі, де було вилучено фрагмент лінолеуму з плямами речовини бурого кольору, який постановою слідчого також був визнаний речовим доказом.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 372/ЛЕ/95 від 28.07.2016 року, у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення черева з ушкодженням печінки, крововиливу в черевну порожнину, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 підтвердив висновки експертизи та відповів на поставлені йому запитання щодо зроблених ним висновків.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №272к від 06.07.2016 року, кров обвинуваченого ОСОБА_7 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №1292 від 28.07.2016 року, кров ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, з супутнім антигеном Н. На представленому фрагменті марлі була встановлена наявність крові людини, з виявленими антигенами А і Н, що не виключає можливості утворення його за рахунок крові групи А ізоглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н або за рахунок змішування в цьому сліді крові кількох осіб, груповій характеристиці крові, для яких властиві антигени А і Н. Таким чином, не виключається можливість походження крові в цьому сліді від потерпілої ОСОБА_8 , крові якої властиві обидві виявлені антигени.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 1294 від 28.07.2016 року, на представлених для дослідження сорочці та парі гумових шльопанців була встановлена наявність крові людини, походження якої від потерпілої ОСОБА_8 не виключається, так як крові останньої властиві обидва виявлені антигени А і Н та ізогемаглютинін анти-В.

Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи № 751 від 26.07.2016 року, не виключається можливість походження крові та клітин на клинку ножа від потерпілої ОСОБА_8 , беручи до уваги її групову властивість крові.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 1293 від 28.07.2016 року,на представленому для дослідження фрагменті лінолеуму була встановлена наявність крові людини, при цьому не виключається можливість походження крові від потерпілої ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2959е від 30.07.2016 року, у ОСОБА_7 будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень або наслідків від їх загоєння на голові, обличчі, тулубі та кінцівках при огляді не виявлено.

Судом також досліджено протокол огляду речей потерпілої ОСОБА_8 від 29.06.2016 року, в ході якого було виявлено та вилучено окуляри, жіночі бриджі чорного кольору, рожеву футболку з білими, чорними та синіми полосами, бюстгальтер чорного кольору, труси фіолетового кольору, туфлі сірого кольору, всі вказані речі постановою слідчого від 10.09.2016 року визнано речовим доказом.
Відповідно до протоколу огляду трупа від 29.06.2016 року з фототаблицею до нього, у приміщенні перев`язної першої хірургії КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня «ДОР» за адресою м. Дніпро, вул. Батумська, 13 було оглянуто труп ОСОБА_8 , нижні кінцівки якого випрямлені у колінних суглобах, верхні кінцівки зігнуті у ліктьових суглобах та торкаються тіла, на животі в епігастральній області наявна колото-різана рана з рівними краями, розрізом приблизно 2,5 ? 1 см, трупні плями не вражені.
Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як спосіб захисту, його показання, щодо того, що він вдарив ножем першого, хто зустрівся у нього на шляху, спростовується показами свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , відповідно до яких, обвинувачений ОСОБА_7 деякий час утримував потерпілу ОСОБА_8 , а вже потім наніс їй удар ножем, що виключає вірогідність випадковості ситуації, а говорить про цілеспрямований намір вчинити протиправні дії відносно потерпілої ОСОБА_8 , протоколами слідчих експериментів з вищевказаними свідками, які були очевидцями злочину та розповіли, яким чином ОСОБА_7 його вчинив. Так само спростовуються показання обвинуваченого щодо його непричетності до нанесення ОСОБА_8 ножового поранення.
Додатково показання обвинуваченого щодо його непричетності до зазначеного злочину спростовуються висновками судово-імунологічної експертизи № 1294 від 28.07.2016 року, де вказано, що на представлених для дослідження сорочці та парі гумових шльопанців( одяг ОСОБА_7 ), була встановлена наявність крові людини, походження якої від потерпілої ОСОБА_8 не виключається, так як крові останньої властиві обидва виявлені антигени А і Н та ізогемаглютинін анти-В.

Сторона захисту наполягає на тому, що на тілі ОСОБА_8 окрім ножового поранення виявлені інші тілесні ушкодження, виникнення яких не встановлено, суд, шляхом допиту осіб, що були разом зі ОСОБА_8 вдень її загибелі, встановив, що ОСОБА_8 зловживала спиртними напоями, вела аморальне життя, тому інші, крім колото-різаної рани в області черева, тілесні пошкодження не мають відношення до її загибелі.

Твердження сторони захисти щодо перебування ОСОБА_7 під впливом доданих до алкоголю психотропних речовин, що вплинули на його волю та здатність керувати своєю поведінкою та діями спростовується висновком судово-психіатричної експерт № 173, яка зазначила, що ОСОБА_7 під час діяння, що ому інкримінується будь яким психічною хворобою, тимчасовим розладом психіки не страждав, міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Норма, передбачена частиною другою статті 121 КК, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілої (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

Прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.

В аспекті сказаного слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якій зазначено, що для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Із фактичних обставин справи, що знаходиться на розгляді встановлено, що ОСОБА_7 обурившись на те, що не може знайти свого телефону вийшов з квартири за адресою АДРЕСА_2 і направився додому за адресою АДРЕСА_3 , у цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ,для чого він взяв кухонний ніж і повернувся до квартири де перебувала ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 та подзвонив у двері. Відчинила двері саме ОСОБА_8 , ОСОБА_11 діючи умисно, утримуючи в руці заздалегідь заготовлений кухонний ніж, вільною рукою відштовхнув ОСОБА_8 від вхідних дверей, притиснувши її лівою рукою до стіни у коридорі вказаної квартири, умисно наніс ним один удар в живіт ОСОБА_8 ..
Діючи таким чином, обвинувачений достеменно усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілої

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілої, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча обвинувачений і не бажав цього настання, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілої.

Отже, у даному випадку має місце вчинення ОСОБА_7 злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.

Саме тому суд фактичні підстави кваліфікації у цій справі розцінює як наявність у діях ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК.

Суд допитав обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідив висновки експертиз, письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого і вважає, що вина ОСОБА_7 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 121 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає добровільне відшкодування моральної шкоди, відповідно до заявленого цивільного позову.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не знаходить.
З врахуванням наведених обставин справи особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі.

Провадження щодо цивільного позову про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином, суд закриває у зв`язку із її відшкодуванням обвинуваченим під час судового розгляду.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Прийняти відмову від цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди . Провадження щодо цивільного позову закрити.

Речовий доказ кухонний ніж - знищити.

Строк покарання обчислювати з 01 липня 2016 року.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення з 01 липня 2016 року до набранням вироком законної сили у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1