Справа № 481/1210/16-к
Провадж.№ 1-в/481/179/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2016 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника виправного центра № 103 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області, засудженого 27.10.2015 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України до двох років обмеження волі про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

встановив:

ОСОБА_5 вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2015 року визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На момент розгляду справи засуджений відбув 9 місяців 13 днів. Невідбутий строк складає 1 рік 2 місяці 17 днів.

08.11.2016 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про заміну невідбутої частини покарання у виді обмеження волі більш м`яким, а саме: виправних робіт по відбуттю 1/3 строку покарання, вказуючи на те, що він не згодний з рішенням адміністрації ВЦ № 103, яким відмовлено йому в цьому.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , який не підтримав заяву, думку прокурора ОСОБА_3 , який вважав, що заява не підлягає задоволенню, пояснення засудженого ОСОБА_5 , який просив замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, суд дійшов такого.

Як видно з характеристики на засудженого складеної начальником відділення СВПР лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_5 працевлаштований робочим ремонтної майстерні установи. За сумлінне ставлення до праці має 1 заохочення, однак за час відбуття покарання допустив 3 порушення встановленого порядку відбуття покарання, за що має 3 стягнення, які на даний час не погашені у встановленому законом порядку та достроково не зняті.

ОСОБА_5 у взаємовідносинах з персоналом установи коректний. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у неохайному стані, має відповідний зовнішній вигляд. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує, але неохоче. На заходи виховного впливу не реагує, належних висновків не робить. У скоєному злочині розкаюється, міру покарання вважає справедливою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не завжди адекватно реагує на критику в свою адресу. Засуджений ОСОБА_5 бере участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».Засуджений ОСОБА_5 підтримує зв`язок з рідними шляхом телефонних розмов.

Відповідно до ч. 1 ст.82 Кримінального кодексу (далі КК України) особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ч. 1 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.56 Кримінально-виконавчого кодексу України особи, засуджені до обмеження волі, відбувають покарання у виправних центрах, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до їх місця проживання до засудження.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив, як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч.7 ст.69 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення. Накладене в цей період нове стягнення на засудженого перериває перебіг зазначеного строку і його обчислення продовжується знову з дня відбуття останнього стягнення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, на момент розгляду заяви засудженого ОСОБА_5 , він має три незнятих і не погашених у встановленому законом порядку стягнення, а саме 06.06.2016 року за порушення розпорядку дня, не вихід на перевірку у виді догани; 13.06.2016 року за порушення розділу 3 пункту ІІІ ПВР - відмову займати спальне місце, яке йому вказав начальник відділення у виді суворої догани; 27.06.2016 року за нанесення татуювання у виді суворої догани.

Наявність непогашених та незнятих, в установленому законом порядку, стягнень, яким піддавався засуджений під час відбуття покарання, дають підстави зробити висновок, що засуджений ОСОБА_5 не довів поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, а тому йому не може бути замінена невідбута частина покарання на більш м`яке.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з часу її проголошення, а засудженим,у той же строк з часу отримання ним її копії.

Суддя