У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/1747/17 1-в/610/274/2017

м. Балаклія 25.07.2017 року
Балаклійський районний суд Харківської області -
головуючий: ОСОБА_1 ,

за участі

представника ЛКК: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Приморського краю РФ, раніше судимого 8-м разів,

засудженого
31.08.2016р. Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186, 69 КК України до 03р. позбавлення волі. За ухвалою апеляційного суду Сумської області від 01.12.2016р. строк попереднього ув`язнення зарахований за правилами ч. 5 ст. 72 КК України,
початок строку відбування покарання 31.08.2016р., кінець 31.05.2019р., не відбута частина покарання становить 01 рік 10 місяців 06 днів, -
в с т а н о в и в:

Клопотання засудженого обґрунтоване наявністю у нього ряду захворювань, які на його переконання перешкоджають подальшому відбуванню покарання (а.с. 1).

Засуджений своє клопотання підтримав, визнавши, що має 8 судимостей, має стягнення за куріння у невідведеному для цього місці, до погашення цивільного позову не приступив, не працює за станом здоров`я, не входить до ради колективу засуджених, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу. Захворювання на ВІЛ встановлено ще у 2005р.
Представник ЛКК заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що на даний час загрози здоров`ю чи життю засудженого не має, що буде пізніше не відомо. Визнав, що за станом свого здоров`я засуджений може виконувати дрібні роботи, приймати участь у виховних заходах, програмах диференційованого виховного впливу. За час лікування стан засудженого поліпшився, зараз стабільний, ближче до середньої тяжкості.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання з огляду на особу засудженого, його поведінку за час відбування покарання, відсутність загрози здоров`ю чи життю.
Адміністрація ПВК (№ 17) просила розглядати справу за їхньої відсутності.

Частина друга статті 84 КК України передбачає можливість звільнення засудженого від покарання або від подальшого його відбування за сукупності таких умов:
1)особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної;

2)така тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання;

3)це сталося після вчинення злочину або постановлення вироку.

При вирішенні цього питання суд має враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи. Сам по собі факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання.

Дійсно, зазначена у висновку ЛКК від 07 липня 2017 року хвороба засудженого на ВІЛ-інфекція IV клінічна стадія (абсолютна кількість СД-4

Однак з вказаного висновку ЛКК не убачається, що зазначена хвороба засудженого перешкоджає подальшому відбуванню покарання, на цей час становить загрозу його здоров`ю чи життю, що є необхідною умовою за ч. 2 ст. 84 КК України.

Про відсутність загрози для здоров`я чи життя засудженого внаслідок захворювання підтвердив і представник ЛКК.

Більш того, стан здоров`я засудженого в динаміці не погіршується, а навпаки покращується. Якщо при дослідженні крові 28.03.2017р. кількість СД-4 клітин = 49, то 18.05.2017р. вже = 65 (особ. спр. а.с. 53, а.с. 15).

Також судом враховується відсутність у засудженого близьких чи рідних, які б мали можливість здійснювати за ним догляд у разі звільнення і дали на це згоду, або даних про те, що він буде поміщений до лікувальної установи, спроможної надати йому лікування якісно кращого рівня, що має істотне значення для вирішення подання.

Як було вказано вище, Закон вимагає від суду враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи (ч. 2 ст. 84 КК України). Такими обставинами можуть бути: поведінка засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, тривалість відбутого покарання, обставини, які при можливому звільненні від покарання або від його подальшого відбування можуть поставити засудженого у безвихідне становище (наприклад, відсутність постійного місця проживання, рідних чи близьких тощо), а також інші обставини.

Ці положення містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1973р. № 8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», узагальненнях судової практики.

Водночас з виявленою тяжкою хворобою, засуджений має значний кримінальний досвід, засуджений вже 9-й раз; за час відбування покарання він позитивно, ініціативно себе жодного разу не проявив, не має жодного заохочення, натомість має одне стягнення за паління, яке вочевидь не сприяє одужанню і свідчить про безвідповідальне ставлення до лікування; за висновком характеристики на шлях виправлення не став; не виявляє бажання працювати, не є членом ради колективу засуджених, не приймає участі виховних заходах, які проводяться в колонії, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, до погашення цивільного позову не приступив.

Програми диференційованого виховного впливу є складовою соціально-виховної роботи згідно до ст. 123 КВК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 123, ч. 2 ст. 127 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

Згідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суду не надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ці факти на переконання суду не свідчать про бажання засудженого навіть стати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того засуджений не позбавлений права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але до цього адміністрацією представлений не був.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84 КК України та ст.ст. 537-539 КПК України,
у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1