Справа № 442/2883/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/28/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2015 року, -

за участю прокурора : - ОСОБА_6

обвинуваченого : - ОСОБА_7

захисника : - ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого провідним інженером в Дрогобицькому міському виробничому відділі Львівської регіональної філії Центру «ДЗК», одруженого, має на у триманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, раніше не судимого, інваліда 3 групи, -
визнано винуватим за ст. 286 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Строк покарання засудженому ОСОБА_7 рахується з часу проголошення вироку.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
За вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 20 січня 2015 року приблизно о 16 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем "3A3-DAEWOO Sens Т13110" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним автодорогою Східниця-Пісочне у напрямку до с.м.т. Пісочне, при проїзді її ділянки в районі 20 км + 760 м, що між м. Борислав та м. Трускавець у Дрогобицькому районі Львівської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 б), д), 2.9 а); п.п. 11.2, 11.3; п. 12.1; п.п. 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку експерта №285/2015-т судово-токсикологічної експертизи виявлено в крові етиловий спирт в кількості 1,76 % проміле), на ділянці дороги із заокругленням праворуч по ходу його руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримав безпечного бокового інтервалу до правої межі проїзної частини дороги, що призвело до втрати контролю над його рухом і, як наслідок, виїзду на зустрічну смугу руху, де керований ним транспортний засіб зіткнувся з автомобілем "ЗАЗ-110378-40" реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував, рухаючись у зустрічному напрямку і мав перевагу у русі, водій ОСОБА_9 .
Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 пасажир автомобіля "ЗАЗ-110378-40" реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 36 судово-медичної експертизи від 06.02.2015 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних тілесних ушкоджень різного характеру та локалізації, які розташовувалися в ділянці голови, тулуба та кінцівок, зокрема: чотирнадцяти синців та чотирьох ран, що розташовувались - синці в ділянці чола посередині й ліворуч, ближче до межі зросту волосся та надбрівних дуг з переходом на очниці, на верхній губі рота посередині з переходом на носову переділку, в ділянці підборіддя праворуч, на передній поверхні грудної клітки праворуч, починаючи від рівня третього ребра до реберної дуги між середньо-ключичною й передньо-підпахвовою лінією, на боковій поверхні грудної клітки ліворуч, на рівні шостого - восьмого ребер між передньо-підпахвовою та середньо-підпахвовою лініями, синця блідо-синюватого кольору, на передньо-зовнішній та задній поверхні лівого стегна у верхній та середній третинах, на передній поверхні лівого колінного суглобу та лівої гомілки у верхній третині, в ділянці правого гомілково-ступневого суглобу, ранки розташовувались на фоні синців в ділянці лівого стегна у верхній третині, на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу та лівої гомілки у верхній третині, в ділянці внутрішнього надвиростка правої великогомілкової кістки, та садна на лівій сідниці, в ділянці гребеня лівої клубової кістки та правої гомілки в нижній третині, крововиливу в м`які покриви голови в місці розташування синців, закритої черепно-мозкової травми у вигляді субарахноїдального крововиливу та забою головного мозку, множинних переважно прямих переломів ребер справа і зліва по різних анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври ліворуч та забоєм й розривом легень, що супроводжувався внутрішньо-грудним крововиливом та тупою травмою живота у вигляді розриву печінки з внутрішньою кровотечею, закритого уламкового перелому лівого стегна на рівні верхньої та середньої третини зі зміщенням, обох кісток лівої гомілки у верхній третині та правої гомілки в нижній третині, множинних переломів ребер справа і зліва по різних анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври зліва та розривами лівої легені й печінки з внутрішньою кровотечею, які перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю, не дивлячись на надання їй медичної допомоги та відносяться до тяжкого ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння; водій автомобіля "ЗАЗ-110378- 40" реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 згідно висновку експерта № 35 судово-медичної експертизи від 03.03.2015 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних тілесних ушкоджень, які розташовувались на різних ділянках тіла, зокрема: а) в ділянці голови та обличчя: синців та саден в ділянці носа та нижньої щелепи, відкритого зламу нижньої щелепи на рівні четвертого зуба справа та шостого зуба зліва з забоєм головного мозку, субарахноїдальним крововиливом та забоєм лобних й потиличної ділянки мозку здрібно крапковими крововиливами в сірій речовині головного мозку; б) з локалізацією в ділянці тулуба: обширного синця з крововиливом в м`які покриви грудної клітки та черева справа; множинних прямих переломів ребер справа з ушкодженням пристінкової плеври та забоєм й розривами правої легені в середній і нижній часточках, з крововиливом в праву плевральну порожнину, розриву діафрагмальної поверхні правої долі печінки з кровотечею в черевну порожнину; в) з локалізацією в ділянці кінцівок: множинних синців, саден та ран обох китиць рук, лівого стегна, обох колінних та гомілково-ступневих суглобів, переломів середніх фаланг третього, п`ятого пальців правої кисті, відкритого багатоуламкового перелому лівої стегнової кістки та обох гомілково-ступневих суглобів й п`яткової кістки, що супроводжувалися масивною зовнішньою кровотечею та травматичним шоком, які перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю та відносяться до тяжкого ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_7 своїми вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , тобто скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки. В решті вирок залишити без зміни.
Не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_7 та доведеності його вини, у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, вважає вказаний вирок суду незаконним, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що, суд незважаючи на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (в крові етиловий спирт в кількості 1,76 проміле), що є обставиною, яка обтяжує покарання, в результаті його дій настали тяжкі наслідки у вигляді смерті двох осіб, потерпілі при призначенні покарання покладаються на розсуд суду, призначив покарання ОСОБА_7 в межах санкції ст.286 ч.3 КК України та безпідставно керуючись ст.75 КК України звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового терміну.
Покликання суду на такі обставини, як щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим та перебування на утриманні двох малолітніх дітей, якими суд першої інстанції обгрунтовував можливість застосування вимог ст.75 України, необхідно враховувати як пом`якшуючі обставини при призначенні покарання ОСОБА_7 у межах санкції ст.286 ч.3 КК України.
Наголошує, що враховуючи те, що причиною ДТП стало грубе порушення правил дорожнього руху з боку ОСОБА_7 , а саме керування транспортним засобом із перевищуванням безпечної швидкості руху та в стані алкогольного сп`яніння, вражає, що ОСОБА_7 необхідно призначити додаткове покарання з максимальним терміном.
На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 подав заперечення в яких просить апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 відхилити, вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 2 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, виступи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочинного діяння відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, не оспорюється учасниками процесу і є обґрунтованим.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.3 ст.286 КК України оскільки ОСОБА_7 20 січня 2015 року приблизно о 16 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем "3A3-DAEWOO Sens Т13110" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним автодорогою Східниця-Пісочне у напрямку до с.м.т.Пісочне, при проїзді її ділянки в районі 20 км + 760 м, що між м. Борислав та м.Трускавець у Дрогобицькому районі Львівської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 б), д), 2.9 а); п.п. 11.2, 11.3; п. 12.1; п.п. 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку експерта №285/2015-т судово-токсикологічної експертизи виявлено в крові етиловий спирт в кількості 1,76 % проміле), на ділянці дороги із заокругленням праворуч по ходу його руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримав безпечного бокового інтервалу до правої межі проїзної частини дороги, що призвело до втрати контролю над його рухом і, як наслідок, виїзду на зустрічну смугу руху, де керований ним транспортний засіб зіткнувся з автомобілем "ЗАЗ-110378-40" реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував, рухаючись у зустрічному напрямку і мав перевагу у русі, водій ОСОБА_9 .
Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , водій автомобіля ОСОБА_9 та пасажир автомобіля "ЗАЗ-110378-40" реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 36 судово-медичної експертизи від 06.02.2015 отримали тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, які перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вважають вирок суду першої інстанції законним, підстав для посилення покарання немає, суду слід врахувати, що в обвинуваченого на утриманні є діти і реальне відбування покарання не призведе до його виправлення. Матеріальна шкода їм відшкодована, претензій до обвинуваченого в них немає.
Як вбачається зі змісту вироку, суд дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив основне покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України 5 років позбавлення волі, призначив у даному випадку, мінімальне покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті, з позбавленням прав керування транспортними засобами на 2 роки. Крім того, вважаючи , що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства звільнив від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
На думку колегії суддів, висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України є обґрунтованим.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок м`якості, зокрема безпідставного застосування ст. 75 КК України не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини , що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин , має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до застережень , наведених у п. 9 Постанови, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі с. 75 КК України має бути належним чином мотивоване.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог, мотивуючи своє рішення про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, суд послався на те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, його характеризуючі дані, має на утриманні двох дітей, працює, відшкодував потерпілим повністю заподіяну шкоду, є інвалідом третьої групи, якому рекомендується лікування в травматології, а також те, що потерпілі при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.
Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається прокурор, як на підставу скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.
Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.11.2005 р. з подальшими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно. Додаткове покарання, передбачене як обов`язкове ч. 3 ст. 286 КК, суд може відповідно до ст. 69 КК не призначати лише за наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку, що в даному випадку судом першої інстанції було виконано та вірно призначено покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 2 роки.
Враховуючи думку потерпілих, про те, що матеріальна та моральна шкода їм відшкодована, будь-які претензії матеріального характеру відсутні, в зв`язку з чим вони покладаються на розсуд суду, щодо призначення покарання і вважають законним винесене рішення судом першої інстанції, обставини справи, колегія суддів, вважає,що виправлення засудженого та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Дана справа вже розглядалась Апеляційним судом Львівської області і ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 10 листопада 2015 року, вирок місцевого суду був залишений без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2016 року касаційну скаргу прокурора задоволено та скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 .

Підставою для скасування ухвали Апеляційного суду Львівської області слугувало те, що суд апеляційної інстанції в ході розгляду кримінального провадження в достатній мірі не звернув увагу на те, що місцевий суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наслідки, що настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, під час якої ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, при новому розгляді даної справи в апеляційному порядку встановлені обставини, які суттєво впливають на можливість застосування щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК України, крім тих, що наведені вище.

Зокрема те, що потерпілі не змінили своєї думки щодо покарання ОСОБА_7 вважають, що його не слід ізольовувати від суспільства, погоджуються із призначеним покаранням.

ОСОБА_7 є інвалідом ІІІ групи і це є в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, стан його здоров`я погіршився, він постійно стаціонарно лікується.

Крім цього, ОСОБА_7 представив медичні документи про те, що його дружина являється вагітною, а згідно висновку «Медичного центру Інтерсоно» у ОСОБА_13 вагітність 24 тижні та передбачувана дата пологів 05.05.2017 року.

Також у ОСОБА_7 на утриманні є двоє малолітніх дітей, що свідчить про тісні соціальні зв`язки обвинуваченого ОСОБА_7 , позбавлення яких, при скасуванні застосування до нього положень ст. 75 КК України, негативно відобразиться на вагітній дружині, а в подальшому на новонародженій дитині.

Обвинувачений ОСОБА_7 після винесення вироку судом першої інстанції порушень закону не допускав, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем праці, що свідчить про його бажання виправлення.

Згідно довідки Дрогобицького МРВ Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України вбачається, що на підставі зазначеного вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 узятий на облік кримінально-виконавчою інспекцією Дрогобицького міськрайонного відділу 27.11.2015 року і за час перебування на обліку порядок та умови звільнення від відбування покарання не порушував, для реєстрації з`являється вчасно, нових злочинів не вчиняв, обов`язки покладені на нього судом виконує без порушень, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно матеріалів перевірок ДОП Дрогобицького ВП за місцем проживання характеризується добре, шкідливих звичок не має, громадський порядок не порушує, скарг від сусідів на ОСОБА_7 не поступало.

Водночас відповідно до характеристики - прохання священника ОСОБА_14 (парафії Св. Володимира і ОСОБА_15 ) ОСОБА_7 є віруючий християнин, активний учасник парафіяльного життя, порядний сім`янин.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, істотно знизилась фактична ступінь тяжкості злочину і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, фактично ОСОБА_7 не є суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства, а доводи апелянта про перебування ОСОБА_7 на час дорожньо-транспортної пригоди не є визначальною підставою для ізоляції його від суспільства.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 65 КК України, як норми яка встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку суду першої інстанції, щодо ОСОБА_7 і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4