Справа №483/402/15-к 12.12.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000047 апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, працюючого на посаді старшого інспектора митного посту « Миколаїв - Морський» Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в органах Державної митної служби України строком на 2 роки, зі штрафом в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та виправдано на підставі ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Цивільний позов прокурора залишено без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення комісійної товарознавчої експертизи від 29.10.2013р. та судово-економічної експертизи від 27.06.2014 року віднесено на рахунок держави.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі апелянт вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам справи.
Прокурор вказує, що ОСОБА_6 обіймаючи посаду ст. інспектора митного поста, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, усвідомлюючи, що задекларований капітаном судна «Catrine» ОСОБА_8 транспортний засіб відповідає тільки двом вимогам транспортного засобу, до якого можливо застосувати пільги відповідно до Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення від 26 червня 1990 року (м. Стамбул), а саме транспортний засіб зареєстрований на території, яка не є територією тимчасового ввезення та використовується третьою особою, не переконавшись у використанні зазначеного транспортного засобу з комерційною метою, тобто беручи до уваги відсутність будь-яких товарів і пасажирів на борту, оформив вхід на митну територію України вищевказаного транспортного засобу у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування.
Зазначає, що правова оцінка та аналіз вимог законодавства судом першої інстанції не надана.
Посилається на те, що суд при ухваленні вироку не взяв до уваги акт №3/26-15-17-02-30/ невиїзної документальної перевірки дотримання фізичною особою ОСОБА_8 законодавства з питань державної митної справи від 08 січня 2014 року про те, що при оформленні на митниці не надані документи, що підтверджують комерційну мету ввезення судна, внаслідок чого не сплачені податкові зобов`язання з ввізного мита в сумі 331 435 грн. 47 коп. та податку на додану вартість в сумі 729 158 грн. 03 коп.
Зазначає, що судом також не взято до уваги висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 7587/14-45 від 27 червня 2014 року, відповідно до якого підтверджені висновки, викладені в акті про результати документальної невиїзної перевірки стану дотримання ОСОБА_8 законодавства з питань митної справи щодо несплачених податкових зобов`язань з ввізного мита та ПДВ на загальну суму 1 060 593 грн. 50 коп.
Звертає увагу, що судом у зв`язку з невірним застосуванням норм законодавства зазначено хибні доводи невинуватості ОСОБА_6 , тобто, що стороною обвинувачення не надано належних допустимих доказів, що надані декларантом документи за формою, змістом та обсягом не відповідали заявленому режиму, як не доведено факт, що умови тимчасового ввезення порушені.
Вказує, що зазначені обставини не входили до об`єму доказування під час розгляду кримінального провадження, при цьому факт використання вищевказаного транспортного засобу для перевезення пасажирів не підтверджений.
На думку апелянта наведені докази судом оцінені неповно, не в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, внаслідок чого суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, який не відповідає фактичним обставинам провадження.
Крім того апелянт вказує, що зважаючи на неповноту дослідження судом першої інстанції обставин, на які можуть посилатися учасники судового провадження, що полягає у поверхневій їх оцінці, ненаданні оцінки усім дослідженим в суді доказам, відсутності оцінки доказів у їх сукупності, що призвело до помилки у оцінці фактичних обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 404 КПК України, у ході апеляційного розгляду необхідно повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження.
В запереченнях захисник ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, будучи службовою особою, обіймаючи посаду головного інспектора митного поста, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, маючи право здійснювати митне оформлення та контроль за пропуском і додержанням встановленого порядку переміщення через митний кордон України транспортних засобів, товарів та інших предметів, 05 травня 2012 року, перебуваючи в зоні діяльності Миколаївської митниці на території ТОВ «Порт Очаків» за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Ольвійська, 1, на підставі Митного кодексу України та Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, прийнятої 26 червня 1990 року у м. Стамбул, до якої Україна приєдналася 24 березня 2004 року, здійснив митний контроль та митне оформлення входу на митну територію України транспортного засобу моторної яхти «Catrine» під прапором Панами, в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування, під зобов`язання капітана судна про вивезення судна закордонного плавання до 04 травня 2013 року на підставі документів, які були надані декларантом капітаном судна, чим надав податкову пільгу.
При цьому, усвідомлюючи, що задекларований капітаном судна «Catrine» ОСОБА_8 транспортний засіб відповідає тільки двом вимогам транспортного засобу, до якого можливо застосувати пільги відповідно до Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення від 26 червня 1990 року (м. Стамбул), а саме транспортний засіб зареєстрований на території, яка не є територією тимчасового ввезення та використовується третьою особою, не переконавшись у використанні зазначеного транспортного засобу з комерційною метою, тобто беручи до уваги відсутність будь-яких товарів і пасажирів на борту, оформив вхід на митну територію України вищевказаного транспортного засобу у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування.
Згідно зі ст. 206 МК України дозвіл на тимчасове ввезення на митну територію України під зобов`язання про зворотне вивезення допускається щодо транспортних засобів, що використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України.
ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_8 , встановив строк тимчасового ввезення транспортного засобу до 04 травня 2013 року, не встановивши транспортні операції, для яких ввезений транспортний засіб.
ОСОБА_8 , незаконно отримавши дозвіл на вхід на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення в митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами, при цьому незаконно отримавши податкові пільги на сплату митних платежів, пройшов у внутрішні води України та в подальшому використовував транспортний засіб для потреб, які суперечать ввезенню транспортних засобів на митну територію України із наданням податкової пільги, внаслідок чого не сплачено податкові зобов`язання з ввізного мита та податку на додану вартість на загальну суму 1 060 593 грн. 50 коп.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_6 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б достовірно вказували на вчинення обвинуваченим умисного використання ним службового становища та мотиву скоєння інкримінованого йому злочину.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про законність та обґрунтованість вироку суду, повторно дослідивши матеріали провадження в межах клопотання заявленого прокурором, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Виправдовуючи ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені зловживання службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди іншою особою, що виразилось у наданні податкової пільги ОСОБА_8 при проведенні митного контролю та митного оформлення ввезення на митну територію моторної яхти «Catrine» та спричиненню тяжких наслідків у вигляді ненадходження до Державного бюджету України мита та податку на додану вартість на загальну суму1 060 593 грн. 50 коп., суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив зібрані по справі докази, провів їх аналіз та надав їм належну оцінку, а тому правильно дійшов висновку про недоведеність складу злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга прокурора обґрунтована тим, що наведені докази судом оцінені неповно, не в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, відокремлено один від одного, внаслідок чого, на думку апелянта, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, який не відповідає фактичним обставинам справи.

Як на доказ вини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного правопорушення, прокурор посилається на правову оцінку та аналіз вимог закону щодо декларування судна закордонного плавання в режимі тимчасового ввезення, яким суд, на думку прокурора, не надав належну оцінку.
Разом з тим, це твердження апелянта не відповідає фактичним обставинам провадження та висновкам суду, які викладені у вироку.

Належним чином проаналізувавши відповідні статті Митного Кодексу, положення Конвенції та додатки про тимчасове ввезення, підписаної 26 червня 1990 року в м. Стамбулі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування можуть ввозитися транспортні засоби як для комерційного, так і для приватного використання за умови дотримання встановлених Конвенцією вимог. А згідно положень митного законодавства правовою підставою для декларування судна як транспортного засобу, в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування є використання судна виключно для перевезення через митний кордон України пасажирів та вантажів.
В судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду ОСОБА_6 показав, що 5 травня 2012 року ним здійснювалось митне оформлення яхти«Catrine» капітаном якої був ОСОБА_8 . Капітан заявив судно до оформлення в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування і на підтвердження цього режиму подав усі, передбачені законом документи, а отже підстав відмовляти в митному оформленні не було. Він також не в праві був вимагати від капітана судна комерційного призначення додаткових документів на підтвердження транспортних операцій чи намірів їх проведення.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, а саме копію суднової ролі (т. 2, а. п. 120); копію списку судових запасів (т. 2, а. п. 123); копію довідки про відсутність валюти (т. 2, а. п. 125); повідомлення капітана про те, що 05 травня 2012 року по приходу до порту «Очаків» на борту немає пасажирів, посилок і передач, а також інших заборонених предметів (т. 2, а. п. 126); копію генеральної декларації про прибуття 05 травня 2012 року з Суліни до Очакова моторної яхти Sealine F46«Catrine», капітаном якої є ОСОБА_8 (т. 2, а. п. 131); копію свідоцтва про реєстрацію яхти Sealine F46 «Catrine» , як належить «New Ventures holdings LTD» (т. 2, а. п. 177); копію довіреності на користування судном та призначення капітаном ОСОБА_8 (т. 2, а. п. 179); зобов`язання капітана судна про зворотне вивезення яхти у строк до 04 травня 2013 року (т. 2, а. п. 136); копію акта здійснення комісійного контролю судна у пунктах пропуску для морського, річкового та поромного сполучення на прихід 05 червня 2013 року з порту Суліна (Румунія) до порту Очаків (т. 1, а. п.); копію суднової ролі (т. 2, а. п. 160); копію зобов`язання капітана судна про реімпорт судна 5040500 00/13/421 до 25 квітня 2014 року (т. 2, а. п. 168), копію генеральної декларації на вибуття 05 червня 2013 року з Очакова до Суліни (т. 2, а. п. 156), суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що капітан судна ОСОБА_8 , як декларант, надав для оформлення митного контролю всі документи, що відповідали режиму тимчасового ввезення яхти з умовним повним звільненням від оподаткування, а тому підстав у обвинуваченого для відмови в митному оформленні вказаного судна в заявленому режимі не було.
Дані висновки суду стороною обвинувачення не спростовані. Так, державним обвинуваченням не надано суду першої інстанції доказів які б підтвердили використання транспортного засобу - яхти «Catrine» для потреб, які суперечать ввезенню транспортних засобів на митну територію України із наданням податкової пільги, а також не доведено факт використання яхти з іншою метою, ніж перевезення пасажирів та товарів через митний кордон України, не надано таких доказів і апеляційному суду.

Досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду, докази підтверджують, що моторна яхта «Catrine» зареєстрована на території, яка не є територією тимчасового ввезення, належить компанії«New Ventures holdings LTD», яка не є резидентом, і використовується особою від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення, тобто відповідає умовам, за яких можливе декларування її в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування.
Згідно до положень ч. 1 ст. 186 МК України ( в редакції 2002 р.) декларант самостійно визначає митний режим товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до мети їх переміщення та на підставі документів, що подаються митному органу для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Частиною 1 ст. 206 МК України визначено, що дозвіл на тимчасове ввезення на митну територію України з умовним повним звільненням від оподаткування під зобов`язання про зворотне вивезення допускається щодо транспортних засобів, що використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України.
Підпунктом 1.16. пункту 1 Інструкції про організацію митного контролю та митного оформлення суден і товарів, що переміщуються ними, затвердженої наказом Державної митної служби України 17 вересня 2004 року за № 678, декларування судна закордонного плавання, що використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України, здійснюється без подання вантажної митної декларації. Відомості про таке судно закордонного плавання зазначаються в генеральній декларації.

Перелік документів, що надаються декларантом при декларуванні судна закордонного плавання як транспортного засобу та як товару, визначений п. 14 Порядку здійснення митного контролю водних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1989 від 24 грудня 2003 року.

Оскільки, капітаном судна ОСОБА_8 були надані обвинуваченому ОСОБА_6 для здійснення митного контролю та митного оформлення входу на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення моторної яхти, всі документи визначені в п. 14 вищезазначеного Порядку, які відповідали режиму тимчасового ввезення яхти з умовним повним звільненням від оподаткування, а ОСОБА_6 здійснив митний контроль та митне оформлення входу на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення моторної яхти під назвою Sealine F46«Catrine» у повній відповідності з чинним міжнародним та митним законодавством України, згідно зі своїми службовими повноваженнями, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Обставини, щодо дотримання ОСОБА_6 вимог чинного законодавства при здійсненні митного контролю яхти «Catrine», також підтверджуються показаннями наданими в судовому засіданні суду першої інстанції свідка - головного державного ревізора - інспектора відділу інспектування Департаменту відомчого контролю та внутрішнього аудиту ДФС України ОСОБА_9 , який показав, що 5 травня 2012 року ОСОБА_10 як службова особа, яка має право здійснювати митне оформлення та контроль за допуском і переміщенням через митний кордон України транспортних засобів, здійснив митний контроль та митне оформлення входу на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення моторної яхти під назвою Sealine F46 «Catrine» у повній відповідності з чинним міжнародним та митним законодавством України.

Таким чином, стороною обвинувачення суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів про те, що надані декларантом документи за формою, змістом та обсягом не відповідали заявленому режиму, як не доведено того факту, що умови тимчасового ввезення були порушені, тобто сторона обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження не довела обставину, що обвинувачений діяв всупереч інтересам служби. Так, стороною обвинувачення не наведено в обвинувальному висновку та не доведено в суді, які саме дії чи бездіяльність ОСОБА_6 суперечили інтересам служби та свідчать про зловживання ним службовим становищем.

Також стороною обвинувачення не підтверджено мотив вчинення злочину, оскільки посилання в обвинувальному акті на те, що ОСОБА_6 діяв в інтересах третіх осіб ( капітана ОСОБА_11 ) нічим не підтверджено.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 заперечував будь яку особисту заінтересованість при оформленні даного судна, показав, що з капітаном судна та його власником він не знайомий, будь яку вигоду за оформлення судна він не отримував. І дані показання обвинуваченого стороною обвинувачення не спростовані.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_12 повідомила, що в 2012 році працювала на посаді судового агента і до її повноважень входила підготовка документів для проходження митних процедур. При цьому, вона оформляла плавучі засоби в одному режимі - в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування, жодних домовленостей з обвинуваченим стосовно надання будь-яких пільг капітану ОСОБА_8 не існувало.

Тобто, прокурором в судовому засіданні не доведено наявність корисливого мотиву або іншого особистого інтересу обвинуваченого при оформленні судна, зокрема, не спростовано твердження ОСОБА_6 про відсутність будь-яких особистих відносин з капітаном ОСОБА_8 та його особистої заінтересованості.
Є неприйнятними посилання апелянта як на підтвердження винуватості ОСОБА_6 на ухвалу Очаківського районного суду Миколаївської області від 12.08.2015 р. про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 212 КК України у зв`язку з закінченням строку давності. Так, вказана ухвала не містить жодних пояснень ОСОБА_8 щодо обставин переміщення ним через митний кордон України яхти «Catrine» та митного оформлення, здійсненого ОСОБА_6 .. З`ясування цих істотних обставин події взагалі не було предметом судового розгляду.

Між тим, сам факт закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за нереабілітуючою обставиною не є доказом винуватості ОСОБА_6 в іншому кримінальному провадженні та за іншим обвинуваченням. Текст ухвали від 12.08.2015 року відносно ОСОБА_8 не підтверджує обізнаності ОСОБА_6 про будь які наміри ОСОБА_8 щодо порушень ним в подальшому умов ввезення транспортного засобу на митну територію України.

Зазначені в даній ухвалі відомості також не доводять висновків сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 діяв в інтересах ОСОБА_8 .

Крім того, на обґрунтування своєї позиції щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи апелянт посилається як на доказ вини ОСОБА_6 на акт №3/26-15-17-02-30/ невиїзної документальної перевірки дотримання фізичною особою ОСОБА_8 законодавства з питань державної митної справи від 08 січня 2014 року про те, що при оформленні на митниці ОСОБА_8 не надані документи, що підтверджують комерційну мету ввезення судна, внаслідок чого не сплачені податкові зобов`язання з ввізного мита в сумі 331 435,47 грн. та податку на додану вартість в сумі 729 158,03 грн., та висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №7587/14-45 від 27 червня 2014 року, відповідно до якого, висновки, викладені в акті про результати документальної невиїзної перевірки стану дотримання ОСОБА_8 законодавства з питань митної справи щодо не сплачених податкових зобов`язань з ввізного мита та ПДВ, підтверджуються в сумі 1 060 593,50 грн.
Так, висновки вказаних документів ґрунтуються на використанні джерела - Митного кодексу України від 13 березня 2012 року, який набрав чинності з 1 червня 2012 року. Однак, інкриміноване ОСОБА_6 діяння вчинене 5 травня 2012 року, тобто до набрання чинності використаного ревізором та експертом нормативно правового акту. За такого, суд першої інстанції обґрунтовано визнав дані докази неналежними.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що матеріали провадження не містять в собі даних, які б вказували на те, що обвинувачений використовував своє службове становище і діяв всупереч інтересам служби.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та інтересам держави.
Суд і інстанції у мотивувальній частині ухвали, на думку апеляційного суду, обґрунтовано вказав, що не здобуто будь-яких фактичних даних, які б давали підстави вважати, що внаслідок вчинених ОСОБА_6 дій заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та інтересам держави та спричинено тяжкі наслідки. Тобто, не встановлено причинного зв`язку між діями обвинуваченого та ухиленням ОСОБА_8 від сплати податків. Також, стороною обвинувачення не доведено наявність корисливого мотиву або іншого особистого інтересу, оскільки до митного оформлення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 знайомі не були. Будь яких даних про те, що обвинувачений отримав від ОСОБА_8 матеріальну чи іншу вигоду стороною обвинувачення не наведено та не доведено.

Слід визнати необґрунтованими й доводи прокурора про неповноту дослідження судом 1 інстанції обставин, на які можуть посилатися учасники судового провадження. Так, прокурором в апеляційній скарзі не зазначено конкретні обставини, які, на його думку, залишились недослідженими та мають істотне значення. А те, що судом не допитані заявлені прокурором два свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , не вплинуло на повноту судового розгляду, оскільки прокурор не забезпечив явку до суду цих свідків.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги і те, що суд І інстанції неодноразово викликав свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_13 в судове засідання, однак вони в суд не з`явилися, їх місце знаходження стороною обвинувачення не встановлено та суду з цього приводу належних відомостей не надано. Замість цього, суду першої та апеляційної інстанції прокурором надавались тотожні за своїм змістом повідомлення про неможливість встановлення місця перебування свідків.
А тому є безпідставними доводи, наведені в цій частині прокурором в апеляційній скарзі.
Дотримуючись вимог ч.6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вичерпав усі процесуальні можливості для забезпечення явки свідків у судове засідання. Тому немає підстав вважати, що судом допущена неповнота судового розгляду.
Сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України, а тому викладені у апеляційній скарзі доводи щодо необґрунтованого його виправдання є безпідставними. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Судом досліджено всі докази, які надані стороною обвинувачення. Проаналізувавши досліджені докази та надавши їм належну оцінку, суд вірно дійшов висновку про виправдання обвинуваченого за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Інших доказів, які б підтвердили пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення як органами досудового розслідування, так і судом не здобуто і така можливість вичерпана.
Апеляційний суд вважає, що виправдувальний вирок судом постановлено відповідно до вимог ст. 370 КПК України. Він є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим. Рішення суду ухвалене на підставі об`єктивно та повно з`ясованих обставин.
А тому доводи апелянта про незаконність рішення суду через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 404,ч.3, 405, 407, 424,425,426, 532 КПК України, апеляційний суд -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді