Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/163/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0010306 стосовно неповнолітнього ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2016 року яким,

неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 днів,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, щляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2016 року, ОСОБА_9 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням в інше приміщення. Кримінальне правопорушення вчиненеза таких обставин.

ОСОБА_10 протягом іспитового строку, призначеного вироком суду за вчинення умисного корисливого злочину, повторно 28.10.2015 р. близько 02 год. 00 хв., керуючись виниклим умислом на крадіжку чужого майна, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях особистої наживи, впевнившись, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом віджиму пластикової частини вікна, проник до перукарні, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 797 грн. 71 коп., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму.
ОСОБА_9 повторно - 26.03.2016 р. близько 03 год. 27 хв., керуючись виниклим умислом на крадіжку чужого майна, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях особистої наживи, впевнившись, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вилому за допомогою фізичної сили вхідних пластикових дверей, проник до крамниці «Ятрань» за адресою: м. Кіровоград, вул. Комарова 44, звідки таємно викрав належний ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань» касовий апарат вартістю 2500 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань» майнову шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Зарахувати у строк відбування призначеного покарання, період знаходження обвинуваченого під вартою з моменту його затримання, а саме з 29.03.2016 року до моменту вступу вироку суду першої інстанції в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог, апелянт вказує на те, що активне розкаяння, сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, відшкодування завданого збитку, виключно позитивні характеристики з місця проживання, а також факт вчинення злочину неповнолітнім вказують на те, що існують морально-правові засади для можливості застосування до обвинуваченого мінімального покарання, визначеного санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу сторони захисту та просив вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, виключивши з резолютивної частини рішення посилання суду на призначення ОСОБА_9 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а в решті вирок суду просив залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та наведені у вироку. Даний висновок суду жодним учасником судового провадження оскаржений не був.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням в інше приміщення.
Жодних порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлено не було.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України.
Так, судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_9 , наявність обставин, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, які обтяжують покарання.
З урахуванням наведених обставин, в тому числі і тих, на які в апеляційній скарзі посилається сторона захисту, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі майже на мінімальний строк, який передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, так як такий вид і розмір покарання в повному обсязі буде сприяти виправленню, перевихованню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, адже всі доводи, які наведені в апеляційній скарзі захисника на обґрунтування своєї позиції, були належним чином враховані судом першої інстанції.
Разом з цим, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання було враховано вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2016 року, яким останнього засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 днів у зв`язку із чим обвинуваченому призначено остаточне покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.
При цьому, із наданої прокурором в судовому засіданні копії ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.03.2017 року вбачається, що вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2016 року стосовно ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Таким чином, оскільки на даний час вирок суду, за яким було частково приєднано покарання до даного вироку, скасовано, то на даний час відсутні будь-які підстави для застосування до ОСОБА_9 при призначенні покарання вимог ч. 4 ст. 70 КК України, а тому таке посилання суду в резолютивній частині вироку слід виключити.
Окрім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_9 вимоги положень ч. 5 с. 72 КК України, зарахувавши у строк відбування призначеного покарання період знаходження обвинуваченого під вартою (попереднє ув`язнення), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, змінивши вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 419 КПК України колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2016 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Виключити із резолютивної частини вироку посилання суду на призначення ОСОБА_9 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4