Справа № 403/200/17
провадження № 1-кп/403/41/17
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2017 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
АДРЕСА_2 , не працюючого, освіта повна загальна середня, не одруженого, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
03 березня 2017 року близько 12 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та належного на праві оренди приватному підприємцю ОСОБА_6 .. Зайшовши до приміщення магазину, в якому також знаходиться інтернет-клуб, обвинувачений оплатив потерпілому ОСОБА_6 2 години користування комп"ютером та пробув в інтернет-клубі приблизно до 14 год. 00 хв. Побачивши під час перебування в інтернет-клубі неподалік від себе ноутбук, який знаходився на стільці та планшет з фотоапаратом, які знаходились на іншому столі, розташованому ближче до виходу, в обвинуваченого ОСОБА_8 виник умисел на їх викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, оскільки потерпілий ОСОБА_6 знаходився в сусідній кімнаті, тому за діями обвинуваченого не слідкував, а інших відвідувачів (покупців) в інтернет-клубі та магазині в цей час не було, обвинувачений ОСОБА_7 взяв належне потерпілому ОСОБА_6 на праві власності майно, а саме: цифровий фотоапарат марки «Canon Power Shot A3000 IS» вартістю 1731 грн. 00 коп. разом із картою пам`яті Transcend micro SD 4 Гігабайти з адаптером вартістю 70 грн. та чохлом до вказаного цифрового фотоапарату вартістю 33 грн.; планшет марки «Prestigio Multipud wize 3038 3G» вартістю 749 грн. 00 коп. та ноутбук марки «Dell Inspiron 17S 5000» вартістю 3750 грн. 00 коп.. Після цього, сховавши викрадені речі в належний йому рюкзак, принесений з собою, обвинувачений ОСОБА_7 вийшов з приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в загальному розмірі 6333 грн. 00 коп..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні крадіжки майна, належного потерпілому ОСОБА_6 визнав повністю. Суду дав показання, що раннього весняного дня, приблизно 3 числа, точного місяця він не пам"ятає, 2017 року, він приїхав з с.Докучаєве до смт.Устинівка, щоб в подальшому о 14 год. 20 хв. маршруткою виїхати до м.Кривого Рогу. З метою згаяти час, він прийшов до магазину «Ранок», розташованого біля лікарні в смт.Устинівка, в приміщенні якого також знаходиться інтернет-клуб, в якому він раніше бував. В цей час в магазині був тільки потерпілий. Оплативши йому послуги користування комп"ютером за 2 години, він сів за вільний стіл та користувався інтернетом. Пробув в інтернет-клубі приблизно до 14 год.00 хв. В подальшому, не відразу, він побачив неподалік від себе речі: ноутбук, який знаходився на стільці за 2 м. від нього, та планшет з фотоапаратом, які знаходились на іншому столі, розташованому ближче до виходу. Оскільки йому були потрібні гроші, він вирішив взяти вказані речі, щоб продати. Під час перебування в інтернет-клубі він виходив покурити і бачив, що потерпілий знаходиться в сусідній кімнаті, де розташований магазин. Спочатку він підійшов до стільця та забрав ноутбук, потім до столу, з якого забрав планшет з фотоапаратом та чохлом. Поклавши вказані речі до свого рюкзака, з яким прийшов до магазину, вийшов з інтернет-клубу на вулицю та пішов на зупинку громадського транспорту, звідки поїхав до м.Кривого Рогу. В подальшому здав цифровий фотоапарат та планшет в ломбард, а ноутбук продав. Приблизно через тиждень приїхали працівники поліції та вилучили цифровий фотоапарат і планшет. В скоєному щиро розкаявся.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 , крім визнання ним своєї вини, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження доказами: - показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 03 березня 2017 року в п"ятницю, він перебував в орендованому ним приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_3 . В приміщенні магазину знаходиться також інтернет-клуб, де за плату люди можуть користуватися інтернетом, іграми та іншими комп"ютерними послугами. В цей день близько 12 год. 00 хв. до магазину зайшов обвинувачений ОСОБА_7 , який оплатив 2 години користування комп"ютером та сів за вільний стіл. Інших відвідувачів в цей час не було. За час перебування в інтернет-клубі, обвинувачений декілька разів виходив на вулицю, розмовляв по телефону та, як йому здалося, знервовано курив. Після закінчення раніше оплачених 2 годин користування комп"ютером, обвинувачений доплатив ще за 20 хв., однак в приміщенні інтернет-клубу пробув близько 2-3 хв, після чого вийшов на вулицю. Також суду показав, що протягом перебування обвинуваченого в інтернет-клубі, він сидів за прилавком на касі в іншій кімнаті і візуально не міг спостерігати за обвинуваченим. Побачив останнього, коли той виходив з приміщення магазину та сказав «До побачення». При цьому в обвинуваченого був рюкзак, з яким він прийшов до клубу, та який стояв на підлозі біля стільця, на якому сидів обвинувачений, користуючись комп"ютером. Відсутність цифрового фотоаппарату, чохла, планшета та ноутбука виявив в понеділок, коли йому, за зверненням громадян, необхідно було використати ноутбук в роботі, але, крім зарядки, ноутбука він не виявив. В подальшому він виявив також відсутність цифрового аппарату з чохлом та планшета. Показав, що крадіжку належних йому речей вчинив саме обвинувачений, оскільки до приходу в магазин останнього, він в п"ятницю перебував до обід на роботі і знав, що ноутбук, планшет та цифровий фотоаппарат були на місці; в суботу він працював з 10 год. до 14 год. і в цей час до магазину заходили лише малолітні хлопці, яких він знає, при цьому легко одягнуті та не маючи при собі інших речей; в неділю, яка є вихідним днем, магазин закритий. Також показав, що обвинуваченого він бачив раніше, оскільки той заходив до магазину і він здійснював його фотографування. Тому передивившись файли, він знайшов фото обвинуваченого, роздрукував його та пішов до відділення поліції, де показав фото та написав заяву про викрадення майна. Підтвердив, що цифровий фотоаппарат з чохлом та планшет йому повернуті, а ноутбук ні. Згідно письмової заяви, підтриманої особисто в судовому засіданні, прохав суд залишити пред"явлений ним в кримінальному провадженні позов до обвинуваченого ОСОБА_7 без розгляду, оскільки вони з обвинуваченим домовились про порядок відшкодування завданої йому внаслідок вчинення злочину майнової шкоди;
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2017 року а саме: що невстановлена особа 03.03.2017 року шляхом вільного доступу здійснила крадіжку фотоапарата, планшета та ноутбука (а.п.76);
- протоколом огляду місця події від 28.03.2017 року з доданою фототаблицею №1, відповідно до якого місцем огляду є територія біля будинку №5 по проспекту 200-річчя Кривого Рогу м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, де обвинувачений ОСОБА_7 добровільно видає працівникам поліції планшет «Prestigio Multipud» чорного кольору та цифровий фотоапарат «Canon» в чохлі чорного кольору (а.п.43-45);
- протоколом огляду місця події від 28.03.2017 року з доданою фототаблицею №1, відповідно до якого місцем огляду являється приміщення магазину «Ранок», розташованого по вул.Шаталова, 5 в смт.Устинівка Кіровоградської області. Вхід до магазину здійснюється через металеві двері. З лівої сторони від входу мається робоче місце продавця, з правої сторони шафа, за якою знаходиться стіл. З правої сторони за столом знаходиться комп`ютерна кімната розміром 4х6 м, в якій знаходяться дерев`яні столи з комп`ютерами та принтери. Біля кожного столу маються стільчики. Зі слів потерпілого, на другому стільці знаходився ноутбук, на столі знаходився планшет та фотоапарат (а.п.46-50);
- протоколом огляду предмета від 04.04.2017 року, а саме: фотоапарату марки «Canon Power Shot A3000 IS Image stabilizer» з доданою фототаблицею №1 (а.п.51-56);
- протоколом огляду предмета від 04.04.2017 року, а саме: планшету марки Prestigio Multipud wize 3038 3G з доданою фототаблицею № 1 (а.п.57-62);
- висновком експерта від 05.04.2017 року, відповідно до якого вартість майна, бувшого у використанні, у справному стані та без пошкоджень складає: цифрового фотоапарату «Canon Power Shot A3000 IS - 1731 грн. 00 коп.; карти пам`яті Transcend micro SD 4 Гб з адаптером 70 грн.; чохла до цифрового фотоапарату - 33 грн.; планшета «Prestigio Multipud wize 3038 3G» - 749 грн. 00 коп.; ноутбука «Dell Inspiron 17S 5000» - 3750 грн. 00 коп. (а.п.74);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2017 року та довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_6 , який, серед чотирьох фотографій осіб чоловічої статі, по рисам обличчя впізнав чоловіка на фотознімку №3. Згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання 3. Фотознімок ОСОБА_7 , 1993 року народження (а.п.63-66);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2017 року та довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 , яка, серед чотирьох фотографій осіб чоловічої статі, за рисами обличчя та зачіскою впізнала чоловіка, на фото № 3. Згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання 3. Фотознімок ОСОБА_7 , 1993 року народження (а.п.67-70).
Враховуючи викладене, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин вчинення кримінального правопорушення, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України приходить до висновку, що:мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При цьому, вбачаючи в діях обвинуваченого ОСОБА_7 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності, суд виходить з того, що відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Згідно примітки 1 ст.185 КК України у статтях 185, 186, 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
За змістом роз`яснення п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , до вчинення ним крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_6 , що мала місце 03.03.2017 року, раніше вчиняв злочини, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, винуватість обвинуваченого у вчиненні яких встановлена вироком Дзержинського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26.05.2017 року з призначенням йому відповідного покарання у виді позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням (а.п.85-86, 98-99).
Вказаний вирок суду згідно розпорядження про виконання вироку набрав законної сили 27.06.2017 року (а.п.96).
За вказаних обставин, факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 09.02.2017 року злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, 02.03.2017 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та 02 березня 2017 року злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто кримінальних правопорушень, передбачених у примітці 1 ст.185 КК України, є встановленим, а тому вчинення ним пізнішого у часі 03.03.2017 року таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 визнається судом повторним.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 злочин класифікується як злочин середньої тяжкості.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, щодо якого здійснюється судовий розгляд, а саме: 03.03.2017 року, являється особою раніше не судимою, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Не працюючий, не одружений, по місцю проживання характеризується посередньо. Згідно відповіді Устинівського центральної районної лікарні Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_7 на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п.79-84).
За змістом досудової доповіді, складеної інспектором Устинівського районного сектору пробації РСП Південного МРУ ПВКПП МЮ України стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі за умови здійснення нагляду. (а.п.29).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_6 , розкаюється та готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене, що свідчить про належну критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та роз`яснення, що містяться в абзаці 2 п.2 вказаної вище Постанови, відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
При цьому суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України шляхом призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки з урахуванням наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, у виді щирого каяття та відсутності в санкції ч.2 ст.185 КК України визначення нижньої межі покарання у виді обмеження волі та позбавлення волі, неможливим є застосування ч.1 ст.69 КК України у разі призначення судом одного із зазначених видів покарання. Суд також не вбачає можливості переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України, виходячи з того, що застосування ч.1 ст.69 КК України можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які при розгляді даного кримінального провадження судом не встановлені.
Разом з тим, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який є злочином середньої тяжкості умисним та закінченим; особи обвинуваченого, який на час вчинення 03.03.2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, являється особою раніше не судимою, по місцю проживання характеризується задовільно; визнання ним своєї вини та щирого каяття у вчиненому злочині, відсутності обтяжуючих покарання обставин та тяжких наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення; думки потерпілого, який вважав за можливе надати обвинуваченому шанс та застосувати до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
При цьому, крім обов"язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 на даний час проживає не за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не має постійної роботи, власної сім"ї, тобто міцних соціальних зв"язків, вчинив ряд умисних закінчених злочинів проти власності в межах різних областей, що свідчить про можливість змінювати ним місце свого перебування, в тому числі і шляхом виїзду за кордон, додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов"язок, передбачений п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно положень ч.4 ст.70 КК України, за правилами передбаченими ч.ч.1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі, буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Судом по справі встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2017 року обвинувачений ОСОБА_7 був визнаний винуватим та йому призначено покарання за вчинення ним: 09.02.2017 року злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, 02.03.2017 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та 02 березня 2017 року злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов"язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
За даним вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України 03.03.2017 року, тобто до постановлення вироку Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2017 року, який набрав законної сили 27.06.2017 року.
Таким чином, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інший злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, 03.03.2017 року до постановлення вироку Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2017 року, за який він засуджується даним вироком суду,суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні, пред`явлений потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової та моральної шкоди, завданої вчиненим стосовно нього кримінальним правопорушенням, підлягає залишенню без розгляду у зв"язку з поданням потерпілим 19.07.2017 року письмової заяви, підтриманої ним в судовому засіданні, про залишення його позову без розгляду.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України за даним вироком суду та за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2017 року, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком суду більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповновженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 , пред"явлений у кримінальному проваженні, залишити без розгляду.
Речові докази по кримінальному провадженню: цифровий фотоапарат марки «Canon Power Shot A3000 IS; карта пам`яті Transcend micro SD 4 Гігабайти з адаптером; чохол до цифрового фотоапарату марки «Canon Power Shot A3000 IS; планшет марки «Prestigio Multipud wize 3038 3G», які під час досудового розслідування передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому, як власнику, анулювавши розписку.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий- ОСОБА_1