АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/706/17 Справа № 186/708/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні №0000293 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тошковка Первомайського району Луганської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, вказавши про необхідність самостійного виконання вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2015 року, яким ОСОБА_8 засуджено до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

В апеляційній скарзі, з урахуванням її доповнення, обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, з направленням кримінального провадження до суду першої інстанції для нового розгляду.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання цього покарання з покаранням, призначеним ОСОБА_8 за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2015 року, остаточно визначено цьому обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 у відшкодування майнової шкоди 3.250, 00 грн., вирішені питання про речові докази, процесуальні витрати, зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання.

ОСОБА_8 засуджено за те, що він за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, у період з 13:00 годин 30 квітня 2015 року до 12:30 годин 04 травня 2015 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає його матір ОСОБА_12 та чоловік останньої ОСОБА_11 , здійснив таємне викрадення майна, а саме скориставшись тим, що весь цей час він перебував у згаданій квартирі один, виніс з неї: планшет Samsung Galaxy Note 8000 64 GB вартістю 1000 грн., телевізор Philips вартістю 632,50 грн., ТВ монітор Philiрs вартістю 1092 грн., телевізор BBK Evero Lem2284f вартістю 3630,14 грн., пилосос Zelmer вартістю 1525 грн. та мультиварку Mulinex вартістю 750 грн., чим спричинив потерпілій шкоду на загальну суму 8629,50 грн., викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Вищезазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не було враховано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме не вказано про самостійне виконання вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2015 року, натомість призначено лише покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним цьому обвинуваченому за вироком Петропавлівського районного суду від 04.12.2015 року. Тим самим суд невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок суду підлягає зміні в частині призначення остаточного покарання.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що він не згодний з оскаржуваним вироком, оскільки, на його думку, в ході досудового розслідування працівниками поліції було допущено грубі помилки..

Крім того, в своєму клопотанні від 09.03.2017 року яке судом оцінюється як доповнення до раніше поданої апеляційної скарги, обвинувачений вказує, що він повністю підтримує зауваження прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства України про кримінальну відповідальність, які викладені в апеляційній скарзі останнього, та вважає, що даний вирок підлягає скасуванню з наведених підстав, з направленням кримінально провадження до суду першої інстанції для нового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який апеляційну скаргу прокурора, що брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, підтримав, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував; обвинуваченого та його захисника, що апеляційну каргу обвинуваченого підтримали, апеляційну скаргу прокурора підтримали в частині скасування вироку суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження щодо обґрунтованості доводів апеляційних скарг, зокрема апеляційної скарги обвинуваченого, що просив вирок суду скасувати у зв`язку з допущеним істотними порушеннями вимог закону, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, а саме істотне обмеження прав потерпілого ОСОБА_11 , які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з частиною 3 статті 349 КПК Українисуд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК Українивходить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається з журналу та аудіозапису судового засідання від 04.10.2016 р., потерпілий ОСОБА_11 заявив суду, що незгодний з визначеним в обвинуваченні розміром матеріальної шкоди, заподіяної йому подією кримінального правопорушення, а отже з його боку мало місце оспорювання відповідних обставин. Суд першої інстанції, не прийнявши це до уваги, не з`ясувавши, з чим пов`язана така незгода, не встановивши у повній мірі обставин, передбачених ст. 1166, 1177 Цивільного Кодексу України, не дослідивши наданих доказів на підтвердження розміру такої шкоди, всупереч вимогам ст. 370 КПК України не навів у вироку належних і достатніх підстав та мотивів для своїх висновків у цій частині, чим порушив вимоги статті 349 КПК України і закріплений у статті 23 цього Кодексу принцип безпосередності судового розгляду.

Не враховано судом і положення п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно яким вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є обов`язковою частиною предмету доказування, а отже невизнання чи оспорювання таких обставин хоча б одним з учасників судового провадження позбавляє суд права діяти у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Отже, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону. Зокрема належить перевірити доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного залишення судом поза увагою при визначенні остаточного покарання ОСОБА_8 покарання, призначеного йому вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2015 р.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити, апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4