Єдиний унікальний номер 205/2700/15-к
У Х В А Л А
18 січня 2017 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

захисників - адвокатів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

законних представників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду міста Дніпропетровська в порядку п.3 ч.2 ст.283 КПК України надійшов зазначений обвинувальний акт.
Прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні та заявив клопотання про доставку в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_17 , виклик обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , їх захисників та законних представників, потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , свідків за реєстром матеріалів досудового розслідування.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_22 адвокат ОСОБА_9 , завив письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Своє клопотання захисник мотивував тим, що в формулюванні обвинувачення, викладеному в даному обвинувальному акті, не висвітлено в повній мірі об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який інкриміновано його підзахисному. Так, зокрема, захисник зазначив, що із суті викладеного обвинувачення неможливо зробити однозначний висновок про наявність попередньої змови обвинувачених під час готування до відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , оскільки в формулюванні обвинувачення зазначено, що саме у ОСОБА_17 був злочинний намір скоїти відносно потерпілого ОСОБА_5 відкрите викрадення його майна, при цьому роль інших обвинувачених під час формування спільного злочинного умислу, на думку захисника, не розкрита, що вказує на його неконкретизованість та загальність, оскільки з формулювання обвинувачення неможливо чітко встановити, хто саме з обвинувачених наносив удари потерпілому, яка кількість таких ударів, їх направленість та наслідки у вигляді заподіяних тілесних ушкоджень, ступінь їх тяжкості.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_10 в свою чергу підтримавши клопотання адвоката ОСОБА_9 , також заявив письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку неконкретним викладенням обвинувачення відносно його підзахисного за ч.2 ст.146 та ч.3 ст.189 КК України.
Обвинувачені ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 їх законні представники, а також адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , клопотання захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали, просили суд їх задовольнити, повернувши даний обвинувальний акт прокурору через його невідповідність вимогам ст.291 КПК України.
Прокурори ОСОБА_4 та ОСОБА_24 проти задоволення вказаних клопотань заперечували, вважаючи їх безпідставним, посилаючись на відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України. Крім того, прокурори зазначили, що всі суперечності у викладенні фактичних обставин інкримінованих обвинуваченим злочинів можуть бути усунуті на стадії судового розгляду даного провадження, зокрема, і шляхом зміни пред`явленого обвинувачення у передбачений чинним КПК України спосіб.
Потерпілий ОСОБА_5 проти задоволення клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору заперечував.
Суд, вислухавши клопотання прокурора і захисників, думку обвинувачених, їх захисників, законних представників та потерпілого, дослідивши матеріали обвинувального акта, вважає, що обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду, оскільки не відповідає вимогам, викладеним у ст.291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, у якій, в свою чергу, викладено вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Між тим, даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України в частині викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими і доведеними.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, викладене у вказаному обвинувальному акті, зокрема, фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, висвітлені неповно і неконкретизовано, а ознаки, які в сукупності складають об`єктивну сторону злочину, визначені не в повній мірі, що об`єктивно вказує на порушення слідчим вимог КПК України при складанні даного обвинувального акта.
До такого висновку передусім, суд приходить шляхом аналізу обвинувачення за фактом вчинення відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , яке інкримінується обвинуваченим ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_17 .
Так, при викладенні фактичних обставин цього злочину, слідчим не було сформульовано та вказано на направленість умислу та роль кожного із обвинувачених, при його вчинені.
Зокрема, із формулювання обвинувачення слідує, що 01.11.2014 року о 14:40 годин ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , знаходячись за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , вступили у попередню змову на вчинення грабежу потерпілого ОСОБА_5 . Однак, в подальшому викладі обвинувачення вказано, що саме обвинувачений ОСОБА_17 використав неповнолітню ОСОБА_25 з метою реалізації «його злочинного наміру скоїти відносно потерпілого ОСОБА_5 відкрите викрадення майна».
Більше того, в наступному абзаці обвинувачення вказано, що 01.11.2014 року о 13:30 годин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вказані вище особи безпосередньо вчинили дії, направлені на реалізацію їх злочинного умислу, направленого на грабіж потерпілого ОСОБА_5 .
На переконання суду, такі суттєві розбіжності у визначенні конкретного часу вчинення кримінального правопорушення однозначно вказують на недотримання слідчим вимог ст.291 КПК України щодо викладу всіх встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони.
Крім того, із суті обвинувачення у вчиненні грабежу потерпілого ОСОБА_5 , пред`явленого ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , неможливо розмежувати і об`єктивно конкретизувати дії кожного із обвинувачених, направлені на заподіяння насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що вказує на наявність відповідної кваліфікуючої ознаки. Так, у викладеному обвинуваченні зазначено, що « ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 по черзі завдавали руками, зжатими у кулак, не менш як 5 ударів по обличчю та тілу потерпілого», при цьому слідчим не розмежовано, скільки ударів кожен із вказаних обвинувачених завдавав потерпілому, в які саме ділянки тіла та обличчя, та до яких наслідків для здоров`я ОСОБА_5 такі дії призвели.
Зазначене свідчить про відсутність у викладеному обвинуваченні конкретизації ролей ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_17 як під час вступу у попередню змову, так і безпосередньо під час вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_5 , що також вказує на грубе порушення вимог ст.291 КПК України.
Поряд з цим, судом критично оцінюється правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_22 , а саме інкримінування йому вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повторно.
Як слідує з примітки 1 до ст.185 КК України, повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст.ст.185, 186, 189-191, 187, 262 КК України. Однак ані з матеріалів обвинувального акта, ані з самого формулювання обвинувачення судом не встановлено, що ОСОБА_22 раніше вже був засуджений за вказані злочини, більше того вказаний обвинувачений, відповідно до його анкетних даних, раніше взагалі не був судимий.
Окрім викладеного, в обвинувальному акті в повній мірі не висвітлено та не конкретизовано дій ОСОБА_25 , яка в даному кримінальному провадженні має процесуальний статус свідка (зокрема, чи вступала вона з обвинуваченими в спільну змову, чи діяла не з власної волі, шляхом примусу чи обману), що позбавляє суд об`єктивної можливості визначати ступінь її участі під час вчинення кримінальних правопорушень іншими обвинуваченими.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України, доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, є обов`язком прокурора у кримінальному провадженні.
За положеннями п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Тобто, викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення повинно бути в однозначній і зрозумілій формі. Вказане положення Конвенції більш повно розкрито і застосовано у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Абрамян проти Росії», «Камасінскі проти Австрії», «Пелісьє та Сассі проти Франції».
У відповідності до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
На переконання суду, викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , виконано з порушенням вимог ст.91, 291 КПК України.
Вищезазначене об`єктивно вказує на протиріччя в обвинуваченні та одночасно з цим позбавляє суд можливості чітко визначити межі судового розгляду стосовного обвинувачених та прийняти об`єктивне рішення у справі з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що даний обвинувальний акт не відповідає положенням діючого КПК України, вимоги кримінально-процесуального законодавства, на які раніше вказувалося в ухвалах судів першої та апеляційної інстанції не були виконані слідчим та прокурором, що позбавляє обвинувачених можливості в повній мірі реалізувати своє право на захист, в зв`язку з чим суд приходить до однозначного і безсумнівного висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору для усунення зазначених недоліків.
Керуючись ст.ст.110, 314, 315, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - повернути прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -