Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/6587/17
06 липня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
06 липня 2017 року слідчий ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Коломії Івано Франківської області, громадянина України, українця, не працює, інваліда ІІІ групи за загальним захворюванням, не одруженого, зареєстрований та фактично мешкає у кв. АДРЕСА_1 , раніше судимого.
Підставами для обрання саме такого запобіжного заходу слідчий вказав те, що 05 липня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке виразилось у наступному. Так, 05 липня 2017 року, близько 03 години 30 хвилини, біля будинку № 5 по вулиці Вокзальній у м. Дніпрі, на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_5 , реалізуючи умисел, спрямований на умисне вбивство раніше незнайомого йому потерпілого, особу якого слідством не встановлено через його вкрай важкий стан, наніс йому не менше двох ударів ножем в область грудної клітини зліва, тобто виконав усі необхідні дії, яка вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Однак, не довів свій злочинний намір у спричиненні смерті потерпілого до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, а також те, що залишаючись на свободі, він може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого, прохає обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що ризиками, передбаченими у ст. 177 КПК України, у даному випадку є можливість переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків та потерпілого ОСОБА_7 , який знаходиться у лікарні в тяжкому стані, так як підозрюваний може вийти на привокзальну площу та впливати на тих можливих свідків та очевидців, які знаходились на площі на момент вчинення ним злочину з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Прокурор також підтримав клопотання з наведених слідчим підстав, вважаючи, що ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, є можливість незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого; висока вірогідність переховування від органів досудового розслідування.
У судовому засіданні підозрюваний вину у вчинені злочину визнав. Заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Пояснив, що 05 липня 2017 року у вечірній час із малознайомим на ім`я ОСОБА_8 святкував Шаббат, хоча і не є іудеєм. Вони випили горілки та пива і він після цього з незрозумілих для нього причин потрапив на залізничний вокзал. Там йому стало погано, так як розболілося серце, а інвалідом він є за наслідками перенесеного раніше інфаркту міокарда, він, споживши дві таблетки нітрогліцеріна, приліг на лавочку та задрімав. Прокинувся від того, що потерпілий його обкрадав, витягаючи із його одягу грошові кошти. Він вилаявся на потерпілого, внаслідок чого той став вичавлювати йому очі великими пальцями обох рук та душити. Через те, що у нього боліло серце, він не міг чинити опору. Придушивши його, потерпілий пішов в напрямку магазина «Сільпо». Він виявив крадіжку у себе грошових коштів на суму близько 80 гривень і, бажаючи їх повернути, наздогнав потерпілого, став вимагати повернення викрадених коштів. У відповідь на це потерпілий поновив свої дії та здушив його так, що він відчув, що втрачає свідомість. Тоді, захищаючись від задушення, він дістав чоботарський ніж, який знаходився при ньому, тому що він раніше підробляв наданням послуг з ремонту взуття, і вдарив потерпілого навмання. Після цього потерпілий відпустив його, швидко попрямував в іншому напрямку. Він не бажав його вбивства, а ножем вдарив, захищаючись від протиправних дій. Цей ніж викинув на смітник.
Захисник також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого. Пояснила, що кваліфікація інкримінованого її підзахисному злочину є невірною, так як він не мав умислу на навмисне вбивство, а вдарив його ножем з метою самооборони. Жоден з ризиків, наведених слідчим та прокурором, об`єктивно не підтверджені, так як її підзахисний має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, тому що протягом семи років співмешкає із жінкою та допомагає їй доглядати за її дитиною, яка є інвалідом, і щодо якої його співмешканка є офіційним опікуном. Прізвища свідків ні прокурором, ні слідчим не названо, тому впливати на них у поза процесуальний спосіб підозрюваний не може. З цих підстав прохала відмовити у задоволенні клопотання взагалі. Зазначила, що у випадку, якщо суд буде вважати наявність хоч одного ризику, достатнім для його мінімізації буде цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши доводи слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, з`ясувавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню.
Вважаю, що на даний час, виходячи з наданих до клопотання доказів, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Ризиком, який знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, є можливий незаконний вплив з його боку на потерпілого, свідків та інших учасників процесу з метою зміни кваліфікації інкримінованого злочину чи уникнення кримінальної відповідальності. Інший ризик не знайшов свого підтвердження, так як доказів про можливе переховування від досудового слідства та суду у засіданні не надано. Для мінімізації зазначеного ризику, врахувавши норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу та стан здоров`я підозрюваного, який є інвалідом за серцевим захворюванням, достатнім запобіжним заходом вважаю домашній арешт за місцем його реєстрації та фактичного мешкання, цілодобово.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України фактично затримано близько 03 години 30 хвилини 05 липня 2017 року, датою закінчення дії ухвали про домашній арешт слід вважати 03 годину 30 хвилину 02 вересня 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 186, 194, 196, 309-310, 395 КПК України, -
У задоволенні клопотання слідчого ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного мешкання - у кв. АДРЕСА_1 , цілодобово.
Строк закінчення дії ухвали - 03 година 30 хвилина 02 вересня 2017 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1