№ провадження 11-кп/781/62/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.05.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000489 за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.09.2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, професія автослюсар, не працюючого, одруженого, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживав без реєстрації у АДРЕСА_2 , раніше не судимого

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 125 КК України 150 годин громадських робіт. Застосовано ч. 1 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 2156 грн. 35 коп. на відшкодування матеріальної та 5000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_6 та ухвалити новий, яким визнати останнього винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що перебуває у обвинуваченого на праві приватної власності, за ч. 1 ст. 125 КК України - 190 годин громадських робіт, застосувати ч.1 ст.70 КК України та шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що перебуває у обвинуваченого на праві приватної власності. Просить дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та допитати обвинуваченого ОСОБА_6 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальних правопорушеннях визнав частково, оскільки за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України не визнав. Під час судового розгляду з метою уникнення, передбаченої кримінальним законом відповідальності за тяжкий злочин, у залі судового засідання надавав неправдиві свідчення. Заподіяну злочинами шкоду потерпілому ОСОБА_7 не відшкодував. Крім того, вказує, що обвинувачений злочини скоїв перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а тому суд призначив покарання ОСОБА_6 , яке є надто м`яким та недостатнім для його виправлення та попередження в подальшому вчинення ним нових злочинів.
В зміненій апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на ті ж самі мотиви просить вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що перебуває у обвинуваченого на праві приватної власності, за ч. 1 ст. 125 КК України 190 годин громадських робіт, застосувати ч.І ст.70, ч.І ст.72 КК України та шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що перебуває у обвинуваченого на праві приватної власності. Строк відбування покарання ОСОБА_6 па підставі ч. 5 ст. 72 КПК України рахувати з 20.03.2016 та з цього часу один день попереднього ув`язнення зарахувати за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили. При цьому зазначив, що ОСОБА_6 скоїв ряд злочинів, в тому числі й тих, що відносяться до категорії тяжких. Крім того, заподіяну злочинами шкоду потерпілому ОСОБА_7 , який в результаті нанесення йому тілесних ушкоджень проходив лікування та в подальшому відновлював пошкоджений транспортний засіб не відшкодував. Також суд не призначив йому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, не мотивувавши належним чином підстави прийняття зазначеного рішення. Вказує також, що при ухваленні вироку 14.09.2016, зараховуючи строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КПК України з 20.03.2016 судом не вказано кінцевого терміну врахування перебування обвинувачених під вартою, а саме до дня набрання вироком законної сили.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок міськрайонного суду як не законний та не обґрунтований та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи тим, що розглянув кримінальне провадження без повного, всебічного вивчення всіх обставин кримінального провадження, під час судового слідства суд не усунув суттєві протиріччя. Стороною обвинувачення суду не надано жодних конкретних доказів, які б вказували на його причетність до інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, оскільки останній вину у вчиненні даного злочину він не визнав. Зазначає, що обвинувачення побудоване на показаннях потерпілого та його друга свідка, які надавали неправдиві показання, а тому суд не обґрунтував чому не взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Крім того, призначаючи покарання за ч.1 ст.185, ч.1 ст.125 КК України місцевий суд не врахував те, що він має на утриманні неповнолітню дитину, 2005 року народження, працював в м. Харкові, у нанесенні тілесних ушкоджень щиро розкаюється.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 20 березня 2016 року в період часу з 00 год. 30 хв. до 1 год. 30 хв., більш точний час під час досудового та судового слідства встановлено не було, ОСОБА_6 проходив біля житлового будинку №4 по вулиці В.Бойка м. Світловодськ Кіровоградської області, де біля під`їзду № 2 побачив автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , законним володільцем якого є ОСОБА_7 .

В цей час з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна з салону вищевказаного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 , чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що його злочинні дії нікому не помітні, шляхом натискання на ручку для відкриття пасажирських передніх дверей, проник до салону вказаного автомобіля. Перебуваючи в салоні вище вказаного автомобіля, побачив вмонтовану в передню панель автомагнітолу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 шляхом від`єднання дротів живлення таємно викрав магнітолу «Hyundai Н-CDM8030», вартістю 729 гривень, в корпусі якої перебувала флеш-карта мікро SD об`ємом 16 Гб., вартістю 131 грн., CD-R диск вартістю 5 грн. 00 коп. Викравши у такий спосіб чуже майно, обвинувачений з місця вчинення злочину зник, розпорядився викраденим на свій власний розсуд, зберігав викрадене за місцем свого тимчасового проживання по АДРЕСА_3 , заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 865 грн. 00 коп.

Крім того, в цей же день 20 березня 2016 року близько 03 години 30 хвилин, після таємного викрадення (крадіжки) авто магнітоли «Hyundai Н-CDM8030» з автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у обвинуваченого з корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння вище вказаним транспортним засобом, який знаходився біля під`їзду №2 житлового будинку №4 по вулиці В.Бойка м. Світловодськ Кіровоградської області. Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом прибув до під`їзду №2 житлового будинку №4 по вулиці В.Бойка м. Світловодськ Кіровоградської області, переконавшись, що його злочинні дії нікому не помітні, через раніше відчинені ним під час скоєння крадіжки пасажирські передні двері, проник до салону зазначеного автомобіля. Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в салоні вище вказаного автомобіля, ОСОБА_6 перебрався на сидіння водія, де, пошкодивши захисну кришку замка запалювання, почав з`єднував дроти живлення, намагаючись запустити двигун автомобіля. Виконавши усі дії, які обвинувачений вважав необхідними для доведення злочину до кінця, направленого на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього, оскільки в цей час, близько 03.35 години 20 березня 2016 року, він був застигнутий на місці вчинення злочину законним володільцем автомобіля ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_6 при спробі зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення був затриманий потерпілим спільно з громадянином ОСОБА_10 .

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_6 вчинив закінчений замах, направлений на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2106, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 31079 гривень, законним володільцем якого є ОСОБА_7 .

Крім того, 20 березня 2016 року, близько 03 години 35 хвилин, після вчинення закінченого замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, у ОСОБА_6 , знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний НОМЕР_2 , який був припаркований біля під`їзду №2 житлового будинку №4 по вулиці В.Бойка м. Світловодськ Кіровоградської області, розуміючи що його злочинні дії викриті потерпілим ОСОБА_7 , не бажаючи бути затриманим на місці вчинення злочину, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Реалізуючи свої злочині дії, ОСОБА_6 з метою подолання можливого опору потерпілого для безперешкодної втечі з місця вчинення злочину, знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , умисно наніс один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 та, вийшовши з салону автомобіля, побіг у напрямку магазину «Маркетопт», що розташований по вулиці Богдана Хмельницького, 34, м. Світловодськ. У свою чергу потерпілий ОСОБА_7 з метою затримання ОСОБА_6 як особи, яка вчинила замах на незаконне заволодіння його транспортним засобом, розпочав переслідування останнього. Після чого ОСОБА_7 , наздогнавши ОСОБА_6 біля магазину «Маркетопт», намагався його затримати, але обвинувачений, не бажаючи бути затриманим на місці вчинення злочину, з метою подолання опору потерпілого, поваливши його на землю, умисно наніс потужний удар балоновим металевим ключем, який він мав при собі, в область голови потерпілого ОСОБА_7 .

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких.

Провівши під час апеляційного розгляду судове слідства в обсязі допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, заслухавши доповідача, у дебатах думку прокурора, який просив задовольнити його змінену апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.289, ч.1 ст.125 КК України, навівши у вироку мотиви прийняття такого рішення, із посиланням на належні докази, які були дослідженні під час судового розгляду.

Допитаний в суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.1 ст.185, ч.1 ст.125 КК України визнав частково, та пояснював, що в ніч на 20 березня 2016 року перебував у квартирі бабусі по АДРЕСА_4 . Після 00 годин вийшов до ларька за сигаретами, однак коли повернувся до під`їзду, виявилось, що він замкнений, а ключів від домофона у нього не було. Він довго чекав, щоб хтось відкрив двері, змерз та вирішив обійти будинок. Побачив біля будинку автомобіль ВАЗ 2106, у якого відкрите вікно пасажирської дверці, вирішив сісти у авто погрітись. Відчинив пасажирські двері та сів в автомобіль, потім переліз на сидіння водія, де вирвав проводи запалювання, маючи намір завести двигун та грітись. Потім помітив, що якийсь чоловік заходить у під`їзд, де живе його баба. В цей час він раптово вирвав автомагнітолу з панелі автомобіля, та побіг у під`їзд за тим чоловіком. Викрадену автомагнітолу залишив у квартирі, а сам зібрав свої речі до рюкзака та вирішив піти ночувати до свого дядька, який теж живе у м. Світловодську по вул. О.Кошового. Вийшов з будинку, купив літр пива та пішов в напрямку обеліска Слави. Дійшовши до фонтану, що на обеліску, побув там та усвідомив, що у автомобілі могли залишитися відбитки його пальців, вирішив повернутися назад до автомобіля та знищити їх. Прийшовши до автомобіля, сів на пасажирське сидіння та платком став усе протирати. Проте платок впав та він дістав ліхтар, щоб собі підсвітити. Знайшовши платок, загубив ліхтар та став собі підсвічувати запальничкою, щоб знайти ліхтар. В цей час у автомобіль підсів потерпілий та запитав, що він тут робить. Він йому все детально пояснив, однак ОСОБА_11 подзвонив і когось викликав, а потім став його бити. У відповідь він вдарив його балонним ключем, який тримав у руках та став тікати. Потерпілий наздогнав його у провулку біля магазину та став бити, можливо удвох з ОСОБА_12 . Потім приїхали працівники поліції та теж його били. Стверджує, що не мав наміру та можливості викрасти автомобіль, так як той стояв у «кармані» та виїзд був заблокований іншим автомобілем, що стояв поруч. У викраденні магнітоли та нанесенні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень розкаюється.

Разом з тим, суд першої інстанції, мотивуючи свій висновок про доведеність інкримінованого обвинувачення, у вироку правильно послався на показання потерпілого ОСОБА_7 , який в суді першої інстанції пояснював, що 19 березня 2016 року він разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 ремонтували належний йому автомобіль ВАЗ 2106 у гаражі останнього. Працювали допізна, потім на автомобілі приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де він припаркував його біля 2-го під`їзду, та пішли до ОСОБА_10 , який проживає у квартирі цього будинку, у гості. Приблизно після 3 год. 30 хв. він попрямував додому, при чому, зважаючи на те, що проживає неподалік, пішов пішки та автомобіль залишив біля будинку ОСОБА_10 . По дорозі виявив, що у нього немає цигарок та вирішив повернутися по них у свій автомобіль. Підходячи до машини він побачив, що на водійському сидінні автомобіля знаходиться чоловік, який схилився до керма, звідки було видно іскри. Сівши на переднє пасажирське сидіння автомобіля він зорієнтувався та сказав, що викликав машину таксі і спитав, чи не за ним таксі. Невідомий чоловік промовчав, на що він повідомив, що передзвонить диспетчеру та з`ясує, який за ним має приїхати автомобіль. Проте набрав телефонний номер ОСОБА_10 та сказав йти до його машини. Після цього чоловік, як згодом він дізнався це був ОСОБА_6 , вдарив його в обличчя кулаком і став тікати. В свою чергу він кинувся за ним та наздогнав його в провулку біля магазину «Маркетопт», проте ОСОБА_6 знову почав наносити йому удари в голову, повалив на землю та, сівши зверху, продовжував бити якимось предметом, що був у нього в руках. В цей час прибіг ОСОБА_10 , стягнув з нього ОСОБА_6 , намагався утримувати, однак останній противився, між ними зав`язалась бійка. Він викликав поліцію, працівники якої прибули на місце та затримали обвинуваченого. В ході огляду автомобіля він з`ясував, що викрадено автомагнітолу, а також пошкоджено замок запалювання, вирвано проводи запалювання, посажений акумулятор.

Доводи апеляції обвинуваченого щодо його невинуватості є необґрунтованими, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, показань свідка ОСОБА_10 , вбачається, що 19 березня 2016 року разом з потерпілим ОСОБА_7 ремонтували автомобіль останнього. Після чого на цьому ж автомобілі приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де він живе та пішли до нього у гості. Приблизно о пів на четверту ранку ОСОБА_7 вирушив додому, а він готувався до сну. Через декілька хвилин задзвонив телефон і ОСОБА_11 повідомив, що в його машині злодій. Він вибіг до машини, проте в ній нікого не було, двері навстіж. Почув, що біля «Маректопта» лунає шум, побіг туди та побачив, що потерпілий лежить обличчям до низу на землі, а обвинувачений сидить зверху та наносить удари. Він почав відтягувати ОСОБА_6 , однак той став нападати на нього і спробував втекти. В результаті бійки, що виникла між ними він вклав ОСОБА_6 на землю та утримував його, а ОСОБА_11 сказав викликати поліцію. По приїзду поліції вони обвинуваченого передали працівникам, а самі пішли до машини швидкої допомоги, яка згодом теж приїхала, та поїхали до лікарні.

Свідок ОСОБА_13 суду першої інстанції пояснювала, що вона мешкає у квартирі АДРЕСА_5 . 18 березня 2016 року до неї приїхав у гості ОСОБА_6 , який доводиться їй двоюрідним онуком. В ніч на 20 березня 2016 року вони були вдома. Онук не спав, виходив палити. Після 12 години ночі він десь пішов і був відсутній приблизно півгодини. Згодом повернувся, пив чай на кухні, а тоді приблизно о пів на другу знову вийшов і вже не повертався. Зранку прибули працівники поліції, оглянули квартиру та біля речей ОСОБА_6 виявили магнітолу, яка їй не належала.

Свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції пояснював, що він є працівником Світловодського ВП. Навесні 2016 року, більш точної дати він не пам`ятає, заступив на чергування у складі слідчо-оперативної групи. Вночі надійшов виклик, що затримана особа під час спроби незаконного заволодіння транспортним засобом. При виїзді на місце пригоди будо встановлено, що громадяни ОСОБА_11 та ОСОБА_12 затримали ОСОБА_6 . У Власова були видимі тілесні ушкодження, його голова була в крові. У ОСОБА_15 теж були тілесні ушкодження, він тримався за голову, проте при ньому його ніхто не бив. У останнього було виявлено рюкзак, у якому булим різні дроти, ножі, викрутки. Як від ОСОБА_15 , так і від ОСОБА_12 було чути запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_16 надав суду аналогічні свідчення, які надав суду свідок ОСОБА_14 .

Таким чином, показання потерпілого повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_10 , який був очевидцем нанесення обвинуваченим потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та в ході судового слідства, останні давали послідовні, логічні пояснення. При цьому свідок зазначив, що втрутився в бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , стягнувши його з потерпілого та тримав до призїду працівників поліції.

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень підтверджується письмовим доказами, а саме:

-даними протоколу огляду місяця події від 20.03.2016 року, згідно якого огляд проводився в період часу з 04 год. 20 хв. до 04 год. 50 хв. На зазначеній території розташований автомобіль ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 . Біля автомобіля перебував громадянин ОСОБА_6 , який при собі мав рюкзак, у якому знаходилися зв`язка ключів, свічка запалювання, проводи, тощо. Під час огляду автомобіля виявлено, що під кермом присутні проводи, що виходять з панелі автомобіля, скручені між собою, перебувають у хаотичному стані. В ході огляду вилучено ключі, відмички, сумку, свічку, рукавички, ніж, проводи. Під час огляду здійснювалась фотозйомка. (а.п. 76-83)

-протоколом додаткового огляду місця події від 20.03.2016 року, з якого вбачається, що оглядалась територія двору будинку АДРЕСА_4 . Огляд проводився в період часу з 12 год. 10 хв. до 12 год. 40 хв. На цій території знаходиться автомобіль ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 , який розміщений задньою частиною ( багажником) в напрямку вул. Богдана Хмельницького та магазину «Маркетопт». Всередині салону автомобіля під кермом хаотично стирчать проводи, відсутня автомагнітола. До протоколу додається фототаблиця. (а.п. 85-91)

-протоколом огляду місця події від 20.03.2016 року, з якого вбачається, що оглядалась квартира АДРЕСА_5 . Огляд проводився в період часу з 13 год. 15 хв. до 13 год. 30 хв. В ході огляду було виявлено та вилучено автомагнітолу «Hyundai Н-CDM8030», в корпусі якої перебувала флеш-карта мікро SD об`ємом 16 Гб., CD-R диск. (а.п. 92а-95)

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21.03.2016 року, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав автомагнітолу, вилучену в квартирі АДРЕСА_5 , як таку, що була викрадена з його автомобіля. (а.п. 96-97)

-протоколами огляду предметів від 21.03.2106 року та 06.05.2016 року, з яких вбачається, що було оглянуто балоний ключ з металу, пара шкіряних печаток чоловічих, чорного кольору, забруднені, 12 розміру, ніж металевий, з довжиною леза 7 см, та довжиною руків`я 12 см, викрутка довжиною 15 см, з зеленою ручкою, свічка запалювання для автомобіля «Бріск», ключі для викручування гайок розміром на 9 мм двохсторонній, 8 мм двохсторонній, 8 мм односторонній, 18 мм односторонній, 10 мм односторонній, 14 мм односторонній, 12 мм двохсторонній, 3 викрутки без руків`я, ключі для відмикання квартирних дверей квартири та автомобільних дверей в загальній кількості 36 шт., ключі для відмикання шухлядок та бардаків в кількості 16 шт., брелок від автомобільної сигналізації чорного кольору, магніти в кількості 2 шт., моток ізоленти білого кольору, що були виявлені та вилучені у ОСОБА_6 під час огляду місця події. (а.п. 102, 104, 106)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.04.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого потерпілий розказав та показав на місці події про обставини вчинених відносно нього злочинів, при чому його показання відповідають наданим суду в ході судового розгляду. (а.п. 123-124)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.04.2016 року за участю свідка ОСОБА_10 , відеозапис якого продемонстровано в залі судового засідання, в ході якого свідок розказав та показав на місці події про відомі йому обставини вчинених злочинів, при чому його показання відповідають наданим суду в ході судового розгляду. (а.п. 129-130)

-висновками судово-медичної експертизи № 85 та № 102, з яких вбачається, що потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких та могли бути спричинені при обставинах, встановлених під час проведення слідчого експерименту 30.04.2016 року. (а.п. 127, 159-160)

Показання обвинуваченого в частині невизнання своєї вини за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, суд першої інстанції розцінив, як намагання уникнути відповідальність за скоєне, з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.1 ст.185, ч.1 ст.125 КК України, є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів у їх взаємозв`язку достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні даних злочинів, кваліфікувавши його дії як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно; таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) та нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочинів ОСОБА_6 , які покладені судом в основу обвинувального вироку були отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Всупереч апеляційним доводам сторони захисту про невмотивованість апельованого судового рішення, у вироку міститься достатня мотивація як оцінки доказів, кваліфікації дій останнього, так і спростування цих доводів.

Перевіркою всіх інших доводів, наведених у апеляції обвинуваченого, було встановлено, що вони також є безпідставними, а саме щодо отриманих тілесних ушкоджень, зазначених в довідці медчастини Кропивницької УВП №14, оскільки дані тілесні ушкодження утворилися під час бійки, яка відбулася між свідком ОСОБА_10 та ОСОБА_6 під час його затримання після вчиненого кримінального правпорушення, що і підтвердили в суді першої інстанції свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .

Не встановлено у даному провадженні й порушень вимог кримінального процесуального закону, про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину та злочинів середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставини що пом`якшують покарання та обтяжують покарання відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, є справедливим, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Аргументи ОСОБА_6 про недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки їх в повній мірі враховано, що підтверджується вироком суду, а призначене покарання є обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Також, не обґрунтованими є доводи апеляційної скарг прокурора про м`якість призначеного покарання ОСОБА_6 , оскільки, обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи останньому покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, які відносяться до злочину середньої тяжкості та тяжкий злочин, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані про його особу.

Крім того, призначене судом першої інстанції покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливатиме з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Таким чином, що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував тяжкість вчиненого ним злочину та дані про особу ОСОБА_6 , то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини були враховані судом при призначенні покарання.

Переконливих доводів щодо неправильного застосування норм кримінального закону, які визначають мету, загальні засади призначення покарання та порядок його відбування в апеляційній скарзі прокурора не міститься.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність зокрема, не застосування до обвинуваченого додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Так, згідно з санкцією ч. 2 ст. 289 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна є альтернативним покаранням. Отже, суд може не застосовувати вказаний вид покарання.

В апеляції прокурора не наведено будь-яких доводів на спростування обставин, які наведені вироку суду у якості підстав для незастосування конфіскації майна.

Натомість прокурор посилається на те, що при призначенні покарання суд не врахував дані про особу обвинуваченого. Проте вказані доводи апелянта є безпідставними, оскільки дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, на які посилається в апеляції прокурор, були враховані судом при призначенні ОСОБА_6 покарання, про що зазначено у вироку.

Водночас, слушними є доводи прокурора про зміну вироку в частині зарахування обвинуваченому у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Так, згідно положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, яким внесено зміни в ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання слід зарахувати попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому колегія суддів вважає за правильне зарахувати ОСОБА_17 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.03.2016 року, з моменту його затримання до вступу вироку в закону силу, тобто до 10.05.2017 року.

З урахуванням викладеного, переглянувши вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що змінену апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Змінену апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.09.2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення з 20.03.2016 року до вступу вироку в закону силу, тобто до 10.05.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2