Провадження № 1-в/317/1313/2016
Справа № 317/4755/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Білогірського району АР Крим, українця, громадянина України, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого 13.03.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2016 р. у строк відбування покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 30.10.2013 по 05.05.2014 р.р. включно, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі мотивоване тим, що засуджений працевлаштований з 27.05.2014 року в КДІР, був днювальним, потім прибиральником. За час відбування покарання має 3 заохочення правами начальника відділення та 1 заохочення правами начальника установи. 24.11.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні пільги, оскільки він не у повній мірі став на шлях виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив замінити покарання на інше у вигляді обмеження волі. Зазначив, що в промисловій не працевлаштований, в програмах диференційованого-виховного впливу, самодіяльних організаціях, секціях участі не приймає та не приймав. За час відбування покарання отримав професію газоелектрозварювальника. Вважає, що став на шлях виправлення.

Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання засудженого, зазначила, що приймала участь у захисті ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження. Він вибачився перед усіма потерпілими, сприяв розкриттю злочинів. Просила врахувати те, що ОСОБА_7 походить з багатодітної родини.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99 ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений не став на шлях виправлення. Зазначив, що засуджений характеризується посередньо, має 4 заохочення, 1 стягнення, яке накладено до набрання вироком законної сили. На виробництві засуджений не працевлаштований, намірів працевлаштуватись не виявляв. Були випадки, коли засуджений відмовлявся від виконання робіт з благоустрою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , представника адміністрації колонії ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 31.10.2013 року. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно. Допустив одне порушення режиму тримання, за що мав одне стягнення. Заохочень не мав. З 26.05.2014 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99, характеризується посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не має. Три рази заохочувався правами начальника відділення СПС та один раз правами начальника установи. На виробництві установи не працевлаштований, виконує обов`язки днювального ДІЗО-ПКТ, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує якісно та в строк. У взаємовідносинах до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд, не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, належного догляду за ними не здійснює, може використовувати не за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під наглядом, роботи із самообслуговування виконує лише під контролем персоналу установи, до виконання робіт з благоустрою ставиться безвідповідально., участі у організації виховних заходів у відділенні СПС не приймає, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участі в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи, провину у скоєному злочині визнає повністю, але робить це з метою отримання поблажливості. За вироком суду має позов у розмірі 10255,00 грн., але виконавчі листи на стягнення боргу з бухгалтерії установи відсутні. За період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку як схильний до суїциду.

17.03.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

В характеристиці адміністрація колонії вказує, що засуджений ОСОБА_5 не в повній мірі став на шлях виправлення, тому застосовувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КК України, передчасно.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має чотири заохочення, мав одне стягнення, яке було накладено до набранням вироком законної сили.

У 2015 році ОСОБА_5 закінчив курси за професією кранівник, що підтверджується посвідченням, копія якого міститься в матеріалах справи.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 , не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, вимоги виконує тільки під наглядом. Також суд враховує, що засуджений не приймає участі в організації виховних заходів у відділенні СПС, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участі в роботі самодіяльних організацій, не входить до самодіяльних секцій, не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи, не працевлаштований.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення і заслуговує заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про те, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1