У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання заступника начальника СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, пенсіонера, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.303 КК України
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В:
З клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 0000037 від 05 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.303 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно вчиняючи дії направлені на здійснення протиправних дій в сфері культурного, духовного життя суспільства та громадської моралі, моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, спрямовані на порушення моралі суспільства щодо зв`язків між людьми для задоволення статевих потреб, з метою отримання матеріальної винагороди, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, яка полягає у приниженні честі і гідності, аморальності вказаного джерела доходу, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, шляхом переконання у вигідності надання оплатних сексуальних послуг, втягнув особу жіночої статі на ім`я ОСОБА_7 у зайняття проституцією, яка перебувала в той момент у важкому матеріальному становищі, та забезпечував зайняття проституцією останньою шляхом підшукання їй партнерів для подальшого надання послуг сексуального характеру за винагороду. Так, ОСОБА_5 , 26 квітня 2017 року, перебуваючи на території готельного комплексу «Аква това», що в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи на меті особисте збагачення, шляхом забезпечення зайняття проституцією іншою особою після отримання замовлення про надання ОСОБА_8 послуг сексуального характеру особою жіночої статі, при цьому ним було повідомлено ОСОБА_8 про вартість таких послуг, а саме 2800 гривень за послуги інтимного характеру та 200 гривень йому особисто за виклик. ОСОБА_5 знаючи про важке матеріальне становище особи жіночої статі на ім`я ОСОБА_7 , зателефонував їй, та повідомив про наявність замовника оплатних сексуальних послуг та необхідність прибути до готельного комплексу «Аква това», що в с. Баранинці, вул. Садова, 18 для надання таких послуг. Близько 20:49 години цього ж дня, ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 200 гривень від ОСОБА_8 за надання особою жіночої статі на ім`я ОСОБА_7 послуг інтимного характеру, та після надання зазначених послуг інтимного характеру громадянину ОСОБА_8 особою жіночої статі на ім`я ОСОБА_7 , отримав від останньої частину із суми грошових коштів, які вона окремо отримала від ОСОБА_8 за надання послуг інтимного характеру. Отримані грошові кошти, здобуті незаконним шляхом за втягнення особи в зайняття проституцією, ОСОБА_5 обернув на свою користь. Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 303 КК України - втягнення особи в заняття проституцією, з використанням уразливого стану.

В подальшому, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно, умисно вчиняючи дії направлені на здійснення протиправних дій в сфері культурного, духовного життя суспільства та громадської моралі, моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, спрямовані на порушення моралі суспільства щодо зв`язків між людьми для задоволення статевих потреб, з метою отримання матеріальної винагороди, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, яка полягає у приниженні честі і гідності, аморальності вказаного джерела доходу, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, шляхом переконання у вигідності надання оплатних сексуальних послуг, втягнув громадянку ОСОБА_9 у зайняття проституцією, яка перебувала в той момент у важкому матеріальному становищі та забезпечував зайняття проституцією останньою шляхом підшукання їй партнерів для подальшого надання послуг сексуального характеру за винагороду. Так, ОСОБА_5 , 11 травня 2017 року, перебуваючи на території готельного комплексу «Аква това», що в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи на меті особисте збагачення, шляхом забезпечення зайняття проституцією іншою особою після отримання замовлення про надання ОСОБА_10 послуг сексуального характеру особою жіночої статі, при цьому ним було повідомлено ОСОБА_10 про вартість таких послуг, а саме 2400 гривень за послуги інтимного характеру та 200 гривень йому особисто за виклик. ОСОБА_5 знаючи про важке матеріальне становище ОСОБА_9 , зателефонував їй, та повідомив про наявність замовника оплатних сексуальних послуг та необхідність прибути до готельного комплексу «Аква това», що в АДРЕСА_2 для надання таких послуг. Близько 20:20 години цього ж дня, ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 200 гривень від ОСОБА_10 за надання громадянкою ОСОБА_9 послуг інтимного характеру, та після надання зазначених послуг інтимного характеру громадянину ОСОБА_10 громадянкою ОСОБА_9 , отримав від останньої грошові кошти в розмірі 200 гривень із суми грошових коштів, які вона окремо отримала від ОСОБА_10 за надання послуг інтимного характеру. Отримані грошові кошти, здобуті незаконним шляхом за втягнення особи в зайняття проституцією в загальній сумі 400 гривень, ОСОБА_5 обернув на свою користь.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 17 травня 2017 року, перебуваючи на території готельного комплексу «Аква това», що в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи на меті особисте збагачення, шляхом забезпечення зайняття проституцією іншою особою після отримання замовлення про надання ОСОБА_11 послуг сексуального характеру особою жіночої статі, при цьому ним було повідомлено ОСОБА_11 про вартість таких послуг, а саме 1600 гривень за послуги інтимного характеру та 200 гривень йому особисто за виклик. ОСОБА_5 знаючи про важке матеріальне становище ОСОБА_9 , зателефонував їй, та повідомив про наявність замовника оплатних сексуальних послуг та необхідність прибути до готельного комплексу «Аква това», що в с. Баранинці, вул. Садова, 18 для надання таких послуг. Близько 20:05 години цього ж дня, ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 200 гривень від ОСОБА_11 за надання громадянкою ОСОБА_9 послуг інтимного характеру. Після цього, до закладу приїхала ОСОБА_9 та разом з ОСОБА_11 піднялась до номеру, де отримала від останнього грошові кошти в сумі 1600 гривень та надала послуги інтимного характеру, однак грошовими коштами не встигла розпорядитись, так як їхні протиправні дії, а саме громадянина ОСОБА_5 та громадянки ОСОБА_9 були викриті та припинені працівниками поліції, в ході чого отримані незаконним шляхом грошові кошти у обох осіб було вилучено. Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, кваліфікуючими ознаками яких є: втягнення особи в зайняття проституцією, з використанням уразливого стану, вчинене щодо кількох осіб, повторно.

Як вбачається з клопотання, 29.05.2017 року громадянину ОСОБА_5 органом досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1,2 ст.303 КК України. Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами про результати контролю за вчиненням злочинів, протоколами огляду та вилучення грошових коштів, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , та іншими зібраними доказами по справі. У діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.1 та ч.2 ст.303 КК України. Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, а тому є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам, які наведені вище, порівняно із запобіжним заходом тримання під вартою. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_14 , так як такі ним дотримані не будуть. Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.303 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному 29.05.2017 року.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили таке задовольнити.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив. Просив суд обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, пояснив, що не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що клопотання слідчого є необґрунтованим, доводи слідчого та прокурора зазначені в клопотанні є надуманими, та не відповідають дійсності. Пояснив, що його підзахисний не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив суд врахувати, що ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні дружину - інваліда 3 групи та матір пенсіонерку, 1930 року народження.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав внесене клопотання, пояснення слідчого про обставини справи, пояснення ОСОБА_5 та його захисника, суд приходить до наступного.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, пенсіонер, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні дружину - інваліда 3 групи та матір - пенсіонерку, 1930 року народження.
Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та наявність, зазначених в клопотанні, ризиків, за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов"язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, враховуючи, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м"який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, пенсіонера, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.303 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22.00 по 07.00 годину, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- з метою уникнення будь-якого тиску на свідків у кримінальному провадженні спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора та суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом до 27 липня 2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1