УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/1736/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
власника майна ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 про накладення арешту на транспортний засіб - легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , тип козову - седан-В, чорного кольору, VIN (номер кузову) - НОМЕР_2 , номер двигуна - НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 та на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа якої становить 66,8 кв. м (реєстраційний номер майна 6738487) та належить ОСОБА_8 .
Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що майно на яке можливо накласти арешт не обов?язково повинно перебувати у власності підозрюваного, а може перебувати у власності третіх осіб, що також випливає з положень ст. 174 КПК України, де передбачено, що арешт майна може бути скасований за клопотанням підозрюваного, власника майна.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу прокуратури Житомирської області про накладення арешту на квартиру.Зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним, оскільки квартира на яку накладено арешт не належить підозрюваному на праві власності.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та власника квартири ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
23.02.2017 року, заступнику начальника Хорошківського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
В рамках даного провадження старший слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 02.03.2017 року звернувся з клопотанням про арешт квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіля марки CHEVROLET AVEO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , які належали на праві власності підозрюваному ОСОБА_10 .
Слідчий суддя в порушенні вимог ст. 172 КПК України, яка передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, вказане клопотання розглянув лише 13.03.2017 року.
Під час перебування клопотання на розгляді в суді, підозрюваний ОСОБА_10 вище вказану квартиру, 04.03.2017 року подарував своїй дружині ОСОБА_8 .
Дослідивши доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.
Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
З клопотання про арешт майна та доданих донього матеріалів видно, що на час розгляду клопотання в суді та винесення рішення, квартира на яку слідчий просив накласти арешт знаходилася у власності дружини підозрюваного ОСОБА_10 - ОСОБА_8 , а тому відповідно до положень ч.5 ст. 170 КПК України у слідчого судді не було передбачених законом правових підстав для накладення арешту на вказану квартиру.
За таких обставин, ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на квартиру підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладеня арешту на вказане майно.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: