АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/452/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.343, ч.2 ст.345,
ч.1 ст.376, ч.1 ст.371 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеною ухвалою обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000099 з додатками за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєні злочинів передбачених ч.1 ст. 343, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 376, ч.1 ст. 371 КК України постановлено повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків; відмовлено в задоволені клопотань обвинуваченого про залучення документів, виклику свідків, витребуванні доказів; відмовлено в прийнятті цивільного позову.
Приймаючи таке рішення, суд зазначив, що порушення п.п.2,5 ч.2 ст.291, ч.2 ст.9, ст.91 КПК України в обвинувальному акті не вказано місце народження обвинуваченого ОСОБА_9 ; вказані анкетні дані лише ОСОБА_9 , однак з обвинувального акту вбачається, що злочини скоїли ще ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , тобто фактично прокурором обвинувачуються ще інші особи, анкетні дані яких обвинувальний акт не містить. Крім того, суд зазначив, що в обвинувальному акті при викладенні обставин вчинення злочинів не зазначено всіх обов`язкових елементів, що входять у їх склад.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 з`явився у підготовче судове засідання і судом встановлювались відомості про його особу, а тому відсутність вказівки в обвинувальному акті про місце його народження не є суттєвим порушенням п.2 ч.2 ст.291 КПК України.
Вказує, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказані в обвинувальному акті як співучасники у фактичних обставинах обвинувачення інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, однак матеріали досудового розслідування відносно зазначених осіб виділені в окремі провадження, про що є посилання в п.п.16, 17 розділу ІІ про прийняті процесуальні рішення реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому вони не є обвинуваченими саме у даному кримінальному провадженні.
З приводу вказівки суду на порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України прокурор вказує, що фактичні встановлені під час досудового розслідування обставини ґрунтовно викладені в обвинувальному акті та відповідних процесуальних документах із зазначенням ознак кожного з інкримінованих ОСОБА_9 злочинів.
Також зазначає і про те, що з`ясування судом на стадії підготовчого провадження питань, що явно виходять за межі його повноважень на цій стадії є неприпустимим. Зокрема, вирішення питання про можливість призначення обвинувального акту до розгляду з точки зору доведеності вини обвинуваченого та відповідності викладених фактичних обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів їх правовій кваліфікації, повноти зібраних для цього доказів, з`ясування питання про кваліфікацію дій обвинуваченого не входять у відповідності до ст.ст.314, 315 КПК України до компетенції суду першої інстанції при підготовчому розгляді обвинувального акту, а відносяться до предмету судового розгляду справи по суті.
У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_9 вказує, що з доводами прокурора погодитись не можна. Посилається на ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначає, що аргумент про те, що спільники мають різний статус за одним обвинуваченням в різних провадженнях потребує психіатричного, а не правового аналізу.
Вважає, що складання обвинувального акту з урахуванням зауважень суду зайняло б менше часу, ніж оскарження ухвали.
Вказує, що апелянт не навів зазначення того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Наполягає на тому, що за таким обвинувальним актом і процесуальним статусом сторін кримінальне провадження неможливо буде розглянути без порушень закону, отже і будь-яке рішення буде також незаконним.
Посилається і на те, що обвинувальний акт направлено до суду передчасно, оскільки залишились невирішеними всі процесуальні спори, що виникли на стадії досудового розслідування.
На підставі викладеного просить відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін, а крім того вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршиться його становище та прийняти рішення на користь інших фігурантів по справі, незважаючи на те, що в їх інтересах апеляційні скарги не надійшли; повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, оскільки апелянт вважає, що вони досліджені не повністю, а також дослідити докази, подані обвинуваченим, які не досліджувались судом першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою а апеляційну скаргу прокурора такою що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Як вбачається з обвинувального акта у відношенні ОСОБА_9 , у ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, що містять істотні суперечності, про що обґрунтовано зазначив суд в оскарженій прокурором ухвалі.
Так, дії ОСОБА_9 в обвинувальному акті кваліфіковані за ч.2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків. Між тим, спосіб спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому саме ОСОБА_9 в обвинувальному акту не відображений. Обвинувальний акт містить спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілому діями ОСОБА_10 .
За обвинувальним актом ОСОБА_9 обвинувачується у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 376 КК України втручання у діяльність судових органів з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків та добитися винесення неправосудного рішення. Вчинення вказаного злочину полягало в голосному вигукуванні образ на адресу суду, прокурора, погрози застосувати насильство, звільнення посадових осіб суду та притягнення їх до відповідальності, переміщенням по приміщенню зали судового засідання та проведенням відеозйомки, намагаючись зірвати судове засідання та здійснити вплив з метою постановлення судових рішень в інтересах ОСОБА_12 . Суд обґрунтовано дійшов висновку, що в даному випадку дії ОСОБА_9 , які кваліфіковані досудовим розслідуванням за ч. 1 ст. 376 КК України, не відображені в обвинувальному акті, не вказано, що вигукував саме ОСОБА_9 , які погрози і на чию адресу він висловлював.
Кваліфікація дій ОСОБА_9 та встановлені обставини вчинення злочину суперечать між собою. Так, кваліфікація полягає у втручанні у діяльність суду, однак у встановлених обставинах іде мова не тільки про суд, але і про прокурора, посадових осіб суду.
Таке формулювання обвинувачення є нечітким та неоднозначним, це свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах.
Крім того, суд правильно зазначив і про те, що в обвинувальному акті не вказано місце народження обвинуваченого ОСОБА_9 , що є порушенням п.2 ч.1 ст.291 КПК України.
Також є обґрунтованими висновки суду і про те, що в обвинувальному акті зазначено про вчинення злочинів іншими особами - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що є неприпустимим та суперечить вимогам ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За таких обставин, суд ухвалив законне рішення про повернення обвинувального акту прокурору відповідно до вимог ст. 314 КПК України.
В той же час наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими, носять формальний характер, і тому не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст.9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000099 за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.376, ч.1 ст.371 КК України постановлено повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4