Справа № 161/8770/17
Провадження № 1-кп/161/512/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001762 від 21 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хіва, Харазимської області Республіки Узбекистан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Узбекистан, узбека, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, не працює, не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.358 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Постановою КМ Украпїни № 150 від 15 лютого 2012 року "Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" передбачено: - реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пункті пропуску через державний кордон посадовою особою Державної прикордонної служби України; - строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України; - строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну.
Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.
В зв`язку з викладеними вимогами діючого законодавства України, за наявності обґрунтованих підстав, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин Узбекистану ОСОБА_3 , перебуваючи на території України був зобов`язаний у встановленому порядку продовжити строк свого законного перебування, але не мав мети офіційно у встановленому порядку його продовжувати і в нього виникла мета на внесення в свій національний паспорт підроблених відтисків штампів про перетин державного кордону України, через пункти пропуску державного кордону.
Так, ОСОБА_3 , в невстановлений день липня 2015 року, перебуваючи на території "Центрального" ринку м. Луцька, що по вул. Глушець, 1, передав невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 14.03.2015 року, виданий на його ім`я, з метою внесення в нього підроблених відтисків штампів Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України. Після цього, невстановлена особа в невстановленому місці проставила підроблені відтиски штампів Державної прикордонної служби України в паспорті громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 № НОМЕР_1 про перетин ним державного кордону України в пункті перетину кордону "Конотоп" "Виїзд № 033 від 22.07.2015" та "В`їзд № 015 від 24.07.2015" в пункті перетину кордону "Хутір - Михайлівський". При цьому, ОСОБА_3 з території України нікуди не виїжджав 22.07.2015 року та на територію України не в`їжджав 24.07.2015 року. Вподальшому, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 використовував свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.
Крім цього, він же, в невстановлений день листопада 2015 року, перебуваючи на території "Центрального" ринку м. Луцька, що по вул. Глушець, 1, передав невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 14.03.2015 року, виданий на його ім`я, з метою внесення в нього підроблених відтисків штампів Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені відтиски штампів Державної прикордонної служби України в паспорті громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 № НОМЕР_1 про перетин ним державного кордону України в пункті перетину кордону "Гоптівка" "Виїзд № 054 від 03.11.2015" та "В`їзд № 016 від 06.11.2015" в пункті перетину кордону "Гоптівка". При цьому, ОСОБА_3 з територію України нікуди не виїжджав 03.11.2015 року та на території України не в`їжджав 06.11.2015 року. Вподальшому, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 використовував свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.
Крім цього, він же, в невстановлений день лютого 2016 року, перебуваючи на території "Центрального" ринку м. Луцька, що по вул. Глушець, 1, передав невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 14.03.2015 року, виданий на його ім`я, з метою внесення в нього підроблених відтисків штампів Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені відтиски штампів Державної прикордонної служби України в паспорті громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 № НОМЕР_1 про перетин ним державного кордону України в пункті перетину кордону "Гоптівка" "Виїзд № 054 від 06.02.2016" та "В`їзд № 016 від 08.02.2016" в пункті перетину кордону "Гоптівка". При цьому, ОСОБА_3 з територію України нікуди не в`їжджав 06.02.2016 року та на території України не в`їжджав 08.02.2016 року. Вподальшому, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 використовував свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.
Крім цього, він же, в невстановлений день квітня 2016 року, перебуваючи на території "Центрального" ринку м. Луцька, що по вул. Глушець, 1, передав невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 14.03.2015 року, виданий на його ім`я, з метою внесення в нього підроблених відтисків штампів Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені відтиски штампів Державної прикордонної служби України в паспорті громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 № НОМЕР_1 про перетин ним державного кордону України в пункті перетину кордону "Гоптівка" "Виїзд № 054 від 29.04.2016" та "В`їзд № 016 від 06.05.2016" в пункті перетину кордону "Гоптівка". При цьому, ОСОБА_3 з територію України нікуди не виїжджав 29.04.2016 року та на території України не в`їжджав 06.05.2016 року. Вподальшому, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 використовував свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.
Крім цього, він же, в невстановлений день серпня 2016 року, перебуваючи на території "Центрального" ринку м. Луцька, що по вул. Глушець, 1, передав невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 14.03.2015 року, виданий на його ім`я, з метою внесення в нього підроблених відтисків штампів Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені відтиски штампів Державної прикордонної служби України в паспорті громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 № НОМЕР_1 про перетин ним державного кордону України в пункті перетину кордону "Гоптівка" "Виїзд № 054 від 03.08.2016" та "В`їзд № 016 від 06.08.2016" в пункті перетину кордону "Гоптівка". При цьому, ОСОБА_3 з територію України нікуди не виїжджав 03.08.2016 року та на території України не в`їжджав 06.08.2016 року. Вподальшому, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 використовував свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.
Крім цього, він же, в невстановлений день жовтня 2016 року, перебуваючи на території "Центрального" ринку м. Луцька, що по вул. Глушець, 1, передав невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 14.03.2015 року, виданий на його ім`я, з метою внесення в нього підроблених відтисків штампів Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені відтиски штампів Державної прикордонної служби України в паспорті громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 № НОМЕР_1 про перетин ним державного кордону України в пункті перетину кордону "Гоптівка" "Виїзд № 054 від 01.11.2016" та "В`їзд № 016 від 12.11.2016" в пункті перетину кордону "Гоптівка". При цьому, ОСОБА_3 з територію України нікуди не виїжджав 01.11.2016 року та на території України не в`їжджав 12.11.2016 року. Вподальшому, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 використовував свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.
Крім цього, він же, в невстановлений день лютого 2017 року, перебуваючи на території "Центрального" ринку м. Луцька, що по вул. Глушець, 1, передав невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 14.03.2015 року, виданий на його ім`я, з метою внесення в нього підроблених відтисків штампів Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені відтисків штампів Державної прикордонної служби України в паспорті громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 № НОМЕР_1 про перетин ним державного кордону України в пункті перетину кордону "Хутір - Михайлівський" "Виїзд № 037 від 15.02.2017" та "В`їзд № 015 від 18.02.2017" в пункті перетину кордону "Хутір - Михайлівський". При цьому, ОСОБА_3 з територію України нікуди не виїжджав 15.02.2017 року та на території України не в`їжджав 18.02.2017 року. Вподальшому, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 використовував свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.
Органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, які виразились в пособництві, наданні засобів злочину іншим співучасникам злочину в виготовленні підроблених відтисків штампів установи, яка має право посвідчувати такі документи і надає права, з метою їх використання.
Окрім того, вказані умисні дії ОСОБА_3 , вчинені повторно, також органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, які виразились в пособництві, наданні засобів злочину іншим співучасникам злочину в виготовленні підроблених відтисків штампів установи, яка має право посвідчувати такі документи і надає права, з метою їх використання.
В підготовчому судовому засіданні подано угоду про визнання винуватості, укладену 01 червня 2017 року між прокурором Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , згідно з якої, останній беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України та не заперечує обставин вчинення інкримінованих йому злочинів, що викладені в обвинувальному акті, а також сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, враховується, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем фактично проживання характеризується виключно позитивно, скарг на його поведінку не надходило, крім цього, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався. При цьому, сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень, а за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття визначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень. Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Прокурор, обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 5 ст.27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України та повністю підтвердив обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаявся та погоджувався на призначення узгодженого покарання за угодою про визнання винуватості.

У відповідності до вимог ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості, вчинені ОСОБА_3 злочини, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.358 КК України, відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
В даному випадку судом роз`яснено обвинуваченому та прокурору правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 468, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001762 від 21 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, між прокурором Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень;

за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточного ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Речові докази: паспорт громадянина Узбекистану № НОМЕР_1 , який виданий на ім`я ОСОБА_3 - повернути за належністю його власнику ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) грн. 40 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайоного суду ОСОБА_1