АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною потерпілого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:06.08.2013 року вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого 10.03.2016 року по відбуттю строку покарання,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Згідно з вироком ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
31 травня 2016 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок попередньо вжитих спиртних напоїв на території, прилеглій до кафе «Шашлична», що розташоване по вул. Симона Петлюри, 32 в м. Києві, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив в словесний конфлікт з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 .
В ході словесного конфлікту у ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сформувався умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 із застосуванням ножа, який знаходився у правій кишені його одягу.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 в ході конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_5 дістав з кишені ніж та, тримаючи його в правій руці, умисно, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс потерпілому ОСОБА_5 два удари в область живота, чим заподіяв тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого поранення живота.
Згідно з висновком експерта №1281/Е від 01.08.2016 року у гр. ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане поранення живота, рана на передній черевній стінці зліва в передребній ділянці від якої відходить рановий канал, направлений ззовні до середини, спереду назад по ходу якого ушкоджуються мякі тканини черевної стінки, проникає у черевну порожнину з пораненням вісцеральної поверхі селезінки та прядки великого сальника, з явищами внутрішньої кровотечі (наявність в черевній порожнині до 200 мл. рідкої крові). Виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження; б) непроникаюче колото-різане поранення живота, рана на передній черевній стінці зліва в підреберній ділянці від якої відходить рановий канал, направлений ззовні до середини, з переду назад, по ходу якого ушкоджуються мякі тканини черевної стінки та сліпо закінчується в мяких тканинах. Вказане тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Не погоджуючись з судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року змінити та призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому в апеляції зазначено, що суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання, в порушення вимог ст. 65 КК України повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, дані, що характеризують особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд, зокрема, не врахував обставин заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та ставлення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні давав неправдиві показання, не розкаявся у своїх неправомірних діях, а після постановлення вироку почав по телефону погрожувати розправою потерпілому та членам його сім`ї.

Окрім того, в апеляції вказується на порушення судом першої інстанції прав потерпілого, який не був належним чином повідомленим про час слухання провадження, а також суд не зреагував на прохання потерпілого про перенесення розгляду провадження, оскільки потерпілий за станом здоров`я та у зв`язку з тим, що був пізно повідомленим про час слухання справи, не міг з`явитись в судове засідання.

В доповненні до апеляції потерпілий просить вирок щодо ОСОБА_6 змінити та призначити обвинуваченому покарання виді 7 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та прокурора, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а вирок суду - до скасування із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Приймаючи до уваги доводи апеляції потерпілого щодо порушення його прав при розгляді провадження в суді першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні дані про те, що потерпілий був повідомленим про час слухання провадження у встановленому законом порядку.
В апеляційній скарзі потерпілий вказав, що про час слухання справи 21 вересня 2016 року він був повідомлений секретарем судового засідання по телефону цього ж дня, приблизно за годину до початку судового засідання. Не маючи змоги за станом здоров`я та у такий короткий проміжок часу прибути в судове засідання Шевченківського районного суду м. Києва з м. Білої Церкви, потерпілий попрохав секретаря судового засідання повідомити судді про причини неявки та передав прохання про перенесення судового засідання. Зателефонувавши секретареві судового засідання ввечері 21 вересня 2016 року, щоб дізнатись про наступне судове засідання, потерпілий отримав відповідь про те, що ухвалено вирок.
Викладені в апеляційній скарзі обставини щодо повідомлення потерпілого про час слухання справи підтверджуються даними журналу судового засідання від 21 вересня 2016 року, з якого убачається, що потерпілий повідомляв суд по телефону про причини неявки в судове засідання. За умови, що потерпілий був повідомленим про час слухання провадження в день судового засідання, тобто не був належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, та потерпілий повідомив суд про поважні, на думку колегії суддів, причини неможливості явки в судове засідання рішення суду першої інстанції про проведення розгляду провадження за відсутності потерпілого є необґрунтованим і незаконним, оскільки ухвалено з порушенням прав потерпілого.
Здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 та п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Отже, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 о підлягає до скасування з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Окрім того, цей же вирок, на думку колегії суддів, підлягає до скасування з мотивів невідповідності призначеного ОСОБА_6 о покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, пославшись у вироку на те, що ОСОБА_6 , є особою, раніше судимою за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, будучи звільненим від відбування покарання у виді позбавлення волі, протягом менш як трьох місяців після звільнення з місць позбавлення волі заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження за допомогою ножа, визнавши обставинами, що обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, фактично не врахував наведених у вироку обставин при призначенні покарання і призначив покарання у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, яке за своїм розміром не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.
Тому при новому судовому розгляді, за умови підтвердження об`єму обвинувачення, висунутогоОСОБА_6 , незмінності кваліфікації дій обвинуваченого та незмінності обставин, які підлягають врахуванню при призначенні покарання згідно з вимогами ст. 65 КК України, покарання, призначене у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією кримінального закону, не буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Оскільки вирок щодо ОСОБА_6 о скасовується з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, то необхідно вирішити питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 , посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Потерпілий підтримав вказане клопотання, а обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора.
Колегія суддів, погоджуючись з тим що наразі продовжують існувати ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує також те, що після ухвалення вироку ОСОБА_6 о вчиняв погрози розправою на адресу потерпілого та його родини, внаслідок чого потерпілий змушений був звертатись з відповідною заявою до поліції, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами. Отже, ризик вчинення нових злочинів щодо ОСОБА_6 не лише продовжує існувати, в й посилився після ухвалення вироку, тому після скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, обвинуваченому слід залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою та продовжити строк тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

ВирокШевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 о у виді тримання під вартою залишити без змін, продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів - до 13 травня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-кп/796/615/2017 Категорія КК: ч. 1 ст. 121
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1