УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/65/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора: ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микулин, Полонського району, Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 135 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.
- за ч. 2 ст. 286 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України на 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_9 залишено у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу №3/1224 від 23.12.2016 року в сумі 703 грн.68 коп., транспортно-трансологічної експертизи №3/1226 від 27.12.2016 року в сумі 703 грн.68 коп., авто технічної експертизи №3/1234 від 29.12.2016 року в сумі 703 грн. 68 коп.
Цивільний позов не заявлявся.
в с т а н о в и л а:
У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді садин на підборідді зліва, на верхній губі справа, на спинці носа справа /2/, виличній ділянці справа, на лобі справа /2/, на правому вусі /2/, в завушній ділянці справа, в лобно-тім`яній ділянці справа / велика кількість/, на тилі правої кисті /3/, на тилі 1,2,5 пальців правої кисті /по 1/, на тилі лівої кисті /7/, на передній поверхні лівого колінного суглоба, на передній поверхні правої гомілки у нижній частині, на передній поверхні правої гомілки у верхній частині /4/, синці на носі з переходом в праву навколоочну ділянку, на зовнішній поверхні лівого передпліччя у нижній частині, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи посередині та справа, на слизовій оболонці нижньої губи дещо зліва, осколковий перелом кісток носа, переломи 1,2 зубів на верхній щелепі зліва, крововиливи у м`які тканини голови в лобно-тім`яно-вискових ділянках на всьому протязі, багато осколковий перелом кісток склепіння та основи черепа з ушкодженням лобної кістки, правої вискової кістки, потиличної кістки, розрив твердої мозкової оболонки по лініях переломів кісток на рівні лобної долі правої півкулі мозку та на рівні лобної та тім`яної долей лівої півкулі головного мозку, крововиливи під твердою мозковою оболонкою на рівні основи черепа та на конвексітальних поверхнях його, крововиливи над твердою мозковою оболонкою по лініях переломів кісток, крововиливи під м`які мозкові оболонки на всьому протязі головного мозку та в головного шлуночки головного мозку, крововиливи в речовину середнього мозку та Варолієва моста в ділянці передніх відділів дна ромбоподібної ямки, розміщення речовини мозку на конвексітальній поверхні лобної, долі лівої півкулі мозку, на конвексітальній поверхні лобної долі правої півкулі мозку, на конвексітальній поверхні тім`яної долі правої півкулі мозку, на основі високої долі правої півкулі мозку, на зовнішній поверхні високої долі лівої півкулі мозку із крововиливами в речовину в ділянці розміщень, крововиливи в м`які тканини між лопаткової ділянки, підлопаткової ділянки зліва, м`які тканини задньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглоба, крововилив в м`які тканини передньо-бокових поверхонь шийного відділу хребта, які входять в комплекс поєднаної, тупої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок, супроводжувалися набряком та здавленням головного мозку, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті його та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_11 настала від поєднаної тупої травми голови, шиї, тулуба, кінцівок із саднами, крововиливами в м`які тканини на голові, переломом кісток носа, переломами кісток склепіння та основи черепа, розривами твердої мозкової оболонки, розміченням та крововиливами в речовину головного мозку, під оболонки головного мозку, над твердою мозковою оболонкою головного мозку, в шлуночки головного мозку, саднами, крововиливами в м`які тканини на шиї, тулубі, кінцівках, яка супроводжувалася набряком та здавленням головного мозку.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин водій ОСОБА_9 будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п. 2.10 правил дорожнього руху України, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди і з метою уникнення відповідальності за скоєне на автомобілі, причетному до ДТП, з місця пригоди поїхав, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_11 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає, що вирок суду щодо нього підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Вказує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_9 не в повній мірі врахував обставини провадження, тяжкість вчиненого злочину, керування в стані алкогольного сп`яніння, з перевищенням дозволеної швидкості, намагання уникнути покарання за вчинений злочин шляхом зникнення з місця пригоди.
Зазначає, що ОСОБА_9 втікаючи на автомобілі з місця події порушуючи правила дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знову вчинив дорожньо-транспортну пригоду в с. Глибочок, Баранівського району, Житомирської області і за даним фактом його притягнуто до адміністративної відповідальності.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 135 КК України - 2 (два) роки обмеження волі, за ч. 2 ст. 286 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначити йому остаточне покарання 6 (шість) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взяти його під варту із зали суду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію, просив змінити вирок на пом`якшити ОСОБА_9 призначене покарання.
На його думку суд в повній мірі не врахував те, що раніше ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності не притягувався, злочини вчинив вперше, вони не є умисними, за місцем проживання він характеризується позитивно, має на утриманні дітей і є єдиним годувальником в сім`ї.
Також, вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_9 суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують його покарання, думку потерпілого ОСОБА_12 , який просив суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_9 змінити, пом`якшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 (три) роки.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та заперечив щодо задоволення вимог захисника, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннь підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і ніким із апелянтів не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то воно на думку колегії суддів є явно несправедливим через його м`якість.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції залишив поза увагою і не проаналізував характер та обсяг, допущених ОСОБА_9 грубих порушень Правил дорожнього руху. Суд, формально вказавши на наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення діяння у стані алкогольного сп`яніння, фактично її не врахував, не зіставив з іншими порушеннями, зокрема з перевищенням допустимої швидкості, наслідками, а також подальшою поведінкою обвинуваченого, який залишив потерпілого в небезпечному стані, намагався втекти та знову скоїв ДТП.
Між тим, указані обставини мають значення при виборі заходу примусу і для забезпечення його мети, сукупність цих обставин свідчить про те, що обране ОСОБА_9 покарання з застосуванням ст. 69 КК України очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, як обвинуваченим, так й іншими особами, про що слушно йдеться у апеляційній скарзі.
Суд апеляційної інстанції, зважаючи на обставини вчинення діяння ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, його поведінку після наїзду на потерпілого, наслідки злочину, а також суспільну небезпеку його дій вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні йому покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху, а тому думка потерпілого щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною в цьому питанні.
На думку колегії суддів, встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , враховуючи тяжкість вчиненого злочину, наслідки, характер та обсяг допущених порушень не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину.
За таких обставин, колегія суддів вважає застосування щодо ОСОБА_9 ст. 69 КК України недостатньо мотивованим та невиправданим, що дає підстави для скасування вироку суду та постановлення нового вироку.
Разом з тим, постановляючи новий вирок, колегія суддів враховує те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, наявність утриманців, добровільне відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілому, а також думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання та вважає за необхідне призначити йому реальне основне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, а також додаткове у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, за ч. 1 ст. 135 КК України у виді обмеження волі та остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З врахуванням наведеного, колегія суддів підстав для застосування ст. 75 КК України не знаходить.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі задовольнити частково.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання:
- за ч. 1 ст. 135 КК України на 2 (два) роки обмеження волі.
- за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: