Справа № 527/252/17
провадження № 1-кп/527/42/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2017 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 000051, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Градизьк Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утримані не маючого, проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.11.2002 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

-25.11.2005 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст.263, ч.2 ст.309, 395, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 9 місяців;

- 14.12.2005 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

-23.10.2008 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125, 71 КК України до позбавлення волі строком на 7 місяців 20 днів, 12.06.2009 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-10.11.2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

-01.02.2011 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців, на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.05.2015 року звільнено умовно - достроково, невідбутий строк 7 місяців 9 днів;

-23.12.2016 року Глобинським районним судом Полтавської області за ст. 309 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

13 квітня 2016 року відповідно до постанови Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік із застосуванням обмежень відповідно до ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», а саме заборони відвідувати торгові об`єкти, де спиртні напої реалізуються на розлив, незалежно від форм власності, та розпивати там спиртні напої; заборони виїзду в особистих справах за межі Глобинського району без відповідного дозволу працівників поліції, які здійснюють адміністративний нагляд.

13 квітня 2016 року ОСОБА_5 оголошена постанова про встановлення відносно нього адміністративного нагляду та взяття останнього під адміністративний нагляд Глобинським ВП ГУНП в Полтавській області.

Перебуваючи під адміністративним наглядом Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, у ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на ухилення від адміністративного нагляду та не виконання покладених на нього постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 13.04.2016 року обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , умисно, достовірно знаючи про встановлений щодо нього адміністративний нагляд та покладені обов`язки, 2 січня 2017 року, без попередження та дозволу працівників Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, які здійснюють адміністративний нагляд, самовільно залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та виїхав у невідомому напрямку, порушивши таким чином установлені судом правила адміністративного нагляду, що передбачені ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, особою щодо якої встановлено адміністративний нагляд, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України.

Одночасно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2017 року під час досудового розслідування між прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 .

Відповідно до цієї угоди, підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Крім того, в угоді сторони визначили, що у разі затвердження угоди судом, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст.395 КК України у виді арешту строком на 6 місяців. Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше судимий за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 23.12.2016 року до покарання у виді 2 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, в порядку ч. 1 ст. 72, ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, застосовуючи принцип повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, ОСОБА_5 буде призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у зазначеному злочині визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання. Крім того, пояснив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладання угоди про визнання винуватості, що передбачені статтею 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Як зазначено в п.2 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до злочину невеликої тяжкості.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та КК України, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він як обвинувачений має права, передбачені законом, в тому числі передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом також встановлено, що обвинувачений цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор та захисник - адвокат ОСОБА_4 вважали за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену із ОСОБА_5 , як таку, що відповідає вимогам закону.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника, а також думку обвинуваченого щодо можливості затвердження укладеної угоди, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 за статтею 395 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання за вчинений ним злочин.

Разом з тим, в угоді сторони визначили покарання за сукупністю вироків, в зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення у період відбування покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 23.12.2016 року.

Статтею 472 КПК України визначено зміст угоди про визнання винуватості.

Зі змісту цієї статті вбачається, що угода про визнання винуватості повинна містити узгоджене покарання за вчинення кримінального правопорушення в обсязі підозри чи обвинувачення.

Зазначеною статтею не передбачено можливість визначення сторонами угоди покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до роз`яснення, що міститься в п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року, якщо підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає керуючись правилами ст. ст. 71, 72 КК України.

У зв`язку з цим, суд не враховує при затвердженні угоди, визначену сторонами угоди міру покарання за сукупністю вироків та визначає остаточну міру покарання самостійно.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 до повного відбуття покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 23.12.2016 року вчинив новий злочин, суд вважає відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю приєднати невідбуту частину за попереднім вироком, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а також п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 468-475 КПК України,суд,-
У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2017 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000051 між прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити узгоджене покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2016 року, а саме 2 роки позбавлення волі і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Обрати ОСОБА_5 запобіжних захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 15 лютого 2017 року.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1