АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/711/17 Справа № 208/13/17-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000255 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.02.2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цією ухвалою

ОСОБА_9 а ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, має середньо-технічну освіту, приватного підприємця, розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрації мешкання не має, раніше не судимого,
звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, кримінальне провадження - закрито у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Ухвалою суду кримінальне провадження № 0000255 за обвинуваченням ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 по ст. 286 ч.1 КК України, закрито, звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.
Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції вказав, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 , о 12 годині 30 хвилин, 13.10.2016 року приблизно у світлий час доби, за умови необмеженої видимості та оглядовості, керуючи технічно справним мікроавтобусом «Фольксваген LТ 35» державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 , здійснював зі швидкістю 50 км/год рух по вул. Спортивній, з боку пр. Гімназичного в напрямку пр. Тараса Шевченко в м. Кам`янське, по дорозі з односторонньою організацію руху.
При русі по вул. Спортивна, ОСОБА_7 , як водій, не маючи перешкод технічного характеру, повинен був, відповідно до п.12.1 ПДР, уважно стежити за розвитком дорожньої обстановки, та враховуючи дорожню обстановку вибирати швидкість руху, при якій він мав би можливість виконувати всі необхідні дії з управління автомобілем, що забезпечують безпеку всіх учасників дорожнього руху, з метою уникнути скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, в порушення вимог вищевказаного пункту даних Правил дорожнього руху України, ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість та особисту неуважність, при мокрому дорожньому покритті, з необережності допустив виїзд свого автомобіля за межі проїжджої частини вправо, втративши тим самим можливість подальшого контролю за керуванням автомобілем, та здійснив наїзд передньою частиною автомобіля на дерево, яке знаходилось за межами проїжджої частини праворуч.
В результаті даного ДТП, пасажиру ОСОБА_8 були заподіянні тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому середньої третини лівого стегна зі зміщенням уламків (операція металоостеосінтез), яке відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину при зазначених у обвинувальному акті обставинах, визнав повністю. Він надавав, надає та буде надавати матеріальну допомогу на лікування потерпілого. Просив закрити провадження у справі внаслідок примирення з потерпілим, а потерпілий ОСОБА_12 підтвердив пояснення обвинуваченого щодо обставин його травмування, зазначив, що він не має ніяких претензій до ОСОБА_7 внаслідок сплати грошей на його лікування. Просив суд закрити справу за примиренням, з звільненням обвинуваченого від покарання, зазначивши, що з ОСОБА_7 він і не сварився.

В апеляції, не погоджуючись з прийнятим рішенням перший заступник прокурора Дніпропетровської області вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Так при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції повинен був виконати вимоги ст.368 КПК України. Як вбачається зі змісту ухвали місцевого суду, в ній викладено лише висновок органу досудового розслідування із наведенням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Жодних інших висновків суду ухвала не містить незважаючи, що останнє ухвалено за результатами судового розгляду. Просить ухвалу Заводського районногосуду м. Дніпродзержинська від 07.02.2017 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судове рішення у формі ухвали повинно відповідати вимогам статей 368, 372 КПК України.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні цього питання суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину та особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені нормами КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Так, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції повинен був виконати вимоги ст. 368 КПК України. Зокрема, під час судового розгляду суд мав перевірити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.
Як вбачається зі змісту ухвали місцевого суду, в ній викладено лише висновок органу досудового розслідування із наведенням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Жодних інших висновків суду щодо винності обвинуваченого, судове рішення не містить незважаючи, що останнє ухвалено за результатами судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги гой факт, що діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції - без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє не покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався. З другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України та підстав для призначення нового розгляд в суді першої інстанції, не входять вищезазначені порушення вимог чинного законодавства, але, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 7 КПК України, щодо законності судового розгляду, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести рішення у кримінальному провадженні.
Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.02.2017 року, відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді апеляційного суду: