Дата документу Справа № 332/3606/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/827/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/3606/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 125 ч. 2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003655, за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, має професійно-технічну освіту, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;

в с т а н о в и л а:
вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 850 грн.
Згідно вироку суду першої інстанції, 23.09.2016 року приблизно о 23-30 годині, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні кафе "Підкова" по вул. Л.Чайкіної, 54 в м. Запоріжжі, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кулаком правої руки наніс їй один удар в область підборіддя, а саме в область нижньої губи, чим спричинив останній рану в області нижньої губи зліва, яка згідно висновку експерта № 3840 від 24.09.2016 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі представник потерпілої вважає вирок суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду про кваліфікацію дій ОСОБА_7 ґрунтуються на грубому викривленні змісту пояснень потерпілої, свідків, висновку експерта, змісту інших письмових доказів і нормативних документів у сфері охорони здоров`я; судом неправильно застосовано кримінальний закон; призначене покарання є надмірно м`яким і не відповідає ані обставинам вчинення злочину, ані даним про особу засудженого. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що надані стороною обвинувачення і потерпілою докази переконливо свідчать про обґрунтованість первісно пред`явленого ОСОБА_7 звинувачення за ч.2 ст.125 КК України; доводи сторони захисту є нічим іншим, ніж зловмисною маніпуляцією наявними даними шляхом викривлення пояснень допитаних осіб, ігнорування змісту письмових доказів, довільного тлумачення нормативних актів і проголошення безпідставних звинувачень; судом не враховано, що злочин вчинено особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та яка раніше була засуджена за хуліганський напад на неповнолітніх; судом безпідставно залишено без розгляду позов потерпілої; суд допустив грубі процесуальні порушення під час дослідження доказів, а саме в порушення вимог КПК констатовано відсутність доказів, які наявні в матеріалах кримінального провадження, а також зроблено посилання на докази, які у цих матеріалах відсутні.

На підставі викладеного, просить вирок районного суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі потерпіла вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом невірно перекваліфіковано дії обвинуваченого, оскільки їй було спричинено тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів; судом невірно встановлені обставини справи та проігнорований цивільний позов; судом призначене надмірно м`яке покарання.

На підставі викладеного просить, вирок районного суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

В запереченнях на апеляційні скарги представника потерпілої та потерпілої обвинувачений просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема в останньому слові, та його захисника, які просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок місцевого суду залишити змін; прокурора, який вважав, що вирок підлягає скасуванню з направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілої та її представника підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 3, 4 вказаної статті, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 зазначеним вимогам закону не відповідає.

За матеріалами кримінального провадження, до суду надійшов обвинувальний акт, за яким ОСОБА_7 органами досудового розслідування висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України. На підтвердження обвинувачення суду були надані докази стороною обвинувачення, які досліджувалися безпосередньо у судовому засіданні.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і перекваліфікував дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 125 КК України.

На думку колегії суддів таке рішення є передчасним, висновки суду не ґрунтуються на доказах, мають протиріччя.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним у тому, 23.09.2016 року приблизно о 23-30 годині, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні кафе "Підкова" по вул. Л.Чайкіної, 54 в м. Запоріжжі, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кулаком правої руки наніс їй один удар в область підборіддя, а саме в область нижньої губи, чим спричинив останній рану в області нижньої губи зліва, яка згідно висновку експерта № 3840 від 24.09.2016 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вказані дії були кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, однак перекваліфікувавши дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 125 КК України, суд у вироку не змінив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вказавши його таким, яке було зазначено в обвинувальному акті.

За вимогами ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку суд зазначає, зокрема, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування судом доказів, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалося таке рішення.

Вирок суду зазначеним вимогам не відповідає. У вироку формально зазначено, що судом були дослідженні усі надані стороною обвинувачення і стороною захисту докази, однак насправді у вироку взагалі відсутні посилання на будь-які докази, які б вказували на вину ОСОБА_7 у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення.

Зі змісту вироку виливає, що підставою для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 були висновки суду про те, що ряд доказів у вказаному провадженні були фіктивними. Однак, ці докази не були визнані судом недопустимими. Зокрема, суд у вироку зазначив, що листи непрацездатності, які стали підставою кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України були добуті потерпілою незаконним шляхом. При цьому, вказані висновки суду належним чином не обґрунтовані, і фактично скопійовані з клопотання сторони захисту. Окремо слід зазначити, що стороною обвинувачення листки непрацездатності, про які йшла мова у вироку, не зазначалися як доказ вини ОСОБА_7 . Окрім цього, на переконання колегії суддів, при наявності ряду інших доказів (висновку експерта, показів свідків - очевидців події і лікарів, показів потерпілої), сам по собі факт видачі листків непрацездатності потерпілій нібито в порушення відповідних інструкцій (хоча як зазначалося вище, рішення про невідповідність цих документів належним чином не вмотивоване), не спростовує того, що внаслідок дій ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, принаймні мотиви, за яких суд дійшов висновку про відсутність короткочасного розладу здоров`я, внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпілою, у вироку не зазначені. Висновки про те, що в медичних документах відсутні відомості про проведення потерпілій хірургічної операції суперечать матеріалам провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Судом ці вимоги закону порушені. Суд, виконуючи роль арбітра, не може самостійно, без належного обґрунтування і належних мотивів брати до уваги докази однієї сторони і відкидати докази протилежної.

На переконання колегії суддів, за відсутності доказів сторони захисту, які б безперечно спростовували докази, надані стороною обвинувачення, суд при перекваліфікації дій ОСОБА_7 , порушив принципи кримінального провадження, регламентовані ст. 22 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, який необхідно провести з дотриманням вимог КПК України, під час якого ретельно перевірити усі докази в провадженні, з належною їх мотивацією, в тому числі, взяти до уваги інші доводи, які зазначалися в апеляційних скаргах, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Матеріали кримінального провадження повернути до Заводського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4