Справа № 152/1065/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2016 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 та за № 0000145,

по обвинуваченню: громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скворцово Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 19 січня 1981 року Літинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 141, ст. 42, ст. 25-1 КК України в редакції 1960 року до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі; 22 березня 1983 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 196, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 14 КК України призначено додаткову міру лікування від алкоголізму; 9 квітня 1986 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 196-1 КК України в редакції 1960 року до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі; 11 червня 1987 року Вінницьким обласним судом за ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 142, ч. 4 ст. 117, пункт «ж» ст. 93, ст. 42, ч. 2 ст. 26 КК України в редакції 1960 року до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна; 26 червня 2003 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі; 4 вересня 2007 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 9 липня 2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 4 вересня 2007 року до відбування покарання 7 років позбавлення волі; 30 січня 2013 року Вінницьким міським судом за ст. 395 КК України та ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 7 років 3 місяців позбавлення волі,

- у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 309, частиною 3 ст. 185 КК України,

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту:
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
інші учасники:
потерпіла ОСОБА_6 ,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену судимість, зокрема за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 КК України, 7 квітня 2016 року, біля 2 години 30 хвилин, з метою вчинення крадіжки, умисно, таємно, зайшовши на територію домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , за допомогою металевого лома, знайденого там, зірвав навісний замок та проник через вхідні двері до приміщення літньої кухні. Перебуваючи у середині приміщення, ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав майно, належне ОСОБА_6 , а саме: кухонний ніж вартістю 15 грн, курячі яйця в кількості 30 штук вартістю 75 грн, алюмінієвий бідон ємністю 38 літрів, вартістю 110 грн, 25 літрів соняшникової олії, яка знаходилась у бідоні, вартістю 625 грн, та спортивний велосипед «Навігатор», вартістю 900 грн, після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 1695 грн.

Окрім того, 21 травня 2016 року, ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену судимість, зокрема за вчинення злочину, передбаченого ст. 307 КК України, перебуваючи у с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області, помітив у саду між яблуневими деревами дикоростучі рослини коноплі, які він зірвав та, помістивши їх у поліетиленовий пакет, перенісши їх до нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_3 , де умисно, незаконно, залишив зберігати для їх повного висихання з метою власного вживання.

8 червня 2016 року ОСОБА_3 , перебуваючи у Вінницькій Установі виконання покарань № 1, добровільно повідомив про те, що у нього є рослини коноплі, які він залишив у веранді нежитлового будинку по АДРЕСА_3 .

Згідно з висновком експерта від 17 червня 2016 року надана на дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено розміром 60,71 грама у перерахунку на висушену речовину.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, зокрема, що у квітні 2016 року, точної дати він не пам`ятає, у вечірній час ОСОБА_3 приїхав у с. Пасинки до свого знайомого. Не знайшовши його, біля другої години ночі, обвинувачений зайшов на територію домоволодіння потерпілої, де за допомогою металевого прута, зірвав навісний замок з вхідних дверей та зайшов у приміщення літньої кухні, звідки викрав кухонний ніж, біля тридцяти курячих яєць та алюмінієвий бідон, у якому була соняшникова олія. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_3 помітив велосипед «Навігатор», який він також викрав. Йдучи селом, ОСОБА_3 зрозумів, що усе викрадене він не довезе, тому бідон з олією він залишив на дорозі. Пізніше, викрадений ніж він викинув, частину яєць спожив, а іншу частину яєць та велосипед продав. Також ОСОБА_3 пояснив, що у травні 2016 року, вдень, він перебував у с. Копистирин, де у яблуневому саду між деревами помітив рослини коноплі, які він зірвав та, помістивши у поліетиленовий пакет, відніс зберігати для власного споживання у закинутий житловий будинок. Перебуваючи у Вінницькій УВП № 1, він добровільно повідомив адміністрацію про те, що це він вчинив крадіжку бідона та велосипеда у с. Пасинки, а також про сховану ним коноплю. Про вчинені злочини він дуже шкодує.

Ураховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпіла у судовому засіданні не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, поєднану з проникненням у приміщення, вчинену повторно, а також незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, тому суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України.

Суд, відповідно до статті 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які, відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який: раніше не одноразово судимий; на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не знаходиться; згідно з висновком судово-психіатричної експертизи, в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, а також на теперішній час ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання не страждав та не страждає, перебував та перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, а також те, що про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_3 повідомив сам та добровільно, що вбачається із його письмової заяви від 8 червня 2016 року та з обвинувального акта, що свідчить про його дійсні та щирі наміри сприяти розкриттю злочину.

Водночас, обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_3 , судом не установлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочинів, вчинених обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, зазначивши, що вона прийняла вибачення ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому наступні покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки і шість місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України 2 роки і три місяці позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, остаточно ОСОБА_3 слід призначити покарання шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на 3 роки і дев`ять місяців.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, оскільки, зважаючи на особу обвинуваченого, його неодноразову судимість, на переконання суду, виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Долю речових доказів та процесуальних витрат належить вирішити відповідно до статей 100 та 124 КПК України.

Клопотань про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжних заходів не заявлялось, підстав для цього судом не установлено.

На підставі ухвали суду від 8 серпня 2016 року, ОСОБА_3 перебував під вартою в межах цього ж кримінального провадження з 8 серпня 2016 року по 6 жовтня 2016 року, а отже цей строк, на підставі частини 5 статті 72 КК України слід зарахувати у строк відбування покарання, виходячи із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 100, 124, 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 185 та частиною другою статті 309 КК України і призначити йому наступні покарання:

- за частиною третьою статті 185 КК України три роки і шість місяців позбавлення волі;

- за частиною другою статті 309 КК України два роки і три місяці позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на три роки і дев`ять місяців.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, у строк відбування ОСОБА_3 покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення в межах цього ж кримінального провадження з 8 серпня 2016 року по 6 жовтня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування ОСОБА_3 покарання обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Речові докази:

- бувший у використанні алюмінієвий бідон ємністю 38 літрів з соняшниковою олією в кількості 25 літрів залишити у власника ОСОБА_6

- речовину рослинного походження канабіс розміром 60,71 грам знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь держави витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 копійок.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_3 до набрання цим вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1