Провадження №11-кп/772/255/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2016 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0009001 від 29.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
за участю: секретаря: ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7 ,
адвоката: ОСОБА_8 ,
законного представника: ОСОБА_9 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2016 року прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0009001 від 29.12.2015 року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, так як на думку суду обвинувальний акт не відповідає вимога ст. 291 КПК України.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що в підготовчому судовому засіданні, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 подав клопотання про повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі прокурором ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2016 року та направлення обвинувального акта до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду згідно вимог ст. 314 КПК України. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про повернення обвинувального акта були порушені вимоги ст.ст. 291,314 кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, пояснення захисника ОСОБА_8 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є суттєвою та не дає можливість призначення провадження до розгляду, так як, в подальшому, через вказані суттєві недоліки не надасть можливість повно та всебічно розглянути справу по суті, оскільки вказані недоліки не можуть бути усунуті в процесі судового розгляду кримінального провадження.

Норма процесуального права, зокрема ч. 2 ст. 291 КПК України містить вичерпний перелік даних, яким повинен відповідати обвинувальний акт, зокрема це стосується викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Окрім того, Постановою Верховного Суду України від 24.11.2016 надано правовий висновок щодо тлумачення нормативного змісту інституту обвинувачення та розмежування понять «підозра» та «обвинувачення».

Верховний Суд України у постанові зазначив, що згідно із нормою закону, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1)Фактичних обставин кримінального правопорушення;

2)Правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3)Формулювання обвинувачення.

При цьому, слід відзначити, що у даному кримінальному провадженні раніше ухвалювалось рішення про повернення обвинувального акту, копію ухвали апеляційного суду від 12.07.2016, якою ухвалу Вінницького міського суду від 10.06.2016 про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 залишено без змін. У вищевказаній ухвалі апеляційного суду чітко зазначено, яка обов`язкова складова обвинувального акта, передбачена п. 5. ч. 2 ст. 291 КПК Українивідсутня це формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом. Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, серед яких в п. 5 виокремлено необхідність наявності в ньому таких складових: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.

Так, згідно рішення суду, у попередньому обвинувальному акт відсутнє саме формулювання обвинувачення, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що переслідуючи корисливий мотив та з метою таємного викрадення чужого майна, своїми умисними діями, повторно вчинив крадіжку майна, тощо, та завдавши таким чином потерпілим матеріальних збитків, що передбачає кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України.

Врахувавши вищевказані недоліки, допущені під час складання попереднього обвинувального акта у даному кримінальному провадженні, прокурор самостійно склав та затвердив 23.08.2016 новий обвинувальний акт, у якому наведені фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, й обвинувачення ОСОБА_5 не викликає сумнівів.

Як вбачається з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2016 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 затверджений та підписаний лише прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_11 без зазначення особи, яка його склала. З вказаного суд першої інстанції дійшов висновків, що прокурором акт самостійно не складений, оскільки він містить відомості про його затвердження прокурором

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Таким чином, виходячи з вимог зазначеної статті, обвинувальний акт має бути підписаний як слідчим, так і прокурором, який його затвердив, при цьому підписання та затвердження обвинувального акту прокурором, є двома окремими діями, при цьому прямої заборони щодо затвердження прокурором обвинувального акта складеного самостійно прокурором, із зазначенням згідно вимог ст. 291 КПК України, місця його складання КПК України не містить.

Крім того, згідно ухвали першої інстанції, дії підозрюваного (обвинуваченого) мають кваліфікуватись прокурором у чіткій відповідності положень КК України, якими визначено кримінальну відповідальність за ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом з тим, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що обвинувальний акт не містить обов`язкового визначення диспозиції злочинів, що свідчить про недотримання прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Однак, кваліфікацію злочинів можна визначити як кримінально-правову оцінку вчиненого діяння, вибір і застосування до нього тієї кримінально-правової норми, яка найповніше описує його ознаки.

Таким чином, обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції порушив вимоги кримінального процесуального закону. Зокрема, ухвала суду не містить належного обґрунтування такого рішення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 376 ст.ст.290,291,314,404, 405, 407,409,419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2016 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0009001 від 29.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 - задоволити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2016 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0009001 від 29.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 - скасувати.
Кримінальне провадження № 009001 від 29.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України направити для розгляду з стадії підготовчого судового засідання у Вінницький міський суд Вінницької області.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: