У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на рішення слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП України у Тернопільській області про відмову в задоволенні клопотання, -

В С Т А Н О В И В:
Скаржник ОСОБА_4 звернулась до суду із скаргою на прийняте слідчим СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області рішення про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному проваджені.

В обґрунтування вказаної скарги скаржник посилається на те, що 19 травня 2017 року звернулась із заявою на ім`я начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільської області про залучення її до провадження у справі в якості потерпілої. Свою заяву обґрунтовувала тим, що кримінальним правопорушенням їй спричинено майнову шкоду, яка була завдана внаслідок хуліганських дій, що мали місце 16 березня 2017 року і в результаті яких було пошкоджено її автомобіль, а тому відповідно до положень ст. 55 КПК України вважає, що є потерпілою в рамках розслідуваного кримінального провадження. 02 червня 2017 року засобами поштового зв`язку нею було отримано лист слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 31 травня 2017 року, яким повідомлено, що на даний час досудовим розслідуванням достовірно не встановлено факту та розміру завданої їй майнової, моральної чи фізичної шкоди, а тому і немає підстав для визнання її потерпілою. Вказане рішення слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні її потерпілою вважає незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Посилання слідчого на не встановлення досудовим розслідуванням факту спричинення їй майнової шкоди спростовуються відомостями, які внесені до ЄРДР по кримінальному правопорушенні, а тому не відповідає дійсності. Крім того, посилання слідчого на те, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено розміру спричиненої шкоди, вважає також необґрунтованим, оскільки згідно положень ч.1 ст. 91 КПК України, вказані обставини підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обов`язок якого, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення покладено на слідчого. Також слідчим за наслідком розгляду заяви про визнання потерпілим у випадку відмови виноситься мотивована постанова, разом із тим рішення про відмову у визнанні її потерпілою, всупереч вимогам ст. 55 КПК України оформлено листом у якому жодних очевидних та достатніх підстав вважати, що їй кримінальним правопорушенням не спричинено майнової шкоди, не наведено. У зв`язку з чим, просить визнати незаконним рішення слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області та зобов`язати визнати її потерпілою, а також вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілої у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні скаржник подану скаргу підтримала у повному обсязі та просить її задоволити. Крім того доповнила, що хуліганськими діями підозрюваних, окрім пошкодження належного їй транспортного засобу, який був виявлений після того, як помили автомобіль від бруду, в салоні автомобіля виявлена розсипана груда землі, яку доводилось прибирати, що також негативно вплинуло на її емоційний стан. Також, неприємним для неї залишається той факт, що її брату - ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, тому у сукупності наведених нею обставин просить визнати її потерпілою у кримінальному провадженні.

Представник СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила та пояснила, що органами досудового слідства не встановлено обставин та не наведено будь-яких доказів для визнання скаржника потерпілою. Зокрема, із протоколу огляду транспортного засобу, що здійснювався у присутності потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що на лівій дверці автомобіля виявлено слід ймовірного взуття, а в салоні автомобіля груди розсипаної землі. Будь-яких інших заяв та зауважень зі сторони потерпілого ОСОБА_6 не було. Крім того, з пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не встановлено, що хтось із учасників конфлікту пошкодив автомобіль яким керував потерпілий ОСОБА_6 , а тому органами досудового слідства не здобуто доказів спричинення ОСОБА_4 шкоди. Крім того пояснила, що свою відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 процесуально оформила у вигляді листа, оскільки скаржник подала не клопотання, а заяву. За вказаних обставин у задоволенні скарги просить відмовити.

Слідчий суддя заслухавши скаржника ОСОБА_4 , яка просить її скаргу задоволити, доводи слідчого Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області, дослідивши надані сторонами письмові докази у їх повній сукупності вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних міркувань :

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, зокрема слідчого чи прокурора про відмову у визнанні потерпілим особі, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що 13 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення та просить внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 296 КК України. У поданій заяві ОСОБА_4 вказує, що під час хуліганських дій було пошкоджено належний їй транспортний засіб.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 15 травня 2017 року вбачається, що остання просить залучити її до кримінального провадження як потерпілу, оскільки внаслідок хуліганських дій, що мали місце 16 березня 2017 року, в результаті яких було пошкоджено її автомобіль, їй спричинено майнову шкоду.

З реєстраційного посвідчення на автомобіль встановлено, що транспортний засіб серії НОМЕР_1 марки Тойота сірого кольору н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

Згідно відповіді слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області № 2644/112/05-2017 від 31 травня 2017 року вбачається, що на час кримінального провадження досудовим слідством достовірно не встановлено факту та розміру завданої майнової чи моральної шкоди, а тому на даний час визнати її потерпілою не має законних підстав. В обґрунтування вказаного листа слідча посилається на протокол огляду транспортного засобу від 16 березня 2017 року, згідно якого встановлено ймовірний слід низу взуття, однак видимих пошкоджень транспортного засобу не зафіксовано. Крім цього, самою ОСОБА_4 жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй майнової шкоди, а також розміру такої шкоди, подано не було.

Разом із тим, як убачається із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 , від 16 березня 2017 року, останній зазначає, що 16 березня 2017 року біля 12.00 год. поблизу с. Городниця Підволочиського району, двоє невідомих мужчин та ОСОБА_9 і ОСОБА_8 напали на нього, спричинили йому тілесні ушкодження та пошкодили автомобіль Тойота н.з. НОМЕР_2 , яким він керував. Матеріальну шкоду оцінив у розмірі 15 000 гривень.

Із протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 09 квітня 2017 року слідує, що 16 березня 2017 року невідомий йому чоловік, який підійшов до нього, зі всієї сили копнув ногою в двері його автомобіля, які на той час були відчинені, внаслідок чого від даного удару з`явилась вм`ятина на дверях.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу огляду транспортного засобу від 16 березня 2017 року у присутності потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що на лівій дверці від водія ймовірно слід взуття та в салоні автомобіля знаходяться груди землі розсипаної по всьому автомобілі. По закінченню огляду транспортний засіб повернуто власнику під зберігальну розписку. Заяв та зауважень від ОСОБА_6 не поступало.

З пояснень оглянутих у судовому засіданні громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вбачається, що автомобіль ОСОБА_6 не зачіпали та землю у салон транспортного засобу не кидали.

Згідно вимог ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій даної статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як встановлено у судовому засіданні слідчим вказаних вимог не дотримано та відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою простим листом, коли така форма чинним КПК не передбачена.

За вказаних обставин слідчий суддя повністю погоджується із доводами скаржника ОСОБА_4 про те, що відповідно до вимог ч.5 ст. 55 КПК України слідчому слід було винести процесуальний документ у вигляді постанови, а не листа, а тому встановлені обставини заслуговують на увагу і слідчий суддя бере їх до уваги. Посилання слідчої СВ Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області на те, що відмова у визнанні потерпілої оформлялось листом, оскільки було відсутнє клопотання, суд не бере до уваги, оскільки воно не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та суперечить вимогам КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ч.5 ст. 55 КПК України постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим повинна бути належним чином вмотивована.

Разом із тим з листа слідчого ВП ГУНП у Тернопільській області про відмову у визнанні потерпілим на думку слідчого судді є невмотивованим та неперевіреним належними доказами, зокрема не з`ясовано чому ОСОБА_4 подала заяву про визнання її потерпілою по вчиненому кримінальному правопорушенні 13 квітня 2016 року у той час коли їй стало відомо про спричинення пошкодження належного їй автомобіля 16 березня 2017 року, тобто зі спливом майже одного місця. Не з`ясовано, чому саме потерпілий ОСОБА_6 у протоколі про вчинене кримінальне правопорушення відносно нього зазначив розмір матеріальної шкоди у сумі 15 000 гривень, з чого дана шкода випливає (чи внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень, чи в наслідок пошкодженого транспортного засобу), якщо пошкодження транспортного засобу, то якими доказами це підтверджується. У своєму листі слідчим не перевірено тверджень скаржника, що пошкодження транспортного засобу було встановлено нею уже після того, коли помили автомобіль, не проведено його повторного огляду на предмет його пошкодження саме внаслідок хуліганських дій, що мали місце 16 березня 2017 року. Також, з метою усунення розбіжностей не допитано додатково ОСОБА_6 чому він погоджувався із протоколом огляду транспортного засобу від 16 березня 2017 року у якому не було встановлено будь яких пошкоджень, окрім сліду взуття на лівій дверці автомобіля, не з`ясовано походження землі в салоні автомобіля ОСОБА_4 , не надано оцінку чи цим спричинено ОСОБА_4 шкоди, якщо так, то конкретно у чому вона виражається, або обґрунтування, чому слідча вказаної обставини до уваги не бере. Не усунено розбіжностей із поясненнями громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , котрі наголошували, що в салон автомобіля груд землі не кидали. Не перевірено інших обставин, щодо підтвердження чи спростування викладених у заяві доводів скаржника.

За вказаних обставин, враховуючи те, що слідча Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області всупереч вимогам ч.5 ст. 55 КПК України відмовила у визнанні скаржника ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні і оформила вказану процесуальну дію у вигляді листа, що непередбачено чинним законодавством, слідчий суддя вважає таке рішення незаконним, а доводи скаржника ОСОБА_4 обгрунтовними та підставними.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати незаконним рішення слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 що оформлено листом за № 2644/112/05-2017 від 31 травня 2017 року.

Разом із тим, слідчий суддя вважає, що в частині задоволенні скарги ОСОБА_4 , якою вона просить зобов`язати слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області визнати її потерпілою та вручити їй пам`ятку про права та обов`язки у кримінальному провадженні слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 55 КПК України передбачено, що лише вмотивована постанова про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржена слідчому судді. Враховуючи, що на даний час такої постанови немає, слідчим не перевірено та не з`ясовано ряд обставин, щодо підтвердження чи спростування спричинення матеріальної чи моральної шкоди скаржнику ОСОБА_4 , тому заявлення вказаних вимог є передчасним.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 214,.303, 307 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Визнати незаконним рішення слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 , що оформлено листом за № 2644/112/05-2017 від 31 травня 2017 року.

В задоволенні решти вимог скарги слід відмовити.

Ухвала суду в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_4 може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 7 діб з часу її проголошення, або протягом цього ж строку з часу отримання її копії.

Суддя - підпис

Копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1