АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1115/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 635/3463/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000413 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000413 було задоволено та застосовано ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.08.2017 року. Слідчий суддя посилався на наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і враховуючи, що підозрюваний раніше судимий за вчинення тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного та підозрюваний подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2017 року скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. В апеляційних скаргах захисник та підозрюваний посилаються на те, що в ухвалі слідчого судді не вказані конкретні обставини, які свідчать про існування ризиків, відсутні докази, що свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не вказано, які ризики є доведеними. Вважають, що слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний до 08.06.2017 року працював на посаді пекаря Хролівського виправного центру № 140, на момент вчинення ним цього правопорушення за позитивну поведінку невідбуту частину покарання було замінено на утримання у виправному центрі. ОСОБА_8 вину визнав повністю, співпрацює зі слідством, бажає добровільно компенсувати шкоду потерпілому, дії ОСОБА_8 не є тяжкими, всі слідчі дії вже проведені. Крім того, ХВЦ № 140 є режимним об`єктом, де ОСОБА_8 буде перебувати під наглядом адміністрації, тому можливо застосувати особисте зобов`язання з перебуванням ОСОБА_8 за адресою місцезнаходження Хролівського виправного центру № 140. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000413 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення 21.06.2017 року було повідомлено ОСОБА_8 , який, згідно наданих суду матеріалів відмовився від отримання повідомлення про підозру у присутності свідків. Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту повідомленої підозри, ОСОБА_8 08.06.2017 року близько 15 години 30 хвилин, знаходячись в Хролівському виправному центрі №140, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Хролі, вул. Зорянська, 8, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час раптово виниклої сварки, коли останній проходив вздовж їдальні Хролівського виправного центру №140, ОСОБА_8 навмисно підійшов до ОСОБА_9 та наніс 2 удари правою рукою в область лівого вуха останнього, після чого ОСОБА_9 почав тікати від останнього, але ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний намір наздогнав втікаючого ОСОБА_9 та користуючись своєю перевагою, подолавши намагання опору, усвідомлюючи протиправність своїх діянь, наніс удари ногами в ліву частину тулубу ОСОБА_9 . Після чого, протиправні дії ОСОБА_8 були припинені працівниками Хролівського виправного центру №140. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , спричинив останньому тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи №2089- С/17 від 20.06.2017, у вигляді закритої тупої травми грудної клітини з переломами 8 і 9 ребер по середньо-підпахвовій лінії, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, забійна рана, синці на голові, синець на тулубі, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. Підстав вважати повідомлену ОСОБА_8 підозру необгрунтованою у апеляційного суду немає, оскільки матеріали клопотання, а саме протокол допиту потерпілого, спецповідомлення начальника Хролівського виправного центу № 140, висновки експертів, протоколи допитів свідків, свідчать про її обгрунтованість. Колегія судді погоджується з існуванням ризиків, встановлених слідчим суддею, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період відбування покарання. Перебуваючи на території Хролівського виправного центу № 140, де відбуває покарання потерпілий ОСОБА_9 , підозрюваний може здійснювати вплив на нього та інших свідків. Відповідно до ст. 11 КВК України виправні центри є кримінально-виконавчими установами відкритого типу, у зв`язку з чим не виключений ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у визначених цією статтею випадках, яка містить певні обмеження щодо застосування такого запобіжного заходу. Так, пунктом 2 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Проте, матеріали свідчать, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, перебуваючи в умовах обмеження волі, а не на волі, тому колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку такі обмеження щодо ОСОБА_8 не підлягають застосуванню. Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що підозрюваний від отримання письмового повідомлення про підозру відмовився у присутності свідків, відповідно до спецповідомлення від надання пояснень також відмовився в категоричній формі, висловлювався нецензурною лайкою, витяг із-за спини кухонний ніж та направив в бік представників адміністрації, відповідно до характеристики конфліктний, за час перебування у Хролівському виправному центрі № 140 має одне дисциплінарне стягнення. Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України та загальні засади кримінального провадження, з огляду на викладені вище обставини та характеристику особи підозрюваного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника. Наміри підозрюваного примиритися з потерпілим, про що зазначає ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, на час апеляційного розгляду підтверджені не були, а підозрюваний від участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовився.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: