АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з Київським СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 ,на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року в кримінальному провадженні №0011388, внесеному 30.09.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань,задоволено клопотання старшого слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_9 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Києві, зареєстрований: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимий,

якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

До підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який обраховується з моменту фактичного затримання з 11:00 години 12 листопада 2016 року до 11:00 години 10 січня 2017 року включно.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, інших даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та з метою належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу суду такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, захисник вказує лише на порушення слідчим суддею вимог ч. 5 ст. 206 КПК України, з огляду на наявність факту незаконного затримання ОСОБА_6 , оскільки останній був затриманий 12.11.2016 р., в порядку ст. 208 КПК України, а інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, відповідно до повідомлення про підозру, було вчинене 29.09.2016 р., а тому на переконання сторони захисту ОСОБА_6 був затриманий без ухвали слідчого судді майже через два місяці після вчинення злочину, що за будь-яких умов виключає законність цієї процесуальної дії.

Також, апелянт наголошує на тому, що під час судового засідання з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною захисту був проінформований слідчий суддя про обставини незаконного затримання та тримання під вартою ОСОБА_6 , однак в порушення вимог ч. ч. 2, 6 ст. 206 КПК України, слідчий суддя не звернув уваги на зазначені факти сторони захисту та не прийняв жодних процесуальних рішень з цих питань.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під №0011388, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2016 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин які, викладені як у повідомленні про підозру, так і в клопотанні слідчого.

12.11.2016 р. ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

12.11.2016 р. старший слідчий слідчого відділу Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 , звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а також посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що на думку слідчого свідчить про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

14.11.2016 р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який обраховується з моменту фактичного затримання з 11:00 години 12 листопада 2016 року до 11:00 години 10 січня 2017 року включно, без визначення розміру застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема його вік, майновий стан, те, що ОСОБА_6 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі викладеного, враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, а також враховуючи усвідомлення підозрюваним тяжкості вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілу в цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати.

На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Таким чином підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки вказане кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 , як вбачається з матеріалів справи, було вчинене із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої особи.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскількислідчим суддею порушено вимог ч. 5 ст. 206 КПК України, з огляду на наявність факту незаконного затримання ОСОБА_6 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 412 КПК України визначено вичерпний перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, а тому підстави з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, згідно чинного кримінального процесуального закону не є безумовними підставами для скасування рішення суду.

Посилання апелянта на те, що під час судового засідання з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу стороною захисту був проінформований слідчий суддя про обставини незаконного затримання та тримання під вартою ОСОБА_6 , однак в порушення вимог ч. ч. 2, 6 ст. 206 КПК України, слідчий суддя не звернув уваги на зазначені факти сторони захисту та не прийняв жодних процесуальних рішень з цих питань також не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається зі змісту ухвали місцевого суду, вказані стороною захисту факти були досліджені та оцінені місцевим судом в повному обсязі. З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 336, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року в кримінальному провадженні №0011388, внесеному 30.09.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якою задоволено клопотання старшого слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_9 , та щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який обраховується з моменту фактичного затримання з 11:00 години 12 листопада 2016 року до 11:00 години 10 січня 2017 року включно, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 и б а к