Номер провадження 1-кп/643/373/17
УХВАЛА

01.02.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
потерпілої - ОСОБА_7
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,
В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені КПК України.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , його представник ОСОБА_5 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 підтримали думку прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_10 заперечували проти призначення по кримінальному провадженню судового розгляду.
В свою чергу, адвокат ОСОБА_11 заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків. В обґрунтування клопотання зазначив, що направлений до суду обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, фактичні обставини у ньому викладені не в повній мірі та не відповідають наявним зібраним на стадії досудового розслідування доказам. У вказаному клопотанні посилається на пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків, висновки експертів та зазначає, що є підстави стверджувати про склад іншого кримінального правопорушення, ніж той, що інкримінований ОСОБА_10 органом досудового розслідування. Крім того вказує, що в обвинувальному акті не зазначено точний час вчинення правопорушень, а також вказані приблизні місця вчинення правопорушень та в тексті процесуального рішення відсутні відомості про встановлення стороною обвинувачення конкретної мети вчинення інкримінованого ОСОБА_10 злочину.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання про повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків.
Прокурор ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , його представник ОСОБА_5 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.4ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2ст.291 КПК України обвинувальний акт обов`язково має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Як убачається з обвинувального акту, вищевказані вимоги процесуального закону прокурором виконано не було.
Обвинувальний акт містить відомості про потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , проте виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не містить будь-яких відомостей про те, якими саме діями обвинуваченого ОСОБА_10 зазначеним особам завдано шкоди та якої саме, що відповідно до вимог ст. 55 КПК України було підставою для визнання їх потерпілими в даному кримінальному провадженні.
Крім іншого, враховуючи, що одна із ознак грубого порушення громадського порядку особлива зухвалість, також характеризується умисним знищенням чи пошкодженням майна. В обвинувальному акті не зазначено, кому саме належить знищене чи пошкоджене майно.
Також, в обвинувальному акті зазначено «Далі, продовжуючи свої злочинні дії…», однак не вказано дати та часу вчинення вказаних дій.
Формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 296 КК України, викладене в обвинувальному акті, також є не конкретним і в частині встановлення таким фактичних обставин як застосування заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень. В обвинувальному акті не викладено коли, ким саме та яким чином було заздалегідь заготовлено предмет для нанесення тілесних ушкоджень, оскільки встановлення таких обставин безпосередньо впливає на кваліфікацію діяння обвинуваченого.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що «… із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножу, наніс удар в ділянку ноги ОСОБА_4 …».
Однак, в обвинувальному акті не зазначено, коли, ким саме та яким чином був заздалегідь заготовлений цей предмет для нанесення тілесних ушкоджень (які дії з його заготовки проводились, ким його було принесено на місце події тощо). Основною ознакою заздалегідь заготовленого предмету є те, що цей предмет заздалегідь приносять (привозять) на місце події.
Отже, в обвинувальному акті як формулювання обвинувачення, так і правова кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 296 КК України не ґрунтується на диспозиції її самої.
Вказані недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відсутність в обвинувальному акті вказаних фактичних обставин позбавляє суд прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, а будь-яке конкретне уточнення з цього приводу у подальшому виходитиме за межі такого поверхового і неконкретного обвинувачення. Така неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України).
Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_10 на захист.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення меж судового розгляду, а також його невідповідність вимогам закону щодо змісту.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Керуючись ст. 314- 316 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1