Справа №639/8717/16
Провадження №1-в/639/2115/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

представника Холодногірської ВК №18 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шатівка Лозівського району Харківської області, українця, засудженого:

-04.05.2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 4 ст. 152 КК України до 13 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у Холодногірській ВК №18, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В мотивування свого клопотання засуджений зазначив, що за час свого відбування покарання з серпня 2007 року у Диканівській ВК №12 мав 5 заохочень, згодом був переведений до Холодногірської ВК №18, в якій з квітня 2015 року працевлаштований бригадиром в робочій зоні бригади №31, мав 2 стягнення, останнє з яких було накладено у жовтні 2015 року, на даний час характеризується задовільно, в зв`язку з чим просив застосувати ст. 82 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на те, що на даний час засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Представник Холодногірської ВК №18 вирішення даного питання відніс на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого та матеріали судової справи, суд приходить д наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.05.2007 року за ч. 4 ст. 152 КК України до 13 років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.01.2016 року ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.05.2007 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.01.2007 року по 19.07.2007 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 03.01.2007 року, кінець строку: 17.06.2019 року.

На момент розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув 10 років 5 місяців 21 день, лишилось 2 роки 6 місяців 9 днів.

Як вбачається з характеристики, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06.01.2007 року. За час перебування у Харківському слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не мав. З 16.08.2007 року відбував покарання у Диканівській ВК №12. За час відбування покарання мав 5 заохочень та 1 стягнення. З 16.04.2015 року відбуває покарання у Холодногірській ВК №18. Працює у бригаді прибиральників території установи, до праці ставиться задовільно. За час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень не має, мав 2 стягнення, які погашені на даний час. Із засудженими не конфліктний, по відношенню до персоналу установи ввічливий, але потребує контролю за поведінкою. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Приймає участь у програмі диференційного впливу «Духовне відродження», до реалізації якої ставиться посередньо. Стосунки із рідними підтримує шляхом листування та побачень. Позову не має. Вину у скоєнні злочину визнав. Згідно протоколів № 35 від 06.09.2015 року та №12 від 24.07.2016 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні до нього ст. 82 та ст. 81 КК України відповідно, як особі, що не довела свого виправлення.

Суд зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно матеріалів наданих до суду, до ОСОБА_4 застосовано 5 заохочень у виді подяки 05.02.2009 року, 31.12.2009 року, 30.06.2010 року, 01.04.2013 року, 01.07.2013 року .

Разом з цим, 20.03.2014 року на ОСОБА_4 було накладено стягнення у виді догани за неввічливу поведінку із представником адміністрації установи, 17.09.2015 року у виді поміщення до ДІЗО на 5 діб за неввічливу поведінку із представником адміністрації установи, 21.10.2015 року у виді поміщення до ДІЗО на 8 діб за паління у невстановленому місці. На даний момент зазначенні стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_4 за період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року грошей не отримував.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_4 відноситься до умисного особливо тяжкого злочину.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 умисного особливо тяжкого злочину та форму вини, а саме вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, значний строк невідбутого покарання, накладення на засудженого трьох стягнень, задовільну характеристику, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки наданими матеріалами не доведено, що засуджений став на шлях виправлення, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким може мати місце не раніше ніж через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1