Номер провадження: 11-кп/785/418/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі Подуст Т

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

представника ОВК-14 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2016 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовлено,

В С Т А Н О В И Л А :

До Малиновського районного суду міста Одеси з заявою звернувся засуджений ОСОБА_7 , в якій просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджений підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання, у зв`язку з тим, що засуджений за період відбування покарання в установі неодноразово порушував режим утримання, за що мав 4 стягнення і комісія колонії ДПтСУ в Одеській області прийшла до висновку. що він не встав на шлях виправлення і не знайшла підстав для його дострокового звільнення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, розглянути апеляційну скаргу, застосувати до нього ст. 81 КК України. За час відбування покарання він дійсно допускав порушення встановленого режиму відбування покарання, за що і був притягнутий до дисциплінарної відповідальності 4 рази і з січня місяця 2016 року порушень встановленого режиму не допускав. Завдяки проведеній з ним роз`яснювальній та соціально-виховній роботі з боку співробітників колонії він переглянув свою поведінку та дотримується всіх вимог встановленого режиму відбування покарання. За час вибування покарання він подвигів загальноосвітній рівень та вдосконалював наявні професійно-технічні навички шляхом читання літератури; навчався в Одеському навчальному центрі та здобув професію кухаря. За власним бажанням понад дві години, без оплати праці приймав участь в ремонтних роботах кімнат тривалих побачень, за що був заохочений 2 рази. Бережно ставиться до інструментів та матеріалів. 21 грудня 2016 року комісією колонії було розглянуто матеріали стосовно проведення до дільниці соціальної реабілітації та вирішено, що він свою поведінкою ьта ставленням до праці довів, що стає на шлях виправлення та був переведений до дільниці соціальної реабілітації ОВК-14.

Заслухавши доповідача, прокурора, якій вважав, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_7 на час подання заяви дійсно відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, відбуваючи покарання за тяжкий злочин, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення, зарекомендував себе посередньо.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Разом с цим, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що засудженим ОСОБА_7 не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

При цьому суд враховує думку адміністрації Одеської виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№14), викладену у характеристиці, з якої вбачається, що ОСОБА_7 протягом відбуття покарання в установі не довів своє виправлення.

Також суд приймає до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання в установі мав лише 2 заохочення та неодноразово порушував режим утримання, за що мав 4 стягнення.

Суд також вважає, що звільнення від відбування покарання умовно-достроково, з огляду на неодноразове притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 частини 3 ст. 81 КК України, також встановлюється, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисних тяжких злочин.

Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особливості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відмовлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально - нормативного життя в суспільстві.

Суд оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що засудженим ОСОБА_7 не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Даний висновок співпадає і з заключенням комісія колонії ДПтСУ в Одеській області від 14 вересня 2016 року, яка розглядала питання про можливість застосування ст..81 КК України і прийшла до висновку, що він не встав на шлях виправлення і не знайшла підстав для його дострокового звільнення.

Також перевіряючи доводи скарги про те, що ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, згідно ст. 81 КК України може бути достроково звільнений судом, не можуть бути враховані, з огляду на тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_7 та враховуючи кількість скоєних їм злочинів, обставини їх скоєння, що не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2016 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено без змін.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2