АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003216, по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів визначено, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його затримання, а саме з 16.05.2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.
По справі вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 15 травня 2015 року о 18:33 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, з корисливих спонукань, підбіг до ОСОБА_10 та шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок вартістю 3562 грн. 24 коп. Вчинивши відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім цього, 15 травня 2015 року о 18:40 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за вказаною адресою, спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження за наступних обставин.
Зокрема, коли ОСОБА_11 намагався затримати ОСОБА_8 за вчинення злочину, обвинувачений, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, штовхнув ОСОБА_11 , який від поштовху впав та вдарився головою об асфальт. Після того, як ОСОБА_11 підвівся, ОСОБА_8 став наносити потерпілому удари руками в область голови та тулуба, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: а) синців: в правій та лівій надбрівній ділянках з переходом в ділянку перенісся, на спинку носа у верхню третину, на скати його, на повіки обох очей у внутрішні куточки - 1, в лівій виличній ділянці з переходом в проекцію вертикальної гілки нижньої щелепи зліва - 1, в проекції 2-го ребра по лівій середньо-ключичній лінії та на 1,0 см. вліво від неї - 2, на передній поверхні лівого плеча у середній третині - 2, в проекції гребеня лівої клубової кістки між лівими середньо - та задньо- пахвовими лініями - 1, в проекції нижнього кута лівої лопатки - 1; б) садна спинки носа, - які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за тривалістю розладу здоров`я).

В поданій апеляційній скарзі з уточненнями обвинувачений ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що матеріали провадження не містять і судом не встановлено належних та достатніх доказів на доведення його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. З позиції обвинуваченого, суд не дав належної оцінки та необґрунтовано відкинув як доказ його невинуватості показання свідка ОСОБА_12 , яка засвідчила, що він не причетний до пограбування потерпілої.
За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду по обвинуваченню його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із уточненнями та просили її задовольнити, прокурора та потерпілих, які заперечували проти апеляційних доводів обвинуваченого та вважали рішення суду законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те, що 15 травня 2015 року приблизно о 18 год., коли вона поверталася додому, її наздогнав обвинувачений ОСОБА_8 , зірвав з її шиї ланцюжок та побіг у напрямку будинку АДРЕСА_4 . Вона відразу зателефонувала сину та розповіла, що сталося. Коли підійшов її син ОСОБА_11 , вона описала йому нападника та повідомила, що він був одягнутий у чорну спортивну куртку з синіми рукавами. Через деякий час вони з сином побачили ОСОБА_8 , який йшов із дівчиною. ОСОБА_11 пішов за ними, а вона в цей час викликала міліцію. Бачила, як між її сином та ОСОБА_8 розпочалася бійка. Обвинувачений зробив сину підніжку, від чого той впав, а тоді став наносити йому удари. Слідчий показував їй ланцюжок, у якому вона впізнала свій, але хрестика на ньому не було;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що 15 травня 2015 року йому зателефонувала його мати ОСОБА_10 та повідомила, що з неї зірвали ланцюжок. Він одразу ж прийшов до матері, яка описала йому нападника та одяг, в якому був останній. Згодом вона вказала на обвинуваченого, який йшов із дівчиною. Він підбіг до нього, однак ОСОБА_8 сказав, що до пограбування його матері не причетний. Коли вони розмовляли на підвищених тонах, обвинувачений його штовхнув, від чого він впав та вдарився головою об землю. Вже на землі чув, як йому наносили удари;
- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що в день затримання обвинуваченого ОСОБА_8 він працював в екіпажі патрульної поліції. Отримав повідомлення, що по вул. Вишгородській з жінки зірвали золотий ланцюжок. Приїхавши на місце виклику, бачив обвинуваченого та потерпілих. Під час поверхневого огляду обвинуваченого на наявність заборонених предметів в правій кишені куртки виявив порваний золотий ланцюжок. По прибуттю слідчо-оперативної групи у обвинуваченого, в присутності двох понятих, було вилучено порваний золотий ланцюжок.
- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що 15.05.2015 року він бачив бійку між ОСОБА_8 та потерпілим, а саме те, що обвинувачений наніс кулаком по голові потерпілого приблизно 2-3 удари. З його допомогою бійку було припинено. Обвинувачений поводив себе агресивно, погрожував потерпілому;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинення злочину від 15.05.2015 року;
- даними огляду місця події від 15.05.2015 р., згідно якого у ОСОБА_8 з правої кишені вилучено ланцюжок з металу жовтого кольору зі слідами розриву;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15.05.2015 р., згідно якого потерпіла ОСОБА_10 вказала на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила її пограбування;
- даними висновку експерта №340 від 27.05.2015 р. згідно якого вартість викраденого у потерпілої ланцюжка становить 3562,24 грн.
Оцінивши всі наведені вище докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними, достовірними та допустимими, які у своїй сукупності та взаємозв`язку доводять висунуте ОСОБА_8 обвинувачення у тому, що він 15.05.2015 р. шляхом грабежу повторно відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_10 майно.
Колегія суддів визнає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції, навівши у вироку показання свідка ОСОБА_12 , не надав їм оцінку на предмет належності та допустимості.
Із дослідженого судом апеляційної інстанції звукозапису показань свідка ОСОБА_12 , які вона надавала під час розгляду справи в суді першої інстанції та на які посилається обвинувачений, вбачається, що вона проживає з обвинуваченим у цивільному шлюбі. Коли вони разом перебували на площі Шевченка в місті Києві, до них підбіг невідомий їй раніше хлопець, а потім його мати, які є потерпілими по справі, та стали звинувачувати ОСОБА_8 у тому, що він викрав у цієї жінки золотий ланцюжок. На цьому грунті між ОСОБА_8 та потерпілим відбулась бійка. Через деякий час приїхали працівники патрульної поліції, які без будь-яких з`ясувань обставин вдягнули на ОСОБА_8 кайданки та посадили його до службового автомобіля. Коли ОСОБА_8 знаходився в автомобілі, вона бачила, як працівник поліції відкрив йому ліву кишеню і поклав туди ланцюжок.

Колегія суддів вважає, що показання даного свідка щодо непричетності ОСОБА_8 до пограбування потерпілої ОСОБА_10 є недостовірними з огляду на те, що свідок перебуває з обвинуваченим у цивільному шлюбі, а тому може бути зацікавлена в уникненні останнього кримінальної відповідальності. На недостовірність показань свідка ОСОБА_12 вказує і те, що за її свідченнями, вона бачила, як працівник поліції поклав ланцюжок ОСОБА_8 в ліву кишеню, в той час як згідно даних протоколу огляду від 15.05.2015 р. у ОСОБА_8 з правої кишені вилучено ланцюжок з металу жовтого кольору зі слідами розриву.
Разом із цим, колегія суддів не вбачає даних, які б викликали сумнів в достовірності показань потерпілої ОСОБА_10 про те, що саме ОСОБА_8 вчинив її пограбування. Не наведено таких даних і в поданій апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення ОСОБА_15 злочину, пов`язаного із завданням потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень та правова кваліфікація дій обвинуваченого за ст.125 КК України, учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Призначаючи обвинуваченому покарання, як за кожен злочин окремо, так і за сукупністю злочинів, суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких відносяться до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він перебуває на обліку у лікаря-нарколога, має на утриманні малолітню дитину, згідно ст.89 КК України раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
Колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням у виді позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_15 , законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 16.05.2015 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3