Справа № 520/828/17
Провадження № 1-кс/520/168/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , слідчого СВ Таїровського ВП Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за № 0000164 від 20.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
23.01.2017 року в провадження слідчого суді надійшло клопотання про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, до ЧЧ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області надійшов рапорт від інспектора ВЗБДР УПД ГУНП в Одеській області, про те, що 20.01.2017 р. ним було зупинено автомобіль марки «Land Rover» д/н НОМЕР_1 , чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_5 . Під час перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виникли сумніви щодо його підроблення.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені 20.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164.

У ході проведення досудового розслідування в якості свідка було допитано водія автомобіля марки «Land Rover» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , який повідомив, що даний автомобіль він купив 01.06.2016 в м. Рівне у чоловіка на ім`я « ОСОБА_7 ». Автомобілем керував по технічному паспорту. 20.01.2017 рухаючись на автомобілі марки «Land Rover» д/н НОМЕР_1 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі, його зупинили співробітники ВЗБДР УПД ГУНП в Одеській області, у яких при перевірці документів виникли сумніви щодо що до підроблення технічного паспорту НОМЕР_3 на даний автомобіль.
Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання необхідністю проведення слідчих дій, які направлені на перевірку підробки технічного паспорту НОМЕР_3 , на автомобіль марки «Land Rover» д/н НОМЕР_1 чорного кольору, а також враховуючи той факт, що вказане рухоме майно в даному кримінальному провадженні являється предметом злочину та відповідає критеріям п. 4 ч. 1 ст. 167 КПК України як майно, на яке було спрямовано вчинення кримінального правопорушення та є небезпека того, що незастосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, об`єктивному встановленню обставин кримінального правопорушення.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали в повному обсязі та просили слідчого суддю його задовольнити.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку слідчого та прокурора, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього документів, слідчому судді не було надано жодного доказу, на підставі якого слідчий та прокурор дійшли до переконання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може виправдовувати застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Не доведено слідчим та прокурором і можливості досягнення завдання застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким, чином, приходжу до переконання, що слідчим не надано жодного доказу на підтвердження викладеним ним у клопотанні обставин.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, вважаю клопотання слідчого необґрунтованим, невмотивованим, та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1