АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/179/17 Справа № 204/6486/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 листопада 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, за участю прокурора ОСОБА_7 захисника ОСОБА_8 засудженого ОСОБА_6 ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі /а.к.п.15/ просить ухвалу районного суду скасувати та застосувати до нього ст.81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 10 травня 2016 року він знаходиться у лікарні, має одне заохочення та позитивну характеристику, однак має догану, яка на даний час погашена, а тому вважає, що вказане свідчить про те, що до нього можливо застосувати положення вищевказаної статті закону.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19 вересня 2013 року, під час тримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі та на час лікування в МОБ м. Дніпропетровська порушення вимог режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, однак мав дисциплінарні стягнення за час відбування покарання в ДВК (№89), які погашені за плином часу, заохочення не застосовувалися.
Крім того суд вказав, що з 10 травня 2016 року ОСОБА_6 перебуває на лікуванні в міжобласній лікарні при установі, виконує законні вимоги лікарів, до лікування відноситься сумлінно. З виявленої корисної ініціативи активно допомагав в проведені ремонтних робіт рентгенологічного кабінету та ремонту операційного блоку, за що був заохочений, самостійно виконує роботу із самообслуговування, дотримується вимог безпеки праці, у відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки, конфліктні ситуації не створює. До малих неформальних груп не належить.
Однак, відповідно до характеристики суд першої інстанції зазначив, що позитивні зміни у поведінці ОСОБА_6 мають нетривалий характер, вказавши, що, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд виходив з того, що воно буде необхідним та достатнім для виправлення останнього.
Таким чином, прийшов до висновку, що засуджений фактично відбув необхідний для умовно-дострокового звільнення строк покарання, водночас належних та допустимих доказів які б підтверджували те, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, як того вимагає ст.81 КК України, матеріали справи не містять, а відбутий ним строк покарання не є достатнім для виправлення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану та постановити нову ухвалу, застосувати до нього положення ст.81 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Вимогами положення ст.81КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 мав дисциплінарне стягнення за час відбування покарання в ДВК (№89), яке погашене, одне заохочення, самостійно виконує роботу із самообслуговування, дотримується вимог безпеки праці, у відношенні до засуджених неконфліктний, на підставі чого суд вірно дійшов до висновку, що засуджений фактично відбув необхідний для умовно-дострокового звільнення строк покарання, водночас належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, як того вимагає ст.81 КК України, матеріали справи не містять, оскільки позитивні зміни у поведінці ОСОБА_6 мають нетривалий характер.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки твердження засудженого щодо наявності у нього одного заохочення та позитивної характеристики не є достатніми даними для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки заохочення до засудженого було застосовано безпосередньо перед зверненням до суду із клопотанням в силу ст.81 КК України, що не може свідчити про доведення виправлення.
Посилання ОСОБА_6 на наявність у нього хвороби не є підставою, що визначена ст.81 КК України, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що він протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 листопада 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4