Справа № 190/1979/16-к
Провадження №1-в/190/778/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника ПВК №122 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.П`ятихатки в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у ПВК №122 за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2014 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяцяв позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:
07.11.2016 року до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області звернувся засуджений ОСОБА_3 із клопотанням про застосування до нього положень ст.81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, враховувши обставини того, що він працює при відбутті покарання в УВП.

Представник ПВК №122 та прокурор в судовому засіданні клопотання не підтримали, просили відмовити у його задоволенні, оскільки засуджений має стягнення та своєю поведінкою не довів виправлення, оскільки після застосування стягнення рішення про заохочення засудженого не приймалося.

Дослідивши матеріали наданої особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2014 року ОСОБА_3 , засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяцяв позбавлення волі, строк відбуття покарання відраховано з 02.10.2014 року, вирок набрав законної сили 09.01.2015 року.
Відповідно до характеристики засудженого від 27.10.2016 року, наданої УВП, ОСОБА_3 з 06.02.2015 року і по теперішній час відбуває кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі в П`ятихатській виправній колонії №122, характеризується посередньо, має два стягнень, які погашені в установленому законом порядку за плином часу, та одне заохочення, до роботи ставиться задовільно.
З матеріалів особової справи вбачається, що комісією П`ятихатської ВК Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №122 засудженому 11.12.2015року відмовлено в переведенні за ст.101 КВК України до дільниці соціальної реабілітації. 14.04.2016 року комісією УВП засудженому відмовлено в застосуванні положень ст.82 КК України як такому, який не стає на шлях виправлення.
Згідно з ст.81 КК України особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого та його відповідна поведінка.

Під час розгляду клопотання засудженим підтверджено факт отримання 05.04.2016 року суворої догани за затримання у стані алкогольного сп`яніння, доказів отримання після цього рішення про заохочення засудженого до суду станом на час розгляду клопотання ОСОБА_3 не надано та судом не досліджено.

Суд зазначає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, є заохочувальними нормами кримінально-виконавчого законодавства, оскільки мають на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги позицію учасників судового провадження, оскільки з досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи не вбачається, що засуджений сумлінною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення, суд відмовляє в задоволенні клопотання засудженого.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 539 КПК України суд
УХВАЛИВ:
У клопотанні засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня отримання ухвали.
Суддя ОСОБА_1