Номер провадження: 11-кп/785/618/17
Номер справи місцевого суду: 513/1245/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 09.03.2017 року у кримінальному провадженні №0000360 від 17.07.2016 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодове Саратського району Одеської області, зареєстрованого та до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.2 ст.289, ч.32 ст.185 КК України та призначено покарання:
- за ч.1 ст. 125 КК України 200 (двісті) годин громадських робіт;
- за ч.2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі, без конфіскації майна;
- за ч.3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна. Строк відбуття покарання засудженому обчислюється з дня взяття під варту, тобто з 07 жовтня 2016 року. Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України, -
встановив:
оскаржуваним вироком районного суду обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, 15 липня 2016 року, приблизно о 1530 год., знаходячись в одній з кімнат приміщення квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої сварки з ОСОБА_8 , умисно наніс останній сім-вісім ударів рукою стиснутою в кулак в область обличчя з правої сторони, обох рук та кистей, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-медичної експертизи №233 від 03.10.2016 року тілесні ушкодження у вигляді синців на правій щічній області, на лівому куті нижньої щелепи, на зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча, на задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, на тильних поверхнях обох кистей рук. Вказані ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень.
02 серпня 2016 року, приблизно о 2330 год, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, пройшов через відчинену хвіртку на територію вищезазначеного будинку, де шляхом злому навісного замка проник до приміщення гаражу, де незаконно, умисно, таємно, заволодів двоколісним транспортним засобом мопедом марки «YAMAXA - Aprio», чорного кольору, вартість якого, згідно висновку судово товарознавчої експерти № 63 ЮЛ/1.7 від 18.08.2016 року складає 11290 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_9 .
Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_7 , 22 вересня 2016 року, приблизно о 0030 год., знаходячись на території комунального підприємства «Сарата Комунсервіс», розташованого в смт. Сарата Одеської області, вул. Чкалова, 44, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом злому дверей проник до складського приміщення підприємства, звідки повторно здійснив крадіжку майна, належного КП «Сарата Комунсервіс», а саме:
- бензопили марки «Штиль MS 440», помаранчевого кольору, вартість якої згідно висновку експертного товарознавчого дослідження з оцінки індивідуально визначеного рухомого майна № 138 - ЮЛ/1.7 від 03.10.2016 року, складає 16543 гривень;
- бензопили марки «Штиль MS 260», помаранчевого кольору, вартість якої згідно висновку експертного товарознавчого дослідження з оцінки індивідуально визначеного рухомого майна № 138 - ЮЛ/1.7 від 03.10.2016 року, складає 9233 гривень;
- бензопили марки «ДSC40-20 (DOLMAR)», помаранчевого кольору, вартість якої згідно висновку експертного товарознавчого дослідження з оцінки індивідуально визначеного рухомого майна № 138 - ЮЛ/1.7 від 03.10.2016 року, складає 2463 гривень;
- бензокосилок ручних марки «PROFI 2015 2 ИЖМАШ 2 » у кількості 2-х штук, помаранчевого кольору, вартість яких згідно висновку експертного товарознавчого дослідження з оцінки індивідуально визначеного рухомого майна № 138 - ЮЛ/1.7 від 03.10.2016 року складає 3386 гривень (вартість однієї бензокоси становить 1693 гривень). Своїми діями ОСОБА_10 спричинив КП «Сарата Комунсервіс» матеріальні збитки на загальну суму 31625 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, доводи якої уточнив до початку судового розгляду, просив суд змінити вирок суду шляхом пом`якшення призначеного йому покарання, шляхом застосування при призначенні покарання положень ст.ст. 75,76 КК України, посилаючись на суворість призначеного покарання та неврахування судом його захворювання.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.125 КК України за ознакою - умисне легке тілесне ушкодження; ч.2 ст.289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у приміщення; ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, то вони є безпідставними з огляду на таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але відповідно до ст.89 КК України визнаний таким, що не має судимості, посередню характеристику за місцем проживання, те що він відшкодував збитки та прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна. Суд врахував тяжкість скоєного, суспільну небезпеку і характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення таданні, які характеризують обвинуваченого, пом`якшуючи покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі, в тому числі і стан його здоров`я, а тому підстав для застосування положень ст.75 КК України апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни або скасування вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки вироком суду вирішено питання щодо обчислення строку відбуття покарання без врахування положень ч.5 ст.72 КК України та враховуючи положення зазначеної норми кримінального закону в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд апеляційної інстанції вважає необхідним зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, як запобіжного заходу, обраного під час досудового слідства і судового розгляду кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Саратського районного суду Одеської області від 09.03.2017 року у кримінальному провадженні №0000360 від 17.07.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого за ст..ст.125 ч.1, 289 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна залишити без змін.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати ОСОБА_7 , в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у вигляді тримання під вартою, як запобіжного заходу, в період з дня ухвалення вироку районного суду, тобто 07 жовтня 2016 року по 01 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4