Справа № 296/679/17
УХВАЛА
Іменем України
26 січня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , погодженого прокурором прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000007, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом прокуратури області проводиться розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 23.01.2017 за фактом отримання неправомірної вигоди, поєднаного з її вимаганням, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

До суду звернувся слідчий з клопотанням, в обгрунтування якого зазначив, що начальник Управління екології та природних ресурсів Житомирської ОДА ОСОБА_5 спільно з начальником відділення ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_6 вимагали у приватних підприємців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неправомірну вигоду за безперешкодну діяльність в сфері переробки лісосировини та не притягнення до адміністративної відповідальності за виявлені у ході перевірок порушення.

Так, ОСОБА_6 , з метою одержання неправомірної вигоди, скеровував своїх підлеглих працівників на пошук суб`єктів підприємницької діяльності, які займаються переробкою лісосировини. У разі відшукання таких суб`єктів, підлеглі ОСОБА_6 здійснювали моральний та психологічний тиск на керівників суб`єктів підприємницької діяльності, а також погрожували проведенням перевірок на предмет законності ведення фінансово-господарської діяльності, законності придбання наявної на території виробництва лісосировини та подальшого інформування за результатами перевірки Управління екології та природних ресурсів Житомирської ОДА для притягнення до адміністративної відповідальності.

18.01.2017 підпорядковані ОСОБА_6 працівники поліції, з метою пошуку вищевказаних суб`єктів підприємницької діяльності, здійснили виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснюють свою господарську діяльність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Прибувши за вказаною адресою, працівники поліції стали погрожувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проведенням перевірки щодо законності здійснення господарської діяльності, проведенням перевірки законності походження лісосировини, яка зберігається на території, а також проведенням перевірки із залученням екологічної інспекції, при цьому, без наявності відповідних підстав, почали вимагати первинні бухгалтерські документи.

Того ж дня, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_8 з метою отримання консультації щодо правомірності дій поліції зателефонував своєму колишньому юристу ОСОБА_5 , на що останній запропонував зустрітися. Під час зустрічі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 про те, що особисто знає начальника спеціального відділу національної поліції ОСОБА_6 та запропонував разом з ним поїхати на зустріч до останнього.

Приблизно о 20 годині ОСОБА_8 привіз ОСОБА_5 до ОСОБА_6 де останні на одинці спілкувались близько 15 хв.

По закінченню розмови з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повернувся до автомобіля ОСОБА_8 та повідомив останньому про те, що дане питання буде вирішено позитивно лише у разі сплати ним та ОСОБА_7 неправомірної вигоди у розмірі 2500 доларів США та запевнив, що у разі сплати зазначених грошових коштів, подальші перевірки органами поліції та екологічною інспекцією проводитись не будуть.

25.01.2017 о 18 год. 10 хв. затримано посередника ОСОБА_5 ОСОБА_9 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КПК України.

25.01.2017 о 19 год. 05 хв. ОСОБА_5 затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КПК України.

В ході особистого обшуку ОСОБА_9 під час затримання вилучено грошові кошти предмет неправомірної вигоди, а саме 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, телефон IPHONE 6, на яких могли збереглися сліди вчиненого кримінального правопорушення.

В ході особистого обшуку ОСОБА_5 під час затримання вилучено пластикову банківську картку «Raiffeisen Bank Aval», пластикову банківську картку «UKR EXIM BANK», пластикову банківську картку «ПриватБанк», пластикову банківську картку «ПриватБанк» (картка для виплат), грошові кошти у сумі 411 (чотириста одинадцять) доларів США, 200 (двісті) Євро,

556 (п`ятсот п`ятдесят шість) грн., 7 (сім) карток на пальне по 10 (десять) літрів, мольний телефон IPHONE 6 IMEI НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, існує сукупність підстав вважати, що вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_9 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США та мобільний телефон, а також банківські картки та мобільний телефон, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_5 є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки саме ці речі могли використовуватися для організації та вчинення злочину, а отже на них могли зберегтися сліди вчиненого злочину, метою арешту вказаного майна є їх збереження у належному вигляді для огляду та проведення судових експертиз.

Крім того, з метою конфіскації майна як виду покарання необхідно накласти арешт на вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_5 грошові кошти, а саме грошові кошти у сумі 411 (чотириста одинадцять) доларів США, 200 (двісті) Євро, 556 (п`ятсот п`ятдесят шість) грн., 7 (сім) а також картки на пальне по 10 (десять) літрів, оскільки існує сукупність підстав вважати, що арешт грошових коштів та карток на пальне є необхідним для запобігання можливості відчуження майна підозрюваного з метою подальшого вирішення питання щодо конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із частиною 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як свідчить п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів щодо майна, про яке наявні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, встановленим статтею 98 КПК України, тобто є речовим доказом.

За ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Окрім того, відповідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає в тому числі і конфіскацію.

Враховуючи викладене, існує сукупність підстав вважати, що вказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, набуте злочинним шляхом, з метою запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, забезпечення цивільного позову та конфіскації майна, а також, з метою встановлення дійсного походження вищевказаного майна та грошових коштів вилучених в ході обшуку, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131-132, ст.ст. 170, 172-173, 371-372 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 25.01.2017 під час особистого обшуку ОСОБА_9 , а саме на 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, телефон IPHONE 6.

Накласти арешт на майно, вилучене 25.01.2017 під час особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме пластикову банківську картку «Raiffeisen Bank Aval», пластикову банківську картку «UKR EXIM BANK», пластикову банківську картку «ПриватБанк», пластикову банківську картку «ПриватБанк» (картка для виплат), грошові кошти у сумі 411 (чотириста одинадцять) доларів США, 200 (двісті) Євро, 556 (п`ятсот п`ятдесят шість) грн., 7 (сім) карток на пальне по 10 (десять) літрів, мольний телефон IPHONE 6 IMEI НОМЕР_1 .

Копію ухвали направити зацікавленим особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути переглянута слідчим суддею за письмовим клопотанням володільця майна про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1