Номер провадження: 11-кп/785/193/17
Номер справи місцевого суду: 518/1423/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію заступника прокурора Одеської області на вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 24.10.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

- 17.04.1996 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 10.08.2006 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 2 роки невідбутого покарання за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 30.03.2005 року та остаточно призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі;

- 14.11.2012 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю терміну покарання 13.02.2015 року, судимість не погашена,

засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання,

встановила:

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 , 05.05.2016 року, більш точний час встановити не видалось можливим, перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_8 , розташованому в АДРЕСА_2 , таємно від потерпілої здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 110 гривень та золотого ланцюжку, вагою 2,24 г., вартістю 1 477,63 гривень, після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 1 587, 63 гривень.

Суд першої інстанції, врахувавши визнання ОСОБА_7 своє вини, а також те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, розглянув справі у відповідності до ст. 349 ч. 3 КК України, та кваліфікував дії винного за ч. 2 ст. 185 КК України.
В апеляції прокурор, не оспорюючи доведеність вини засудженого та правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок, вказавши про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, посилаючись на незаконність, необґрунтованість вироку, на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог КПК України, так, як засудженого звільнено від призначеного покарання, а не від відбування покарання, як це передбачено діючим законодавством.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 7 вересня 2016 року, внесені зміни до Кримінального кодексу України, а саме до ст. 76 КК України, згідно якої, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З вироку вбачається, що районний суд при застосуванні ст. 75 КК України, застосував стару редакцію вказаної статті.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку об обґрунтованості апеляції прокурора.

Керуючись ст. 407,409, 413 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляцію заступника прокурора Одеської області задовольнити.

Вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 24.10.2016 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі - змінити, виключити з резолютивної частини вироку вказівку на звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання, вважати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України, без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок залишити без зміни.
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4