Справа № 1-11/11
Провадження № 1/487/4/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського району м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави на взяття під варту посилаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства йому обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, але у зв`язку з неявкою до суду був оголошений у міжнародний розшук, оскільки залишив межі країни. Покладені судом при зміні підсудному запобіжного заходу на заставу обов`язки, зокрема, з`являтися на виклик до суду, а в разі не можливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомити про це суд не виконує, що свідчить про його свідоме ухилення від суду, перешкоджає проведенню судового слідства, встановлення істини по справі. Вважає, що вказані обставини є підставою для зміни підсудному запобіжного заходу на тримання під вартою для забезпечення відповідної процесуальної поведінки підсудного та виконання процесуальних рішень.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував проти заявленого прокурором клопотання, оскільки це клопотання вважав передчасним, посилаючись на те, що наміру ухилятися від суду у ОСОБА_5 немає, ОСОБА_5 намагався потрапити з Росії до України, але на КПП Ізварово його не пропустили до України, у зв`язку з тим, що він перебуває у розшуку.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного:

Згідно з вимогами ст. 148 КПК України в редакції 1960 року запобіжні заходи застосовуються з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства та суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ст. 150 КПК України в редакції 1960 року при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, а так само і про його зміну, крім вищевказаних обставин, враховується тяжкість вчиненого злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Відповідно до вимог ст. 274 КПК України в редакції 1960 року, під час розгляду справи суд при наявності до того підстав може своєю ухвалою (постановою) змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.
Судом встановлено, що підсудний ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Обвинувальний висновок відносно підсудного ОСОБА_5 19.07.2004 року надійшов до Заводського районного суд м. Миколавєа та складений відповідно до вимог КПК України, в редакції 1960 року, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2013 року ОСОБА_5 оголошено у розшук із зміною запобіжного заходу з підписки про невиїзд на тримання під вартою, у зв`язку з чим провадження зупинено.

ОСОБА_5 у грудні 2016 року оголошено у міжнародний розшук та 06.02.2017 року затримано на території Республіки Польща, а 14.02.2017 року на території Республіки Білорусь.

Постановою суду від 23.03.2017 року підсудному ОСОБА_5 змінено запобіжний захід із тримання під вартою на заставу в розмірі 76500 грн., яка внесена у повному розмірі.
При цьому, судом при зміні підсудному запобіжного заходу на заставу були покладені обов`язки: з`являтися на виклик до суду, а в разі не можливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомити про це суд; повідомляти суддю, в провадженні якого перебуває справа, про зміну місця свого проживання та/чи роботи; не виїжджати за межі м. Миколаєва без дозволу суду.
Проте, тривалий час ОСОБА_5 до суду добровільно не з`являється, за зареєстрованим в м. Миколаєві місцем проживання не знаходиться, місце його проживання невідомо, що свідчить про його свідоме ухилення від суду, перешкоджає проведенню судового слідства, встановлення істини по справі та не виконує покладених на нього судом обов`язків.
Крім того, судом враховується дані про особу ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства був ознайомлений з матеріалами кримінальної справи, отримав обвинувальний висновок, але до суду не з`являється, перебуває тривалий час за межами України.
При цьому, слід врахувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що вказані обставини є підставою для зміни підсудному запобіжного заходу з застави на тримання під вартою та, що саме тримання під вартою належним чином забезпечить відповідну процесуальну поведінку підсудного та виконання процесуальних рішень.
У зв`язку з чим клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з застави на взяття під варту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 165-1, 149-1, 273, 274, 296 КПК України в редакції 1960 року, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про зміну підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу з застави на взяття під варту - задовольнити.
Змінити підсудному ОСОБА_5 запобіжний захід з застави на взяття під варту в СІЗО м. Миколаєва.

Постанова суду окремому оскарження не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1