Справа № 357/1470/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/96/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 10.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
10 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2017 року, якою змінено запобіжний захід ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Киргистану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , із домашнього арешту на тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до моменту фактичної передачі, який не може тривати більше дванадцяти місяців. Ухвалено протягом екстрадиційного арешту ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина, Киргизстану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати під вартою в Київському СІЗО та відмовлено в задоволенні клопотання захисника про негайне звільнення останнього з-під варти, -

в с т а н о в и л а :
11.02.2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся заступник прокурора Київської області ОСОБА_15 із клопотання про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційннй арешт), до моменту фактичної передачі, стосовно ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Киргизстану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що 09.02.2017 року уповноваженою службовою особою ГУ НП в Київській області, ОСОБА_16 ( ОСОБА_13 ), відповідно до вимог ст.ст.208, 584 КПК України було затримано, оскільки він розшукується правоохоронними органами Республіки Білорусь, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотиків. Враховуючи зазначене, забезпечення компетентними органами України виконання вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року з приводу видачі ОСОБА_16 можливо здійснити лише у випадку перебування останнього під вартою для забезпечення фактичної видачі особи (екстрадицій ний арешт).

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2017 року запобіжний захід ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Киргистану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено із домашнього арешту на тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до моменту фактичної передачі, який не може тривати більше дванадцяти місяців, протягом екстрадиційного арешту ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина, Киргизстану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати під вартою в Київському СІЗО, також ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання захисника про негайне звільнення останнього з-під варти.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі вказаної особи завершена, Генеральною прокуратурою України 03.02.2017 року прийнято рішення за запитом, про видачу ОСОБА_16 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.328 КК Республіки Білорусь, про прийняте рішення ОСОБА_16 повідомлений, йому вручена копія відповідної постанови ГПУ та ОСОБА_16 чи його захисником не надано документи про скасування рішення ГПУ про видачу ОСОБА_16 .

Що стосується клопотання захисника то, затримання ОСОБА_16 , пов`язані із його розшуком іноземною державою у зв`язку із вчиненням ним кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_16 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_15 відмовити, а ОСОБА_14 звільнити з-під варти під обораний йому раніше запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Так, в оскаржуваному рішенні повністю проігноровано відсутність законних підстав для зміни діючого запобіжного заходу, адже ОСОБА_16 під час перебування під домашнім арештом умов запобіжного заходу не порушував, добровільно з`являвся до органів прокуратури та суду для здійснення процесуальних дій, при цьому, єдиним аргументом у клопотанні прокурора та ухвалі суду зазначається необхідність утримання особи під вартою для реалізації фактичної передачі, проте, не враховано, що до ОСОБА_16 застосовано альтернативний запобіжний захід, який у відповідності до ч.3 ст.585 КПК України може бути змінений лише при порушенні його умов.

Крім того, 09.02.2017 року ОСОБА_16 видано Довідку про звернення за захистом в Україні (№007486), а також його запрошено на співбесіду на 13.02.2017 року, отже, ГУ ДМС України у м. Києві не було відмовлено останньому у наданні захисту на території України, тривала процедура повідомлення анкетних даних та збору документів, але всупереч вимогам закону, прокуратурою Київської області 10.02.2017 року подано клопотання про зміну запобіжного заходу до Білоцерківського районного суду Київської області, у той час, коли Печерським районним судом м. Києва вже розглядалось аналогічне клопотання прокурора від 09.02.2017 року, яке у подальшому було відкликане, тому, оскільки, затримання особи не є запобіжним заходом, підстав для звернення із подібним клопотанням за місцем тримання особи під вартою не було.

Вважає, що при розгляді зазначеного клопотання слідчим суддею було порушено вимоги територіальної підслідності.

Звертає увагу, що органами досудового розслідування ОСОБА_16 затримано із порушенням вимог ст.188 КПК України, під час судового розгляду зазначеного клопотання ОСОБА_16 , як особі, котра не володіє державною мовою, не було забезпечено право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою він володіє, та скористатись послугами перекладача, також затриманому не було вручено копію ухвали слідчого судді на зрозумілій йому мові.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи ОСОБА_7 та його захисників-адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2016 року працівниками окремого пропускного пункту «Київ» державної прикордонної служби України в аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » затримано громадянина Республіки Киргизстан ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розшукується правоохоронними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення, злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотиків.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2016 року в задоволенні клопотання прокурора про тимчасовий арешт ОСОБА_14 відмовлено у зв`язку з відсутність затриманого ОСОБА_14 в судовому засіданні.

19.10.2016 працівниками кримінальної поліції відділу поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області у відповідності до ст. ст. 208, 582 КПК України в котеджному містечку «Есоvillgе», яке знаходиться в с.Нові Безрадичі Обухівського району Київської області ОСОБА_14 повторно затримано.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20.10.2016 року у відповідності до ст.583 КПК України до ОСОБА_14 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, до отримання запиту про його видачу, що набрало законної сили.

Відповідно інформації Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_17 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Білорусь, має документи для перетину кордону на чотири особи: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно інформації директора Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_19 № 19/110/4-04/15340 від 20.10.2016 року за результатами перевірки відбитків пальців рук ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , установлено, що вони залишені однією особою.

Так, працівниками кримінальної поліції відділу поліції в аеропорту «Бориспіль», 19.10.2016 року фактично затримано громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_16 , який використовував паспорт для перетину кордону на ім`я ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ).

Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури Республіки Білорусь про видачу ОСОБА_16 для притягнення до кримінально відповідальності.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_16 Генеральна прокуратура України 21.11.2016 року, відповідно до вимог ст.587 КПК України, доручила прокуратурі Київської області.

Під час екстрадиційної перевірки встановлено, що у провадженні ОВД СВ ПР Московського РУВС м. Мінська перебуває кримінальна справа №2 від 01.05.2009 року щодо ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.328 (незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також збут особливо небезпечних наркотичних засобів і психотропних речовин у великих розмірах) Кримінального кодексу Республіки Білорусь.

Старшим слідчим з ОВС слідчого управління ПР ГУВС Мінгорисполкома ОСОБА_20 23.06.2009 року винесено постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_16 , а 30.06.2009 року ОСОБА_16 оголошений у розшук.

Інкриміновані ОСОБА_16 діяння відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст. 307 КК України, і є екстрадиційними, оскільки за вказані кримінальні правопорушення передбачено покарання понад 1 рік позбавлення волі. Строки притягнення ОСОБА_16 до кримінальної відповідальності не сплинули.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року до ОСОБА_16 застосовано екстрадиційний арешт.

Апеляційним судом м. Києва 13.12.2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким ОСОБА_16 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме: із 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із носінням електронного засобу контролю. Підставою прийнятого рішення апеляційної інстанції стала наявність у ОСОБА_16 інших соціальних зв`язків та орендованого житла за вказаною адресою.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2017 року строк домашнього арешту ОСОБА_16 продовжено до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію), яка в законному порядку оскаржена не була.

Прокуратурою Київської області відповідно до вимог КПК України була закінчена екстрадиційна перевірка щодо громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_16 ( ОСОБА_13 ) і за її результатами складено висновок, який направлено до Генеральної прокуратури України.

03.02.2017 року Генеральною прокуратурою України прийнято рішення про видачу до Республіки Білорусь ОСОБА_16 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.328 КК Республіки Білорусь.

09.02.2017 року ОСОБА_17 добровільно, за усним викликом прокурора, прибув до міжнародного відділу прокуратури Київської області, де йому було вручено постанову про видачу (екстрадицію) та клопотання про зміну запобіжного заходу, та його уповноваженою службовою особою ГУ НП в Київській області було затримано, у відповідності до вимог ст.ст.208,584 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2017 року запобіжний захід ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Киргистану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено із домашнього арешту на тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до моменту фактичної передачі, який не може тривати більше дванадцяти місяців, протягом екстрадиційного арешту ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина, Киргизстану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати під вартою в Київському СІЗО. Також ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника, підтриманого ОСОБА_16 про негайне звільнення останнього з-під варти.

У зв`язку з викладеним колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.4 ст.584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.584 КПК України, екстрадиційним арештом є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи.

Ч. 4 ст. 584 КПК України передбачено, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Згідно ч.1 ст.585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Як вбачається з ухвали Апеляційного суду м.Києва від 13.12.2016 року, до громадянина Республіки Киргистан ОСОБА_14 , який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 до 07:00 наступної доби та покладено на нього обов`язок носити електронний засіб контролю.

20.01.2017 року заступником прокурора Київської області до Печерського районного суду м.Києва було подано клопотання про продовження терміну запобіжного заходу-домашнього арешту, у якому прокурор просив продовжити термін застосування вказаного запобіжного заходу до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про видачу та фактичну передачу, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 23.01.2017 року було задоволено та продовжено запобіжний захід до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про видачу і фактичну передачу ОСОБА_14 ( ОСОБА_16 ).

У вищезазначеній ухвалі від 23.01.2017 року слідчим суддею було вказано два юридичні факти, після настання яких припиняється дія ухвали: наявність рішення центрального органу (ст. 590 КПК України) та дії центрального органу (доручення, звернення) щодо фактичної передачі (ст. 593 КПК ), між якими, відповідно до ст.591 КПК України, існує проміжок часу, за який особа має право оскаржити рішення центрального органу.

Прокуратурою вказана ухвала слідчого судді оскаржена не була, тобто прокуратура погодилась з рішенням суду про те, що до вирішення питання про фактичну передачу щодо ОСОБА_14 за рішенням суду буде застосовано домашній арешт.

Згідно з ч.3 ст.585 КПК України у разі порушення особою, щодо якої розглядається запит про її видачу, умов обраного запобіжного заходу слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи.

ОСОБА_16 під час перебування під домашнім арештом умов запобіжного заходу не порушував, добровільно з`являвся до прокуратури та суддів для здійснення процесуальних дій, чого не заперечив і прокурор під час апеляційного розгляду.

09.02.2017 року ОСОБА_17 добровільно, за усним викликом прокурора, прибув до міжнародного відділу прокуратури Київської області, де йому було вручено постанову про видачу (екстрадицію) та клопотання про зміну запобіжного заходу, та його уповноваженою службовою особою ГУ НП в Київській області було затримано, у відповідності до вимог ст.ст.208,584 КПК України.

Станом на дату прийняття постанови про видачу від 03.2017 року та на дату вручення постанови про видачу (09.02.2017 року) порушень умов запобіжного заходу ОСОБА_16 не вчинялось, жодних доводів з цього приводу прокуратурою не наведено.

При цьому, єдиним аргументом прокуратури у клопотанні та суду при постановленні оскаржуваної ухвали зазначається необхідність утримання особи під вартою для реалізації фактичної передачі.

Однак, КПК України та ухвала Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2017 року чітко передбачають, що до ОСОБА_16 може бути застосовано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, до його фактичної передачі.

Як вбачається з ч.3 ст.590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію), такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Таким чином, прийняття рішення про видачу та організація фактичної передачі не є тотожними поняттями та не можуть відбуватися одночасно.

Єдиною нормою законодавства, на яку посилається прокурор, є ч.13 ст.584 КПК України, яка передбачає, що звільнення особи з-під екстрадиційного арешту слідчим суддею, не перешкоджає повторному його застосуванню з метою фактичної передачі особи іноземній державі на виконання рішення про видачу, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

При цьому прокурор не враховує, що до ОСОБА_16 застосовано альтернативний запобіжний захід, який у відповідності до ч.3 ст.585 КПК України може бути змінений лише при порушенні його умов.

Тобто, чинним законодавством України не передбачено застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення її видачі (екстрадиційний арешт) до моменту фактичної передачі, тому доводи прокурора про негайну зміну запобіжного заходу на ектрадиційний арешт, з посиланням на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_21 про видачу ОСОБА_16 від 03.02.2017 року є малопереконливими.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При цьому слідчий суддя обов`язково має врахувати: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Із матеріалів кримінального провадження, зокрема ухали Апеляційного суду м.Києва від 13.12.2016 року та ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2017 року, вбачається, що ОСОБА_16 не порушував умов обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, виконував покладені на нього обв`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, позитивно характеризується, одружений та має доньку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; проживає у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де він зможе перебувати до вирішення питання про фактичну передачу (екстрадицію).

Крім того, відповідно до ч.4 ст.590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_23 ( ОСОБА_17 ) є членом правозахисної організації «Міжнародна асоціація захисту прав людини» та 22 листопада 2016 року звернувся до Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві з проханням про надання в Україні захисту від політичного переслідування у Республіці Білорусь.

Крім того, ОСОБА_17 09.02 2017 року звернувся з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів України, та йому цього ж числа видано Довідку про звернення за захистом в Україні (№007486), а також його запрошено на співбесіду на 13.02.2017 року.

24.02.2017 року, згідно повідомлення №27 від заступника начальника управління-начальника відділу з питань шукачів захисту ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , 1970 р.н. було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту у зв`язку з очевидною необґрунтованістю заяви, відсутністю побоювань стати жертвою переслідування за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

06.03.2017 року на вищезазначене рішення законним представником ОСОБА_16 - адвокатом ОСОБА_9 подано скаргу, в якій вона просить скасувати рішення від 24.02.2017 року, яка на даний час не розглянута.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_16 екстрадиційного арешту з метою фактичної видачі іншій державі є сумнівними, оскільки на даний момент рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що законних підстав, які б слугували для екстрадиційного арешту ОСОБА_16 не вбачається, тому ОСОБА_16 підлягає звільненню з-під варти.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 422, КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2017 року щодо ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Киргизстану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу громадянину Республіки Киргизстан ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з домашнього арешту та тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційннй арешт) до моменту фактичної передачі.

ОСОБА_14 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Киргизстану, який насправді є громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.
Судді: