Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/632/16-к
Провадження № 1-кп/674/7/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2017 рокум. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю: прокурор потерпілих захисника обвинувачених ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000033 від 24 січня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернова Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, ч.3 ст.297 КК України,

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого,не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В другій декаді лютого 2013 року в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , перелізли через паркан вище вказаного домогосподарства, де умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей за допомогою металевої планки, проникли в приміщення гаража, що належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрали:
- автомобільний двигун до автомобіля марки ВАЗ-2105, об`ємом 1,5к.с. вартістю 3000 гривень;
- дві передні дверки до автомобіля марки ВАЗ-2105 вартістю 300 гривень кожна, загальною сумою 600 гривень;
- автомобільну балку до автомобіля марки ВАЗ-2105 вартістю 90 гривень;
- металеву тачку на двох колесах вартістю 500 гривень.
Всього таємно викрали автомобільних деталей та речей, що належать ОСОБА_6 , на загальну суму 4190 гривень, чим спричинили потерпілій матеріальних збитків.
Крім цього, в першій декаді квітня 2015 року в АДРЕСА_1 ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна, перелізли через паркан вище вказаного домогосподарства, що належить ОСОБА_6 , де з подвір`я, умисно, повторно, викрали два металеві швелера довжиною 3,5 метра кожний, розміром 23 см х 11см вартістю 420 гривень за погонний метр, що належать ОСОБА_6 , чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2940 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, в другій декаді липня 2015 року в АДРЕСА_2 ОСОБА_8 переліз через паркан вище вказаного домогосподарства, де умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зняття віконної рами приміщення гаража, проник через вікно в дане приміщення, що належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав:
- передню автомобільну фару до автомобіля марки ВАЗ-2105 вартістю 255 гривень 4 копійки;
- автомобільний фаркоп КСТО4591-121-94, 1996 року випуску, вартістю 324 гривні;
- автомобільний захист піддона для автомобіля марки ВАЗ-2105 вартістю 279 гривень 57 копійок;
- два автомобільні колеса в зборі вартістю 400 гривень одне, загальною вартістю 800 гривень;
- автомобільну проводку до автомобіля марки ВАЗ-2105 вартістю 300 гривень.
Всього ОСОБА_8 таємно викрав автомобільних деталей та речей, що належать ОСОБА_6 , на загальну суму 1958 гривень 61 копійка, чим спричинив останній матеріальних збитків.
Після того, в третій декаді серпня 2015 року в АДРЕСА_2 ОСОБА_8 переліз через паркан вище вказаного домогосподарства, де умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зняття віконної рами підсобного приміщення, яке розташоване біля вхідних воріт, проник через вікно в дане приміщення, що належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав колінвал до автомобіля марки КАМАЗ вартістю 8000 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому визнав, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи, зокрема пояснив, що в 2013 році разом з братом ОСОБА_8 перелізли через паркан господарства ОСОБА_6 , на подвір`ї проникли в гараж, ОСОБА_8 зірвав навісний замок металевою палкою, проникли і викрали: автомобільний двигун, 2 передні автомобільні дверки, металеву тачку, автомобільну балку, що зазначено в обвинувальному акті.
В 2015 році знову разом з ОСОБА_8 пішли до господарства потерпілої ОСОБА_6 , брат переліз через паркан, а він залишився на вулиці. Станкевіч передав йому металеві швелера 2 штуки, довжиною приблизно 3,5 м., більше нічого не брали. Ініціатором крадіжки був перший раз ОСОБА_8 , а потім разом вирішили. ОСОБА_8 приніс йому гроші за викрадене. Швелер здали на метал ОСОБА_12 , гроші поділили. Швелера та металеву тачку повернули, за двері, балку, двигун частково відшкодували.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні крадіжок з господарства потерпілої ОСОБА_6 повністю визнав, підтвердив, що дійсно навесні разом з братом ОСОБА_9 , в нічний час, викрали з гаража потерпілої в АДРЕСА_2 автомобільний двигун до автомобіля марки ВАЗ - 2105, двоє передніх дверей та автомобільну балку, металеву тачку на двох колесах. Все здав на пункт прийому металобрухту. Навесні 2015 року разом з ОСОБА_9 переліз через паркан господарства ОСОБА_6 і з подвір`я викрав два металеві швелера, які продав ОСОБА_12 .. Грошима з братом поділилися . Потім вчиняв крадіжки з господарства Куліковської один. Влітку 2015 року вчинив крадіжку автозапчастин з гаража, а потім з підсобного приміщення, яке розташоване біля вхідних воріт, викрав колінвал до автомобіля марки КАМАЗ.
Швелера та металеву тачку повернули, за двері, балку, двигун, колінвал відшкодували гроші, дещо відкупили.
Крім цього, винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненому підтверджується і іншими доказами провадження.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що в АДРЕСА_2 є будинок, який належить її чоловіку. 19.12.2010 року подвір`я було без власника і ніхто не проживав. Все було закрите на замках. В 2013 році помітили, що хтось залазив в гараж через двері і вікна, які були пошкодженні. В дверях були зірвані замки. Викрадено автомобільний мотор, автомобільну балку, передні дверки. Все від автомобіля ВАЗ-2105, тобто машину почали повністю розбирати.

Вона попередила усно сусідів через дві хати, тобто обвинувачених, бо знала, що це вони. В 2013 році не заявляла в поліцію, тільки попередила їх маму. В 2015 році також продовжували вчиняти крадіжки і тоді повідомила в поліцію. Обвинувачені відшкодували збитки, позов не заявляє, претензій не має, суворо просить не карати, тільки умовне покарання.

Свідок ОСОБА_13 підтвердила в судовому засіданні, що її чоловік, ОСОБА_14 , купив у ОСОБА_8 автомобільний фаркоп за 60 грн. Вона повернула його.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15 березня 2016 року та ілюстрованих таблиць до нього (т.2, а.п.172-174) проведено огляд господарства ОСОБА_13 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно якого видно, що за підсобним приміщенням знаходився автомобільний фаркоп, який добровільно видала ОСОБА_13 .

Згідно протоколу огляду місця події від 15 березня 2016 року та ілюстрованих таблиць до нього (т.2, а.п.176-180) проведено огляд автомобільної мийки, яка належить ОСОБА_12 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , згідно якого видно, що вхід на територію здійснюється через металевий шламбаум у вигляді трикутника, який кріпиться на двох металевих швелерах висотою 2,51 м, які вкопані в землю.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14 квітня 2016 року та ілюстрованих таблиць до нього (т.3, а.п.5-9) проведено огляд захисту піддонна автомобіля та автомобільної фари до автомобіля ВАЗ-2105, які добровільно видав ОСОБА_15 .

Згідно висновку експерта про оцінку №140405 від 11.01.2016 року (т.3, а.п.12-29) ринкова вартість автомобільного фаркопу становить - 324 грн., автомобільного захисту піддонна 279,57 грн., та передньої автомобільної фари для автомобіля ВАЗ-2105 станом на 11.01.2016 року становить 255,04 грн. а всього на суму 858,61 грн.

Довідками вартості автомобільного двигуна автомобіля ВАЗ -2105, яка становить 3000 грн., автомобільного колінвала - 8000 грн. ,передньої фари -150 грн., автомобільного фаркопу 230 грн., защит до автомобіля 90 грн., автомобільного колеса 400 грн., автомобільної проводки 300 грн., автомобільної балки 90 грн., металевої тачки на двох колесах- 500 грн., металевого швелера розміром 11 х 23 см- 420 грн.(т.2, а.п.207-209, 211).

Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані: за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він за попередньою змовою групою осіб, повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення;

за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковані:

за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення;

за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що він в ніч на 24 січня 2016 року, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на вчинення наруги над могилами та викрадення чужого майна, прийшов на територію сільського кладовища, яке знаходиться в с. Тернова, Дунаєвецького району, Хмельницької області. Перебуваючи на кладовищі, шляхом вільного доступу з могили покійного ОСОБА_16 , 1945-1979 років життя, шляхом демонтажу викрав 4 вази металеві із нержавіючої сталі загальною вартістю 2069 гривень 14 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2069 гривень 14 копійок, з могили покійної ОСОБА_17 , 1983-1984 років життя, шляхом демонтажу викрав 3 вази металеві із нержавіючої сталі загальною вартістю 1776 гривень 28 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 1776 гривень 28 копійок, які тоді ж заховав біля вище вказаних могил, в подальшому пошкодив лавку біля могили покійної ОСОБА_18 , 1978-1988 років життя, з якої викрав металеві кутники, які заховав у яру на кладовищі, в який також викинув дерев`яні дошки із даної лавки.

Тієї ж ночі, намагаючись викрасти із могили покійної ОСОБА_19 , 1908-1999 років життя, металевий нержавіючий хрест, шляхом демонтажу, пошкодив його, крім того пошкодив кам`яний хрест на могилі покійної ОСОБА_20 , 1913-1979 років життя.
Всього внаслідок наруги над могилами завдано потерпілим майнову шкоду на загальну суму 3845 гривень 42 копійки.
Тобто ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні наруги на могилами з корисливих мотивів за ч.3 ст.297 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, сторона обвинувачення посилалась на показання потерпілих: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , протоколи огляду місця події: територія сільського кладовища в с. Тернова Дунаєвецького району від 24.01.2016 року (т.1, а.п.6-39) з пошкодженими могилами, дерев`яна дошка з лавки, яку пошкоджено на могилі ОСОБА_21 виявлена у земляному яру, що проходить по периметру кладовища (протокол огляду проводився за участю обвинуваченого ОСОБА_8 18.04.2016р.), огляд мішка в приміщенні колишньої вівчарні, який як вказував ОСОБА_22 він заховав (огляд проводився 18.04.2016р. (т.2, а.п.121-131)).
Потерпілий ОСОБА_4 , показав суду, що йому повідомив сусід про те, що сталося на кладовищі в с. Тернова, а потім побачив, що на могилі його дочки відсутні 3 вази, але вони були біля могили не пошкодженні. Викрадення ваз не було, а було пошкодження кріплень, стояків, на яких кріпилися вази. Вази були зняті і знаходились на землі біля могил, припорошенні снігом. На кладовищі було пошкоджених біля 18 могил.

Потерпілий ОСОБА_5 , також пояснив, що в нього пошкоджена могила рідного дядька ОСОБА_23 .. Прийшов на кладовище і побачив, що відкручені вази 4 штуки, які були в снігу, вони не були пошкоджені. Пошкоджений один стакан, на якому кріпиться ваза. Інші стояки не пошкодженні. Він вази прикріпив. Вази не викрадені.

Вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_8 суд керується положеннями ст.91 КПК України про обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Суд визнає доведеним факт протиправного пошкодження (демонтажу) ваз металевих із нержавіючої сталі з могил покійних ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , пошкодження лавки та викрадення металевих кутників біля могили ОСОБА_18 , пошкодження металевого нержавіючого хреста на могилі ОСОБА_19 на цвинтарі в с.Тернова Дунаєвецького району Хмельницької областів в ніч на 24 січня 2016 року, тобто подія кримінального правопорушення мала місце.
Однак винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому правопорушення щодо наруги над могилами з корисливих мотивів суд не може вважати доведеною з наступних підстав.
В обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_8 вчиняв наруги над могилами з корисливих мотивів, маючи умисел на матеріальне збагачення, шляхом пошкодження та викрадення металевих із нержавіючої сталі ваз, однак реальних доказів викрадення даних ваз та отримання ОСОБА_8 будь-якого розміру матеріального збагачення в обвинувальному акті не вказано, і в ході судового розгляду справи не доведено.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав, що могили не ламав і нічого не викрадав з кладовища. Працівникам поліції говорив так, щоб вони від нього відчепилися, бо сказали, що за це нічого не буде. З 23 на 24 січня 2016 року був в с.Тернова на дискотеці з братом ОСОБА_24 , пили з братом, а потім пішов ночувати до бабки. В ту ніч нікуди не ходив, на кладовищі не був, до могил відношення немає, кам`яний хрест не бив. На другий день на таксі поїхали додому. 25.01.2016р. в центрі села його зустріли працівники поліції, був випивший. Посадили в машину і привезли в с.Тернову. Говорив їм, що не був на кладовищі. Робили в господарстві бабки обшук, але нічого не знайшли.

Показання ОСОБА_8 підтвердили в судовому засіданні свідки: ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , які показали суду, що ОСОБА_8 23.01.2016р. приїхав з братом до клубу в с.Тернова, але перед цим були в гостях, випили. ОСОБА_22 був випивший і пішов з клубу раніше. Пішов ночувати до бабки. ОСОБА_25 підтвердила, що ОСОБА_22 прийшов до неї додому десь о 24 годині ночі, прийшов чистий, нормальний, був одягнутий в чорну куртку, штанах, а потім прийшов ОСОБА_26 в цей час уже спав. Ранком пішли додому. В її господарстві робили обшук, але нічого не знайшли. В ту ніч був сильний мороз і сніг. Не вірять, що ОСОБА_22 був на кладовищі.
Згідно протоколу огляду місця події від 11.03.2016 року та таблиць-ілюстраціїї до нього (т.2, а.п.25-50) в господарстві ОСОБА_25 в с.Тернова Дунаєвецького району нічого не вилучено.
Відповідно до положень ст.ст. 84-86, 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення у справі. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.
Перевіряючи докази сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому правопорушення ,суд дійшов висновку, що вони не відповідають положенням ст.94 КПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності, в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Показання потерпілих не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 , оскільки вони лише підтверджують факт демонтажу металевих ваз на могилах їх рідних на цвинтарі в с.Тернова Дунаєвецького району. Обвинуваченого ОСОБА_8 вони не бачили при цьому та не підозрюють будь-кого у вчинені наруги над могилами. Про причетність ОСОБА_8 до вчинення наруги над могилами їм повідомили працівники поліції, хоча в цьому не вірять, що він міг таке зробити.
Щодо проведення огляду місця події з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , то слід зазначити, що даний протокол не відповідає вимогам ст.104 КПК України, оскільки даний протокол більше схожий на пояснення ОСОБА_8 , де він розповідав та показував на яр, що проходить по периметру кладовища, в якому була дерев`яна дошка з лавки, яку пошкоджено на могилі ОСОБА_21 та на мішок в приміщенні колишньої вівчарні, який він заховав, огляд проводився 18.04.2016р. (т.2, а.п.121-131). Даний протокол проводився без участі потерпілих.
Згідно протоколу обшуку від 11.03.2016 року в АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_8 та таблицями ілюстраціями до нього (т.2, а.п. 20-44) видно, що в господарстві металевих ваз, хрестів та частин огради не виявлено і нічого не вилучено.
Протокол огляду місця події від 24.01.2016 р. пошкоджених могил померлих на цвинтарі в с.Тернова Дунаєвецького району не відповідає вимогам, передбаченим ст.104 КПК України і огляд проведено без участі потерпілих.
Отже, суд не знаходить серед доказів, наданих стороною обвинувачення, належних, допустимих, достовірних та достатніх для постановлення обвинувального вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.297 КК України,оскільки це обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а обвинувачений даний факт заперечує.
Відповідно до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку ,передбаченому цим Кодексом.

Оскільки під час судового розгляду справи не здобуто достатніх даних, які б підтверджували ,що саме обвинувачений ОСОБА_8 вчинив наругу над могилами з корисливих мотивів на сільському кладовищі в с.Тернова Дунаєвецького району Хмельницької області, його за ч.3 ст.297 КК України слід визнати невинуватим та виправдати за недоведеності участі у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Обвинуваченні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 винуваті у вчиненні кримінального правопорушення, які передбачені ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України і підлягають покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжкими, роль кожного з них, особи винних, що обвинувачені раніше не судимі в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання компрометуючих даних відносно обвинувачених немає, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають,відсутність настання тяжких наслідків.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суд вважає, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій ОСОБА_6 ..

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченим відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує думку потерпілої, яка просить суворо не карати обвинувачених.

З врахуванням обставин справи, характеру вчиненого діяння, особи обвинувачених, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 70 КК України, оскільки саме такий вид покарання вбачається необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Однак з огляду на обставини справи, думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, суд дійшов висновку, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства в умовах реального відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для застосування до обвинувачених більш тяжкого покарання ,суд не вбачає.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 не застосовувався.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 засуджується до покарання, не пов`язаного з реальним відбуттям позбавлення волі, а тому запобіжний захід ОСОБА_9 тримання під вартою слід скасувати і його звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Необхідності у застосуванні до ОСОБА_9 запобіжного заходу немає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених частинами 2, 3 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України, ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк, якщо протягом двох років не вчинить нового злочину.

За ч.3 ст.297 КК України ОСОБА_8 визнати невинуватим і виправдати за недоведеністю його участі у вчинені зазначеного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід до ОСОБА_8 не застосовувався.

Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст.185 КК України і призначити йому покарання :

за ч.2 ст.185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України, ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк, якщо протягом одного року не вчинить нового злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_9 тримання під вартою скасувати і звільнити його з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази: - праву передню автомобільну фару до автомобіля марки ВАЗ -2105, піддону автомобільну защиту, автомобільний фаркоп, які передані на зберігання до камери схову Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути власнику ОСОБА_6 ;

-три металеві вази, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити останньому, як власнику;

-чотири металевих вази, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому,як власнику.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченим, захиснику, потерпілим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуюча:/підпис/ Врно: Суддя Дунаєвецького райсуду ОСОБА_1