Справа № 748/1250/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1244/2016
Категорія - ч.3 ст.185 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000185 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Чернігова, житель АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта професійно-технічна, не працює, раніше судимий 05 березня 2015 року Чернігівським районним судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, 70, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком один рік; на підставі ухвали Чернігівського районного суду від 28 березня 2016 року, звільнений від відбування покарання за закінченням іспитового строку,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду від 05.03.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта професійно-технічна, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, громадянин України, уродженець с. Оболоння, Коропського району, Чернігівської області, житель АДРЕСА_3 , не одружений, освіта середня, не працює, інвалід ІІІ групи, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирався.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати по 416 грн. 70 коп. з кожного.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 14 лютого 2016 року, близько 14.00 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом відкручування гайки на запираючому болті, проникли до приміщення колишнього автогаражу № 7 ПСП «Слобожанщина Агро», розташованого в с. Жукотки, Чернігівського району та області, звідки таємно викрали шестимісячну вівцю породи «Романівська», вагою 40 кг., вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1385/16-24 від 29 березня 2016 року, 2080 грн., яка належить ОСОБА_7 , чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду, виключивши з його резолютивної частини посилання на ч.1 ст.71 КК України, та призначити ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. В обґрунтування скарги послався на наявність ухвали Чернігівського районного суду від 28 березня 2016 року, згідно якої ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання за вироком Чернігівського районного суду від 05.03.2015 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Вказана ухвала набрала законної сили, а тому попередній вирок не може бути взятий до уваги при призначенні ОСОБА_10 покарання. Крім того, зазначив, що місцевий суд не врахував ряд пом`якшуючих обставин, які дають підстави для призначення його підзахисному покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 та доведеність його вини, просив змінити вирок суду першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, та вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті вирок залишити без змін. Зазначив, що ухвалою Чернігівського районного суду від 28 березня 2016 р. ОСОБА_10 був звільнений від відбування покарання за вироком Чернігівського районного суду від 05.03.2015 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Вказана ухвала набрала законної сили, а тому місцевий суд неправильно застосував кримінальний закон та помилково призначив ОСОБА_10 покарання у відповідності до вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ніким з учасників процесу не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які просили задовольнити подану ними апеляційну скаргу з наведених вище підстав, а скаргу прокурора - залишити без задоволення; обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які також погодилися з позицією захисника; прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, а скаргу захисника залишити без задоволення; потерпілого, який також погодився з позицією прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах ніким не оскаржуються.

Посилання захисника обвинуваченого на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину і особі його підзахисного внаслідок суворості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , місцевий суд з достатньою повнотою врахував його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, його вік, наявність на утриманні малолітньої дитини, добровільне відшкодування завданої шкоди, за останнім місцем проживання характеризується позитивно, мешкає з дідусем пенсіонером; відсутність обставин, що обтяжують покарання, тобто, врахував всі ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, а також те, що він скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання хоча й із застосуванням ст.69 КК України, проте у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, на шлях виправлення не став, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення йому призначеного покарання.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, всі обставини, на які посилається сторона захисту, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

В той же час, призначивши покарання ОСОБА_10 на підставі ст.71 КК України, місцевий суд допустив порушення вимог закону.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Чернігівського районного суду від 05 березня 2015 року ОСОБА_10 був засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, 70, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком один рік (а.к.п.139-140).

Проте, відповідно до ухвали Чернігівського районного суду від 28 березня 2016 року, ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку (а.к.п.138).

За змістом п.10 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання, суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Враховуючи, що ухвала Чернігівського районного суду від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_10 ніким не оскаржена, набрала чинності 05 квітня 2016 року, тому призначення остаточного покарання ОСОБА_10 за сукупністю вироків, на підставі ст.71 КК України, є незаконним.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 змінити, в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4