Справа № 359/1906/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/78/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 23.06.2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Київ, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не судиму,

визнано винною за ч.1 ст. 162, ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, остаточно призначено покарання шляхом повного поглинання більш суворим покаранням менш суворого у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, рахуючи строк відбуття покарання з 07.11.2016 року. На підставі ст.76 КК України покладено обв`язки.

Стягнуто з ОСОБА_8 , 27 на користь ОСОБА_10 , суму відшкодування заподіяних матеріальних збитків у розмірі 2765грн., та моральних збитків у сумі 1000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь держави судові витрати на проведення експертиз у загальній сумі 710 грн. 80 коп., -

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком, 09.02.2016 у вечірній час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 перебувала на території садового товариства «Сулимівське 2» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області. Проходячи повз будинок №140 у вказаному садовому товаристві, ОСОБА_8 помітила огороджений парканом житловий будинок, в якому не горіло світло, після чого в неї виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до володіння особи (земельної ділянки) та розташованого на її території зазначеного садового будинку житла.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 перелізла через паркан, що огороджував розташовану за вказаною адресою земельну ділянку, належну ОСОБА_10 чим вчинила незаконне проникнення до володіння ОСОБА_10 . Далі ОСОБА_8 , проникла в приміщення садового будинку, належного ОСОБА_10 , чим вчинила незаконне проникнення до житла.

Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи перебувати у приміщенні зазначеного будинку 10.02.2016 у ранковий час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), побачила в одній з кімнат вказаного будинку цифровий ефірний приймач Т2 «TRIMAX».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , 10.02.2016р. біля 12 години 00 хвилин, викрала цифровий ефірний приймач Т2 «TRIMAX» вартістю 555 гривень 00 копійок. З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла, а викраденим майном у подальшому розпорядилася на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди на суму 555 гривень 00 копійки.

В подальшому, 10.02.2016 у денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) у невстановленому досудовим розслідуванням місці в ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_8 10.02.2016 у вечірній час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) шляхом вільного доступу за допомогою ключів від вхідної двері проникла до приміщення садового будинку АДРЕСА_2 , з якого на наступний день, тобто 11.02.2016 у ранковий час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), повторно таємно викрала з однієї з кімнат вказаного будинку LCD монітор «LG» з діагоналлю екрану 21 дюйм, вартістю 2 210 гривень 00 копійок. З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла, а у подальшому розпорядилася ним на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди на суму 2 210 гривень 00 копійки.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй злочинів, просить вирок Бориспільського міськрайонного суду від 07.11.2016р. щодо ОСОБА_8 в частині її звільнення від відбування призначеного покарання скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність - неправильного звільнення обвинуваченої від відбування покарання.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 162 К України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 місяців арешту; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Прокурор вважає, що судом першої інстанції безпідставно визначено як пом`якшуючі покарання обставини факт її розлучення та відсутність утриманців. Такі обставини свідчать про відсутність стійких соціальних зв`язків, що здатні утримати її від вчинення нових злочинів. Зазначений висновок прокурор підтверджує тим, що ОСОБА_8 , не маючи таких соціальних зв`язків, раніше вже притягувалася до кримінальної відповідальності (а.с. 99). Більше того, остання на підставі постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2008 перебуває у розшуку через ухилення від суду (а.с. 100). Зазначені факти, на думку прокурора, свідчать про значний ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_8 для суспільства, що унеможливлює її виправлення без відбування покарання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

обвинувачену та її захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували та просили відмовити в її задоволенні;

вивчивши матеріали справи, дослідивши характеризуючи обвинувачену матеріали, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинувачену з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації її дій за вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Переглядаючи вирок суду в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання, суд не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст. 65 КК України, та повною мірою врахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів, лише один з яких є тяжким відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обгрунтовуючи висновок про застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України, суд врахував конкретні обставини вчинення обвинуваченою злочинів, те, що вона не судима в силу ст.89 КК України, фактично має постійне місце проживання, розлучена, утриманців не має, цивільний позов визнала у повному обсязі, має незадовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, вину свою визнала повністю, у скоєному щиро розкаялась, та добровільно допомагала досудовому слідству і суду, дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх умов і підстав для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та на підставі ст. 75 КК України звільнив останню від відбування покарання з випробуванням.

Отже, на переконання колегії суддів, прийняте судом першої інстанції рішення про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України мотивовано належним чином, а тому викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неправильне застосування судом зак ону про кримінальну відповідальність, а також звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням не спростовують висновків суду щодо можливості виправлення обвинуваченої без реального відбування призначеного покарання, в умовах застосування до неї положень ст. 75, 76 КК України.

Крім того, враховуючи дані про особу обвинуваченої та її поведінку після вчинення нею злочинів, яка докорінно поміняла свій спосіб життя, проходить тривалий час соціальну реабілітацію, позитивно характеризується за місцем проходження реабілітації, має бажання перевиховатися та виправитися, колегія суддів вважає, що призначати ОСОБА_8 покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства є недоцільним.

Оголошення ОСОБА_8 в розшук не свідчить про її бажання ухилитися від суду оскільки такі дії були викликані перебуванням ОСОБА_8 у центрі соціальної реабілітації.

За наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурората призначення обвинуваченій ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді трьох років позбавлення волі, оскільки апеляційна скарга прокурора не містить належного обґрунтування та переконливих доводів щодо незаконності вироку в частині застосування положень ст.75 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою в той самий строк з дня вручення їйкопії ухвали.

С У Д Д І :
(підпис)(підпис)(підпис)