06.01.17
Провадження № 1-кп/635/21/2016
П О С Т А Н О В А

06 січня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області з 23 серпня 2012 року находиться зазначена кримінальна справа.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2012 року ОСОБА_5 змінений запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд на тримання під вартою в СІЗО м. Харкова.
17 березня 2016 року підсудний ОСОБА_6 затриманий та направлений СІЗО м. Харкова.
Захисник ОСОБА_3 в судовому засідання заявив клопотання, в якому просив змінити його підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування клопотання посилався на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 значно перевищує строк, передбачений п.1 ст. 156 КПК України в редакції 1960 року, а саме не більше двох місяців. Зважаючи на цю норму закону суд при обранні запобіжного заходу 17 вересня 2012 року повинен був зазначити строк тримання під вартою не більше двох місяців. Вважає, що строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 сплив, у встановленому законом порядку не подовжений, а тому останній підлягає звільненню з-під варти згідно вимог ч.1 ст. 156 КПК України. В подальшому питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен вирішувати відповідно до вимог чинного КПК України.
Підсудний в судовому засіданні підтримав клопотання захисника.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти зміни запобіжного заходу, посилаючись на те, що КПК України в редакції 1960 року такий запобіжний захід як домашній арешт не передбачений. Крім того, при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу просив врахувати, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, що скоєний в період умовно-дострокового звільнення.
При вирішенні клопотання захисника про зміну побіжного заходу, суд виходить з наступного.
За ч. 1 ст. 165 КПК України в редакції 1960 року запобіжні заходи у вигляді застави, взяття під варту застосовуються лише за вмотивованою постановою судді чи ухвалою суду.
Відповідно до ч.2 ст. 165 КПК України в редакції 1960 року заміна одного запобіжного заходу іншим або його скасування, заміна або скасування обов`язків, передбачених ст. 149-1 КПК України та покладених на особу, здійснюється органом дізнання, слідчим, прокурором, суддею чи судом з додержанням вимог, передбачених ч. 1 цієї статті.
За ч. 3 ст. 165 КПК України в редакції 1960 року звільнення з-під варти у кримінальних справах, що знаходяться у судовому провадженні, здійснюються лише за рішенням судді або суду.
Відповідно до положень ч.1 ст. 274 КПК України в редакції 1960 року під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, суд враховує хае загрожує підсудному у разі визнання його винуватим, той факт, що він тривалий час, а саме на протязі більше ніж три роки перебував у розшуку, переховуючись від суду.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, суд оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, його суспільну небезпечність, ту обставину, що його було вчинено підсудним в період умовно-дострокового звільнення, а також дані про особу підозрюваного, який тривалий час переховувався від суду, суд вважає , що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не має.
Що стосується посилань адвоката на ст. 156 КПК України, то вказана стаття регламентує строки тримання під час досудового розслідування, а не під час судового розгляду. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обраний судом за правилами КПК України 1960 року, який не передбачав продовження строків тримання під вартою під час судового розгляду.
Підстави для вирішення питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу підсудному за нормами чинного КПК України відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 165, 274 КПК України в редакції 1960 року, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_5 постановою Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2012 року, залишити без змін.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1