УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність співробітників Національного антикорупційного бюро України,

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність співробітників НАБ України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 12 грудня 2016 року вона подала до НАБ України заяву про кримінальне правопорушення та просила внести відомості про це до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У її заяві були викладені обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 364 КК України, що відноситься до підслідності НАБ України. Її заява не була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судовому засіданні заявник підтримала свою скаргу та просила її задовольнити. Пояснила, що отримала копію відповіді НАБ України, в якій вказано про розгляд її заяви від 12 грудня 2016 року з приводу можливих неправомірних дій суддів (суддів загальної юрисдикції м. Києва (першої, апеляційної та касаційної інстанцій), відповідальність за які передбачена ст. 364 КК України, а також можливого постановлення завідомо неправосудних рішень у справі. Зазначено, що на даний час відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її заява була направлена для розгляду до Прокуратури міста Києва. Вважає такі дії неправомірними, оскільки законом визначено обов`язок внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань всіх заяв про вчинення кримінальних правопорушень.

Уповноважена особа НАБ України в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України.

Дослідивши матеріали, на які посилається скаржник, обґрунтовуючи доводи скарги, вбачається наступне.

У п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Судом встановлено, що 12 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до НАБ України з заявою про кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частино 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У матеріалах справи міститься копія відповіді НАБ України від 14 грудня 2016 року, яку додала ОСОБА_2 до своєї скарги при звернення до суду.

У відповіді зазначено, що ОСОБА_2 звернулась до НАБ України з заявою про вчинення кримінальних правопорушень з приводу можливих неправомірних дій суддів (суддів загальної юрисдикції м. Києва (першої, апеляційної та касаційної інстанцій), а також можливого постановлення завідомо неправосудних рішень у справі про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та з інших питань.

Текст своєї заяви ОСОБА_2 до скарги не додавала та у судовому засіданні пояснила, що не вважає її подання за необхідне, оскільки будь-яка заява про кримінальне правопорушення має бути внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Вбачається, що норми ст. 214 КПК України пов`язані з ч. 1 ст. 2 КК України, і тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають буми критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення чи об`єктивні дані, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення (фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення тощо).

Оцінити відповідність поданої ОСОБА_2 заяви до НАБ України як саме заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення слідчий суддя позбавлений можливості, оскільки скаржник не надала її копію.

Крім того, посилання на неправомірні дії, незгода з процесуальним рішенням судді при розгляді справи самі по собі не можуть бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку ст. 214 КПК України.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, зокрема, забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влада» зазначено, що судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Така позиція визначена і Консультативною радою європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на зверненні до Європейського суду з прав людини.

З огляду на наведене, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 214, 303-307, 309 КПК України, Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 17 серпня 2012 року № 69 Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність співробітників Національного антикорупційного бюро України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: