АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1728/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 березня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 год. 30 хв. 28 квітня 2017 року, без визначення розміру застави, щодо

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Хотів Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні троє малолітніх дітей, а саме ОСОБА_13 , 2007 року народження, ОСОБА_14 , 2009 року народження, та ОСОБА_15 , 2016 року народження, працював в ТОВ Епіцентр К»,зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, зміна раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді застави та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного та дійшов висновку про недостатність підстав для застосування щодо ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_11 подала в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. На дуку апелянта, підозра у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, є необґрунтованою. Зокрема, захисник вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не були враховані висновки судової автотехнічної експертизи № 6200-16 від 20 січня 2017 року Дніпропетровського НДІ судових експертиз, згідно яких було встановлено, що в діях водія автомобіля «SKODА ОКТАVІА» ОСОБА_16 вбачається невідповідність вимогам п. п. 12.2; 12.3; 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку із зіткненням. При цьому апелянт зазначає, що, відповідно до висновків судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 24491/15-52/2009/16-52 від 17 березня 2016 року, отриманим автомобілями «Lexus» і «SKODА ОКТАVІА» пошкодженням та характеру їх переміщення в кінцеве положення, з технічної точки зору, відповідає швидкість руху автомобіля «Lexus» на момент зіткнення з автомобілем «SKODА ОКТАVІА» приблизно 59...61 км/год, а швидкість руху автомобіля «Шкода» 92…97 км/год. Крім того, автор апеляції звертає увагу, що висновком експерта № 635 було встановлено, що у крові водія автомобіля «Шкода» ОСОБА_16 виявлено етиловий спирт у кількості 1,13 %, а в сечі 1,63 %.
На думку захисника, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також апелянт вважає, що органами досудового розслідування, в порушення вимог п. 1 ч. 4 ст. 200 та п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, не додано до клопотання жодних документів, які б обґрунтовували доводи щодо ухилення ОСОБА_10 від явки до правоохоронних органів.
Також автор апеляції запевняє, що 18 червня 2015 року ОСОБА_10 подав на ім`я першого заступника начальника ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_17 заяву про відмову у проведенні слідчого експерименту, мотивуючи це тим, що правоохоронними органами не розглянуті попередні його клопотання та не вжито заходів щодо забезпечення безпеки на слідчій дії стосовно нього особисто, а також його родини. При цьому захисник стверджує, що ОСОБА_10 не з`являвся за викликом органів досудового розслідування у зв`язку з тим, що змінив адресу місця проживання із-за погроз в адресу підозрюваного та його родини з боку потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000052 від 21 лютого 2015 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, а саме за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

21 лютого 2015 року об 11 год. 45 хв. ОСОБА_10 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж числа ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме про те, що він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть чотирьох потерпілих.

04 березня 2015 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 100 мінімальних заробітних плат, що становить 121800 гривень, які він сплатив, у зв`язку з чим вважався таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

15 вересня 2015 року ОСОБА_10 було оголошено в розшук.

31 березня 2016 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_10 умов застосованого щодо нього запобіжного заходу ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було надано дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, строк дії якої закінчився 31 травня 2016 року.

01 червня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було надано дозвіл на затримання ОСОБА_10 з метою приводу останнього для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.

16 вересня 2016 року ОСОБА_10 було оголошено в міжнародний розшук.

28 листопада 2016 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про зміну підозрюваному ОСОБА_10 раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою. Це клопотання мотивоване тим, щоОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, уникає явки до органів досудового розслідування, ігнорує виклик за встановленими в кримінальному провадженні засобами зв`язку, можепереховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

01 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було змінено раніше застосований запобіжний захід у вигляді застави та у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України було обрано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

28 лютого 2017 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_10 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року та, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, був доставлений до місця кримінального провадження, де слідчий суддя розглянув питання про застосування щодо ОСОБА_10 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

За результатами вирішення цього питання 02 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 год. 30 хв. 28 квітня 2017 року, без визначення розміру застави.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри, всупереч ствердженням сторони захисту, мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_10 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, в клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів. Тому доводи захисника стосовно необґрунтованості повідомленої ОСОБА_10 підозри слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винним у вчиненому злочині, а також з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

В сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_10 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Між тим, під час розгляду клопотання слідчим суддею не було враховано, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 березня 2015 року на підозрюваного ОСОБА_10 у разі внесення застави було покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строк дії яких визначено до 21 квітня 2015 року.

16 квітня 2015 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк дії цих обов`язків було продовжено ОСОБА_10 до 12 червня 2015 року, а ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2015 року строк дії вказаних обов`язків було продовжено до 06 серпня 2015 року.

11 серпня 2015 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у продовженні ОСОБА_10 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, було відмовлено.

Таким чином, старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 26 листопада 2016 року у клопотанні про зміну раніше застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою безпідставно послався на те, що ОСОБА_10 не виконує покладені на нього ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 березня 2015 року обов`язки, виходячи з того, що строк дії цих обов`язків закінчився ще 06 серпня 2015 року.

Більш того, під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді колегією суддів встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 не переховувався від органів досудового розслідування. Зокрема, 11 червня 2015 року підозрюваний ОСОБА_10 направив на ім`я першого заступника начальника ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_17 клопотання про проведення слідчого експерименту без участі потерпілих і забезпечення безпеки підозрюваної особи у зв`язку з тим, що потерпілі та інші незнайомі ОСОБА_10 люди постійно погрожують фізичною розправою відносно нього та його родини. 18 червня 2015 року ОСОБА_10 подав на ім`я першого заступника ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_17 заяву про відмову в проведенні слідчого експерименту у зв`язку з тим, що правоохоронними органами не були розглянуті його клопотання та не вжито заходів щодо забезпечення безпеки під час проведення слідчої дії стосовно нього особисто, а також членів його родини. У зв`язку із невжиттям правоохоронними органами заходів безпеки підозрюваний ОСОБА_10 разом із своєю родиною вимушений був змінити місце проживання, про що повідомив колишнього свого захисника ОСОБА_18 , який на прохання ОСОБА_10 мав повідомити адресу місця знаходження останнього органам досудового розслідування, але вказаний захисник це прохання не виконав.

Що стосується повісток про виклик ОСОБА_10 до органів досудового розслідування, то даних про те, що він їх отримував, в матеріалах справи не міститься, а наявні лише відомості, що роботодавець відмовлявся від отримання повісток про виклик ОСОБА_10 на слідчі дії.

Також колегією суддів встановлено, що ОСОБА_10 на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, а його дружина перебуває у декретній відпустці.

Вищенаведені дані в своїй сукупності, як вважає колегія суддів, дають підстави вважати, що тримання ОСОБА_10 під вартою є невиправдано суровим запобіжним заходом. Зокрема, хоча повідомлена ОСОБА_10 підозра є обґрунтованою і існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, однак дані про особу підозрюваного, його вік, міцність соціальних зв`язків, сімейний і майновий стан свідчать, що відносно ОСОБА_10 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід. У зв`язку з цим колегія суддів переконана, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Саме домашній арешт, як більш суворий запобіжний захід в порівнянні із заставою, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. З цією метою колегія суддів вважає доцільним покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити частково і застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 200, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 березня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 год. 30 хв. 28 квітня 2017 року, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про зміну підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, без визначення розміру застави, задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти в залі суду.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити до 28 квітня 2017 року.

Покласти на ОСОБА_10 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого у даному провадженні, прокурора та слідчого судді;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого у даному провадженні, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами, які будуть визначені слідчим у провадженні;

- здати на зберігання слідчому у даному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, до 28 квітня 2017 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 та прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4