Справа № 750/7643/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/285/2017
Категорія - ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004260 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фрунзе, Російської Федерації, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання час тримання його під вартою та визначено рахувати початок строку відбування покарання з моменту його затримання 06 травня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення з 06 травня 2016 року по дату ухвалення вироку 09 грудня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили вирішено залишити без змін тримання під вартою.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування у сумі 351 грн 84 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 06 травня 2016 року близько 7 години 15 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу Чернігівського військового госпіталю за адресою: м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 40, з метою заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинив напад на ОСОБА_10 , в ході якого наніс їй один удар скляною пляшкою в область голови, від чого остання впала на землю та втратила свідомість, отримавши тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 519 від 25 травня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи напад, ОСОБА_7 , шляхом стискання рук на шиї ОСОБА_10 намагався заволодіти її особистим майном, а саме жіночою сумочкою та обшукував кишені потерпілої, однак, побачивши перехожих, утік з місця події.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій ОСОБА_7 та доведеності його вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку із м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий із призначенням обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 6 років позбавлення волі. Також просить зарахувати час утримання обвинуваченого під вартою відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України по день ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення, в решті вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання судом було недостатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинувачем, обставини, за яких його було вчинено, стан потерпілої під час та після злочину, на яку вранці було здійснено напад та нанесено удар скляною пляшкою у життєво важливий орган голову, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, злочин було припинено лише за втручання перехожих. Крім того, звертає увагу на особу обвинуваченого, який будучи особою працездатного віку, ніде не працює, вчинив злочин щодо особи похилого віку, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, що визнано обставиною, яка обтяжує його покарання тоді як обставин, що його пом`якшують не було встановлено.

Обвинувачений також подав апеляційну скаргу на вирок суду, в якій просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду було ухвалено на підставі обвинувального акту, який не відповідає вимогам, поставленим до нього, зокрема вказує на відсутність викладу фактичних обставин вчиненого ним, відсутність формулювання обвинувачення, що, на його думку, вказує на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що вирок ухвалено без урахування доказів, наданих стороною захисту. Зокрема зазначає, що висновком дактилоскопічної експертизи не доведено наявність його відбитків на пляшці, що виключає його вину, тоді як експерт вказав, що таку травму потерпіла могла отримати і від падіння. Зазначає, що в основу вироку покладено лише показання свідків сторони обвинувачення, які є працівниками органів поліції, а також показання, дані із чужих слів, які не можуть бути доказом обставин вчиненого ним злочину. Посилається також на недоведеність його вини у частині заволодіння матеріальними цінностями потерпілої, що спростовує відсутністю матеріальних претензій з боку останньої. А посилання суду на протокол слідчого експерименту як на доказ його вини спростовує проведенням останнього під тиском з боку працівників поліції та адвоката, а тому вважає, що він не можу бути покладений в основу його обвинувачення.

Заслухавши доповідача; прокурора, який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених підстав; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити з указаних у ній підстав, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення; потерпілу, яка погодилась з вироком суду першої інстанції, а в судових дебатах пояснила, що якщо обвинувачений вину не визнає вину, то можливо йому призначити і більш суворе покарання; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

В суді як першої інстанції, так і апеляційної ОСОБА_7 винуватим себе у інкримінованому йому злочині визнав частково та пояснив, що в ніч із 04 на 05 травня 2016 року ночував на залізничному вокзалі в м. Чернігові та вживав спиртні напої. В ранковий час 05 травня, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, він ішов у напрямку вул. Рокосовського у м. Чернігові, подальші свої дії пам`ятає поверхово та зі слів інших осіб. Пам`ятає, що справляв природну потребу біля військового госпіталю і позаду почув голос жінки, яка зробила йому зауваження, він щось крикнув у відповідь та на отмаш вдарив її один раз рукою, відчого остання впала на землю. Точно не пам`ятає, чи була у нього в руках пляшка. Пригадує, що тормошив жінку, але не душив її і не нишпорив по її кишенях у пошуках цінностей. В цей час до нього підбіг хлопець, який представився співробітником поліції та одразу вдарив його в обличчя. Він став втікати по вул. Г.Полуботка та сховався за гаражами, але його знайшли і затримали. Заперечує намір заволодіння майном потерпілої та припускає, що потерпілій здалося, що він перевіряв вміст її кишень.

Проте, не дивлячись на доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невизнання ним вини, заперечення нападу з метою заволодіння майновими цінностями потерпілої та нанесення останній удару пляшкою по голові його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, підтверджується іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо перебування у місці вчинення злочину, того, що він завдав потерпілій ОСОБА_10 удар, після якого остання впала, а він її тормошив, суд обґрунтовано поклав у основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони узгоджуються з показаннями в цій частині потерпілої та свідків, підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Заперечення обвинуваченим наміру вчинення розбою щодо потерпілої ОСОБА_10 та обґрунтування нанесення їй удару лише реакцією у відповідь на зауваження потерпілої, суд першої інстанції обґрунтовано визнав як намір ухилення від відповідальності за скоєне, оскільки, як правильно зауважив місцевий суд, такі твердження обвинуваченого спростовані у судовому засіданні дослідженим протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, де він повідомив обставини, які також повністю узгоджуються зі свідченнями потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 . Зазначений протокол ніким з учасників судового розгляду не ставився під сумнів і відповідно по положень ст. 86 КПК України визнав його допустимим доказом.

Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19 травня 2016 року та ілюстрованими фото таблицями до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , де останній у присутності понятих та адвоката розповів та показав, що 06.05.2016 року після 07 год. проходив по вул. Г.Полуботка неподалік військового госпіталю у м. Чернігові, де знайшов скляну пляшку, наполовину заповнену пивом, яке він випив. Справляючи природну потребу, побачив жінку, що проходила поруч по тротуару. Коли вона зрівнялася з ним, він вдарив її порожньою пляшкою в область голови, від чого вона впала. Після цього він сів на неї та, схопивши правою рукою за шию, лівою нишпорив по кишенях, намагаючись щось знайти. Коли на її крики стали збігатися люди, він утік у напрямку Червоного мосту, де його затримали працівники поліції. (а.п. 147-151).

Крім того, вина ОСОБА_7 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , даними нею у суді першої та апеляційної інстанцій, яка пояснила, що працює старшою медичною сестрою у військовому шпиталі та вранці 06 травня 2016 року близько 07 год. 15 хв. йшла на роботу. Позаду відчула кроки і одразу отримала удар по голові, від чого впала та на короткий проміжок часу втратила свідомість. Нападника запам`ятала в обличчя, так як він сів на неї зверху, однією рукою тримав за горло, а іншою перевіряв кишені її одягу та намагався заволодіти сумкою, яка була у неї на плечі. В цей час до них підбіг молодий хлопець та почав битися з нападником, який став тікати. Хлопець погнався за ним та просив якусь жінку викликати поліцію.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що 06 травня 2016 року після 07 год. проходив у районі військового шпиталю та на мосту побачив чоловіка, який тримав у руці скляну пляшку з рідиною захватом за горлечко, готовим до нанесення удару, від чого майнула думка, що він може напасти на нього. Дійшовши до вхідних воріт шпиталю, почув позаду себе крик про допомогу. Він побачив жінку, років 35, яка вказала напрямок, куди побіг зловмисник. Під мостом побачив чоловіка, в якому впізнав того, якого бачив напередодні на мосту з пляшкою, він сидів на жінці у чорному одязі, яка лежала на спині. Лівою рукою чоловік тримав жінку за горло, а правою нишпорив по кишенях її одягу. На його окрик: «Стояти, поліція!», чоловік кинувся на нього, щось погрожував, але потім різко змінив напрямок та став тікати. В ході переслідування він викликав поліцію та бачив, як останній побіг за військовий комісаріат та сховався за гаражами. Неподалік побачив патрульну поліцію, якій повідомив про напад та показав двір, куди побіг чоловік, якого там затримали. Жінка, що зазнала нападу, впізнала в цьому чоловікові свого нападника. На запитання працівника поліції, який затримав чоловіка, з приводу нападу на жінку, він відповів, що потрібні були гроші, щоб доїхати до м. Городні, а те що він зробив, уже не повернути.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який, будучи допитаним в суді, показав, що в складі патрульної поліції прибули на виклик та в районі військового комісаріату побачили двох чоловік, що бігли один за другим. Чоловік, що біг позаду, повідомив, що переслідує нападника, тому він теж побіг за втікачем, а водій патрульної машини поїхав у об`їзд йому напереріз. Через деякий час нападника, який сховався, знайшли біля трубопроводу за військовим комісаріатом та доставили на місце події. Потерпіла впізнала нападника, а він сам повідомив, що не може знайти собі роботу, три доби нічого не їв, що і спонукало його до вчинення нападу на жінку.

А посилання обвинуваченого на те, що покази даних свідків не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки останні являються працівниками правоохоронних органів, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вони були безпосередніми очевидцями подій, ніяких слідчих дій не проводили, а їх показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілої та іншими доказами, здобутими в ході досудового розслідування.

Також вина обвинуваченого підтверджується протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_10 від 06.05.2016, де вона зазначила, що біля 07 год. ранку в районі військового госпіталю невідомий чоловік завдав їй тілесних ушкоджень у вигляді удару по голові ззаду, душив її та намагався заволодіти її особистими речами, нишпорив по кишенях (а.п. 136).

Протоколом огляду місця події від 06.05.2016, яким зафіксовано виявлення на ділянці пішохідної доріжки між мостом через річку Стрижень та бетонним парканом госпіталю сліди шарпання ніг, рідкої речовини, вологий пісок, речовина бурого кольору, що просочила пісок у вказаному місці, краплі різної форми та конфігурації, а на відстані близько 0.5 м виявлено скляну пляшку, ємністю 0,5 л зеленого кольору з розбитим донцем та з етикеткою від пива «Жигулівське» (а.п. 137).

Висновком судово-медичного експерта № 519 від 02.06.2016 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_10 мало місце тілесне ушкодження у вигляді забійно-рваної рани тім`яно-потиличної ділянки голови, котре виникло від дії тупого предмету або при ударі об такий же, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я і по давності утворення може відповідати 06.05.2016 року (а.п. 157-158).

За наведених обставин, колегія суддів вважає що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілої (розбої), відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, колегія суддів розцінює як захисну версію останнього з метою пом`якшити покарання за вчинене діяння.

Як і його посилання на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, якої не було встановлено ні під час підготовчого судового засідання ні в ході судового розгляду, оскільки в обвинувальному акті зазначені всі необхідні відомості, обставини, які були встановлені органом досудового розслідування та, з огляду на які було сформульоване обвинувачення, що дало суду підстави постановити обґрунтоване рішення. Не знайшли свого підтвердження і доводи обвинуваченого стосовно вчинення щодо нього психологічного тиску з боку працівників поліції в силу неконкретності викладення таких фактів та їх голослівності, оскільки таких заяв обвинувачений до органів прокуратури не писав під час досудового розслідування. З огляду на пояснення обвинуваченого тиск захисника на нього полягав у тому, що останній пропонував визнати вину у скоєному та розкаятись і таким чином отримати мінімальну міру покарання.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин провадження, даних про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання ніяк не характеризується, не працює, враховано відсутність пом`якшуючих вину обставин та наявність обтяжуючих вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в ізоляції від суспільства.

Отже, призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому доводи його апеляційної скарги про необхідність скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду є безпідставними і задоволенню не підлягають. Як і вимоги прокурора стосовно посилення покарання, оскільки всі обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі, судом першої інстанції враховані, на підставі чого призначене покарання, яке відповідає принципам справедливості та індивідуалізації.

Істотних порушень кримінального-процесуального закону під час розгляду в суді першої інстанції, які б могли бути підставою для скасування обвинувального вироку, як і порушень права на захист обвинуваченого не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2016 року - без змін.

В порядку ст. 404 КПК України на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 10 грудня 2016 року по 27 лютого 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання ним судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4