АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008937 від 09.09.2016 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.10.2001 року Жовтневим районним судом міста Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
- 22.08.2002 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки і 8 місяців позбавлення волі;

- 11.02.2011 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
По справі вирішено питання про цивільний позов та речові докази.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 9 вересня 2016 року о 09 год. 30 хв., знаходячись неподалік від зупинки громадського транспорту «Південна Борщагівка», розташованої навпроти будинку № 1 по вул. Григоровича-Барського в місті Києві, помітив ОСОБА_8 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з кулоном. Реалізуючи свій злочинним умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 та зірвав з неї належний їй золотий ланцюжок вагою 7 г. вартість якого становить 7007 грн., на якому знаходився золотий кулон вагою 4 г. вартістю 6000 грн. Проте, закінчити злочин ОСОБА_6 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий перехожими громадянами.
В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, через неправильне застосування кримінального закону, на підставі якого обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд неправильно застосував положення ст.75 КК України та звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки не врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, маючи непогашену судимість, повторно вчинив аналогічний злочин. З огляду на ці обставини вважає, що виправлення ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 по ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. В решті просить вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали рішення суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу винного.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання по ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, стадію вчиненого злочинну та причини, за яких його не було доведено до кінця,дані про особу винного, а саме те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проходить стажування для працевлаштування, проживає з матір`ю, яка за станом здоров`я потребує стороннього догляду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне та добровільне відшкодування потерпілій завданої злочином шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Діючи у відповідності до положень ч.2 ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покаранням у виді позбавлення волі за своїм розміром не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного, внаслідок надмірної суворості.

Відповідно до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого основного виду покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, та в сукупності із встановленими судом даними про особу винного, дають суду правові підстави застосувати положення ст.69 КК України і призначаючи ОСОБА_6 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України.
Суд першої інстанції, врахувавши тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, його поведінку після вчиненого злочину, а також позицію потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, визнав за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст.75 КК України та звільнив його від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд крім випадків за засудження за корупційний злочин при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ухваленого судом першої інстанції вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, який відповідно до положень ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, після відбуття покарання на шлях виправлення не став та повторно вчинив замах на грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що наведені обставини, в тому числі і з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, не можуть свідчити про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без реального відбування покарання.

Крім цього, без належної оцінки судом першої інстанції залишилася характеристика на ОСОБА_6 за місцем відбування покарання в Білоцерківській ВК № 35, відповідно до якої він є злісним порушником режиму утримання, за час відбування покарання мав 18 стягнень.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за відсутності передбачених законом підстав застосував положення ст..75 КК України та звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки таке покарання не забезпечить його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до положень ст.409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 по ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і шість місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3