КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/5075/17
Провадження № 1-кп/552/343/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.09.2017 року Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освiта середня, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, ранiше не судимого, курсанта 6-ї навчальної роти зв`язку 2-го навчального батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

встановив:
Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 31 від 05.02.2015 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчальної роти зв`язку навчального батальйону зв`язку вказаної військової частини.

27.02.2015 року солдату ОСОБА_4 надано звільнення з розташування військової частини , з якого останній повинен був повернутися до 21 год. 00 хв. 27.02.2015 року.

Однак, до 21 год. 00 хв. 27.02.2015 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, з метою ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, що розпочався з моменту набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 10.08.2017 року оголошено не було, у порушення вимог ст.ст.1, 2, 24 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, до військової частини польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився та до 08.08.2017 року приховував своє місцезнаходження, перебував у АДРЕСА_1 . Під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину.

На підставі розпорядження начальника військ зв`язку ЗС України від 12.05.2017 року № 308/12/5375, умовне найменування «військова частина-польова пошта НОМЕР_2 » анульовано, а з 20.06.2017 року застосовується умовне найменування військова частина НОМЕР_1 .

08.08.2017 року солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 та повідомив про вчинений ним злочин.

Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 у період часу з 27.02.2015 року до 08.08.2017 року.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в скоєному злочині визнав повністю та розповів, що під час проходження служби за призивом під час мобілізації, після закінчення часу звільнення до військової частини для подальшого проходження військової служби не повернувся та проживав в с. Новоселівка. Але коли йому стало відомо про те, що його оголошено у розшук, він добровільно повернувся до військової частини. Щиро розкаюється у вчиненому. Злочин вчинив через тяжкі сімейні обставини оскільки на той час у його цивільної дружини виникли ускладнення під час вагітності. На даний час його у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Також повідомив, що бажає продовжити службу у збройних силах України. Просить суворо не карати.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації в умовах особливого періоду.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У силу ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

У силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

ОСОБА_4 здоровий, лікування в примусовому порядку не потребує.

Хоча ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, але враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують вину обвинуваченого, те що він добровільно з`явився із зізнанням, характеризується позитивно та бажає продовжували службу, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду покарання, ніж передбачене санкцією ч.4 ст.407 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України шість місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання для відбування покарання після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави.

Головуючий ОСОБА_1