АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
30 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Козин Обухівського району Київської області, громадянин України, українець, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 раніше не судимий,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.222, ч.4 ст.358 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
Від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016, в якій він просить суд апеляційної інстанції оскаржуваний вирок скасувати частково, а саме в частині визнання його винним за ч.1 ст.222 КК України та ухвалити новий вирок.
Так, вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.222 та ч.4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:за ч.1 ст.222 КК України ? у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права протягом 1 (одного) року обіймати в державних органах, установах, підприємствах, організаціях посади, пов`язані з розпорядженням матеріальними цінностями та/або фінансовими ресурсами;за ч.4 ст.358 КК України ? у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права протягом 1 (одного) року обіймати в державних органах, установах, підприємствах, організаціях посади, пов`язані з розпорядженням матеріальними цінностями та/або фінансовими ресурсами.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, в обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на те, що він не був на час одержання кредиту суб`єктом підприємництва, фізичною особою-підприємцем, іншим суб`єктом господарювання. А тому вважає, що засудженим за ч.1 ст. 222 КК України він бути не може.
Також в судовому засіданні від 30.03.2017 ОСОБА_5 подав клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього по обвинуваченню за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Крім того, ОСОБА_5 16.01.2014, перебуваючи у приміщенні Київського відділення № 16 ГІАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» за вищевказаною адресою, надав працівнику банку ОСОБА_8 завідомо підроблену довідку про доходи, начебто видану ТОВ «Київські канцтовари» від 16.01.2014 за № 506.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити та закрити кримінальне провадження у зв`язку зі спливом строків давності за ст.ст. 222, 358 КК України, думку прокурора, який не заперечив щодо закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.222 КК України на підставі ст.49 КК України, а в іншій частині заперечив щодо апеляції та клопотання обвинуваченого, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Зважаючи, що висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин в частині підроблення документів та подальшого укладення кредитного договору на підставі цих документів не оспорюються учасниками судового процесу, колегія суддів перевіряє доводи апеляції обвинуваченого в частині неправильності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.222 КК України.
Так, відповідно до чинної редакції ч.1 ст.222 КК України, яка діяла також і на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тобто станом на 16.01.2014, законодавець у вказаній нормі визначає загального суб`єкта злочину, тобто фізичну осудну особу, яка вчинила злочин у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність. Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що суб`єкт вказаного складу злочину спеціальний, ? не знаходять свого підтвердження. Відповідно не є таким, що заслуговує на увагу посилання апелянта на редакцію постанови Пленуму ВСУ від 25.04.2003, № 3 зокрема п.22 щодо суб`єктів даного злочину станом на 2003 рік, адже зі змінами в диспозицію статті кримінального закону, які внесені ЗУ від 22.09.2011, № 3795-YI, суб`єктом цього злочину може бути будь яка фізична осудна особа і таким чином вказана постанова Пленуму ВСУ в цій частині не може бути прийнята до уваги.
Разом з тим, згідно санкцій інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, ст.12 КК України визначає як злочини невеликої тяжкості, за які передбачено відповідальність: за ч.1 ст.222 КК України ? у виді штрафу з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу, або арешту, або обмеження волі.
У відповідності до правил п.п.1, 2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки ? у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, три роки ? у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Як встановлено судом першої інстанції, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.222 та ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 були вчинені 16.01.2014. Тобто згідно правил п.п.1, 2 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності минули 16.01.2015 за ч.1 ст.222 КК України та 16.01.2017 за ч.4 ст. 358 КК України.
Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.222 та ч.4 ст. 358 КК України, відповідає фактичним обставинам та підтверджуються дослідженими судом доказами, яким дано належну оцінку, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подане обвинуваченим клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за ч.4 ст.358 КК України, а також виходячи з правил ч.2 ст.404 КК України застосувати до ОСОБА_5 п.1 ч.1 ст.49 КК України за ч.1 ст.222 України, поза як строки притягнення його до відповідальності за цією статтею теж минули, звільнивши таким чином останнього від кримінальної відповідальності у відповідності до ч.5 ст.74 КК України в зв`язку зі спливом строків давності.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
З огляду на те, що в поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить суд скасувати оскаржуваний вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016, його апеляційні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а провадження по справі закриттю на підставі ст.417 КПК України.
Керуючись ст. ст. 49, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2016, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.222 та ч.4 ст. 358 КК України та остаточно на підставі ст.70 КК України призначено йому остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права протягом 1 (одного) року обіймати в державних органах, установах, підприємствах, організаціях посади, пов`язані з розпорядженням матеріальними цінностями та/або фінансовими ресурсами, скасувати, а провадження по справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.222 та ч.4 ст. 358 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/4/2017
Категорія: ч.4 ст.358, ст.222 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1