Провадження №1-кп/751/26/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
24 березня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
В с т а н о в и в:
14.09.2016 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс ОСОБА_5 один удар ножем в область грудної клітки, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення правої половини грудної клітки з ушкодженням нижньої долі правої легені, заднього відрізка 7-го ребра справа, ускладненого правобічним гемопневмотораксом, геморагічним шоком 2 ст., яке згідно висновку експерта №1091 від 25.10.2016 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав і показав, що він повністю погоджується з пред`явленим обвинуваченням. З приводу скоєного щиро кається, просить суворо не карати, а також врахувати те, що він добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив вищезазначені обставини скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Зазначив, що з обвинуваченим примирився та претензій до нього не має, останнім повністю відшкодовано заподіяну шкоду. Просив не позбавляти волі обвинуваченого.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались докази щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювались. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність своїх позицій та усвідомлюють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши характеризуючи матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння ОСОБА_5 , а його дії кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України.
Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
Вчинене кримінальне правопорушення класифікується як тяжкий злочин (ч. 4 ст. 12 КК України) та є таким, що спрямований проти життя та здоров`я особи.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, раніше не судимий.
Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілому, позицію потерпілого щодо необхідності призначення обвинуваченому міри покарання, не пов`язаної з реальним позбавленням волі, особу обвинуваченого зокрема, його відношення до скоєного та те, що він примирився з потерпілим, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання, з випробуванням та встановленням максимального іспитового строку.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у виді цілодобового домашнього арешту слід скасувати, так як перестали існувати ризики, які були на час застосування запобіжного заходу.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся.
Арешт, накладений ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 вересня 2016 року на майно ОСОБА_3 , а саме: камуфляжні штани зі слідами речовини бурого кольору, ковдру зі слідами речовини бурого кольору, дві частини пластикових пляшок, пристрій для куріння, ніж у вигляді стаместки та ніж зі слідами речовини бурого кольору, відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України слід скасувати.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 5947,70 грн., пов`язані з проведенням експертиз, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України та п.2 ч.2 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 5 947 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 70 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.
Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 вересня 2016 року на майно ОСОБА_3 , а саме: камуфляжні штани зі слідами речовини бурого кольору, ковдру зі слідами речовини бурого кольору, дві частини пластикових пляшок, пристрій для куріння, ніж у вигляді стаместки та ніж зі слідами речовини бурого кольору.
- камуфляжні штани зі слідами речовини бурого кольору, ковдру зі слідами речовини бурого кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області - повернути ОСОБА_3 ;
- дві частини пластикових пляшок, пристрій для куріння, ніж у вигляді стаместки та ніж зі слідами речовини бурого кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області знищити.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд м.Чернігова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1