АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1231/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0007284 щодо обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька

Луганської області, зареєстрованого в

АДРЕСА_1 та проживаючого в

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС»» ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

представника цивільного відповідача ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 40 000 грн.

Позов потерпілого ОСОБА_10 до страховика ПрАТ «Страхова Група «ТАС» задоволено повністю, стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди 27 947 грн. 49 коп., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 23 червня 2015 року приблизно 03 год. 45 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1 , по проїзній частині вул. Тургенівська зі сторони вул. Павлівської у напрямку вул. Воровського, наближаючись до ділянки дороги напроти будинку № 32-А по вул. Тургенівська, порушив п.п.2.3 (б), 12.1, 12.3 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не справився з управлінням автомобілем та скоїв наїзд на електроопору, що розташовано напроти будинку № 32-А по вул. Тургенвській в м. Києві, в результаті чого пасажир його автомобілю ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Посилається на однобічність судового розгляду, оскільки на всі клопотання його захисника про призначення експертиз було розглянуто та відмовлено, а на досудовому слідстві жодної експертизи проведено не було.

Вказує на невідповідність обвинувального акту, який покладений в основу винесеного вироку, вимогам КПК України, оскільки після його вручення ним було виявлено відсутність дати складення, погодження та затвердження обвинувального акту прокурором.

Зазначає, що суд не взяв до уваги його пояснення, що за мить до ДТП на проїзжу частину вибігли пішоходи, і він намагався їх об`їхати і вскочивши у яму його автомобіль раптово понесло ліворуч, в результаті чого відбулося зіткнення з електропорою, що вказує на те, що причиною ДТП могла стати не його необачність, а й можливо яма на дорозі, несправність кермової системи, оскільки кермо до зіткнення заклинило.

Також не згоден з висновком експерта № 726 ат, оскільки на запитання яким чином експерт визначив, що до моменту ДТП рульова рейка була справною, він не надав жодної відповіді.

Також вказує на суворість призначеного покарання, у тому числі додаткового у виді 3 років позбавлення права керування транспортними засобами, та не згоден зі стягненням з нього грошових коштів у відшкодування компенсації за завдану моральну шкоду у розмірі 40 000 грн., оскільки потерпілий ОСОБА_10 проігнорував його прохання пристебнутися паском безпеки, а крім того він не надав доказів фізичних та душевних страждань внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Як на підставу для призначення нового розгляду вказує на те, що суддя призначив до розгляду обвинувальний акт, який був складений з порушенням норм КПК України, а саме в порушення вимог ст. 291 КПК України не мітить дату та місця його складення та затвердження.

Окрім того, у формулюванні обвинувачення не зазначено, які саме порушення правил безпеки дорожнього руху України перебували у причинному зв`язку із настанням наслідків отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Також вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд проводив судовий розгляд упереджено, необ`єктивно і невсебічно, надав перевагу стороні обвинувачення, обмежив сторону захисту реалізувати свої процесуальні права, порушив змагальні засади кримінального провадження, а саме відхилив усі клопотання захисту.

Також звертає увагу суду на те, що позивач, пред`явивши вимогу про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну ним моральну шкоду, не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС»» ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, скасувати в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС»» та залишити цивільний позов без розгляду.

Представник цивільного позивача потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 в запереченнях на апеляційні скарги просила їх залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, як законний та обґрунтований, ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Перевіривши висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та належним чином дослідженими в судовому засіданні, і доводами апеляційних скарг не спростовуються.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, оскільки він не містить дати складення, погодження та затвердження прокурором, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що вказаний обвинувальний акт, за погодженням сторін кримінального провадження, було призначено до судового розгляду і підстав для його повернення у зв`язку з порушенням вимог ст. 291 КПК України, встановлено не було, у тому числі через те, що у формулюванні обвинувачення не зазначено, які саме порушення правил безпеки дорожнього руху України перебували у причинному зв`язку із настанням наслідків отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

У зв`язку з цим, відсутні будь-які підстави вважати обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам КПК України, а крім того, зазначене в апеляційних скаргах не впливає на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_12 у вчиненому ним злочинові.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про неповноту та однобічність судового розгляду через відхилення усіх клопотань про призначення експертиз, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки судом розглянуті усі клопотання та які обґрунтовано та вмотивовано відхилені, що є правом суду відповідно до вимог Закону.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про раптову появу перешкоди для руху його автомобілю у виді пішоходів і це вказує на те, що причиною ДТП могла стати не його необачність, то вони колегією суддів до уваги не беруться, оскільки водій у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що передбачено п.12.3 ПДР України.

Також колегія суду не бере до уваги доводи, що причиною ДТП могла стати яма на дорозі та несправність кермової системи, і погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суперечливі доводи обвинуваченого про причини ДТП від неякісного дорожнього покриття до раптової появи пішоходів та технічних несправностей автомобіля, є надуманими.

Згідно протоколу огляду місця події від 23 червня 2015 року ДТП сталася на ділянці дороги з підйомом та крутизною, дорожнє покриття на момент огляду було сухим та чистим, нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття оглядом не виявлено, також не виявлено об`єктів, які б омежували оглядовість з місця водія у напрямку руху, а також ліворуч та праворуч.

Доводи обвинуваченого про технічну несправність його автомобіля спростовуються висновком судового експерта Київського міського науково-дослідженого екпертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_13 від 01.12.2016 № 726ак, згідно якого, характер виявлених несправностей технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля «Шевроле» свідчить, що на вказаний транспортний засіб діяли значні, неекплуатаційні навантаження аварійного характеру, внаслідок чого виникли виявлені несправності. Оскільки навантаження такого роду не виникає у процесі нормальної експлуатації автомобіля, а виявлені пошкодження розташовуються в зоні аварійних пошкоджень (деформацій) кузова автомобіля, отриманих внаслідок взаємодії транспортного засобу із стороннім об`єктом, несправності технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини згідно з експертним висновком виникли у процесі ДТП.

Довід апеляційної скарги обвинуваченого про його незгоду з висновком експерта № 726 ат, оскільки експерт не міг відповісти на запитання щодо можливої несправності рульової рейки ще до моменту ДТП колегія суддів вважає надуманим і таким, що спростовується висновком експертизи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час судового розгляду дотримані вимоги ст. 22 КПК України про те, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, зберігалась об`єктивність та неупередженість, створювались необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, і не було допущено будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону, про що зазначається в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, є правильною, оскільки вінпорушив п.п.2.3 (б), 12.1, 12.3 ПДР України, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не справився з управлінням автомобілем та скоїв наїзд на електроопору, в результаті чого пасажир його автомобілю ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, і цього висновку доводами апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника не спростовано.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання є безпідставними, оскільки покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідностідо вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та особи винного.
Також, приймаючи до уваги очевидність порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху та його наслідки, суд першої інстанції правильно призначив йому додаткове покарання у виді 3-х років позбавлення права керування транспортними засобами, з яким колегія суддів погоджується.

Колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо цивільних позовів потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

Доводи апеляційних скарг про те, що позивач, пред`явивши вимогу про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну ним моральну шкоду, не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності, не відповідають матеріалам кримінального провадження, а отже задоволенню не підлягають.

Так, судом встановлено, що потерпілий внаслідок ушкодження його здоров`я зазнав суттєвих фізичних страждань, при цьому суд врахував характер правопорушення та обсяг цих страждань потерпілого та керуючись вимогами розумності та справедливості, прийшов до висновку про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., з яким колегія суддів погоджується, і доводи апеляційної скарги висновку суду про обґрунтованість моральної шкоди не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги майновий стан відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не впливають на розмір стягнутої моральної шкоди.

Також колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_8 в частині залишення цивільного позову без розгляду такою, що не ґрунтується на вимогах Закону.

Як встановлено судом, 12 травня 2015 року між страховиком ПрАТ «Страхова Група «ТАС» та обвинуваченим ОСОБА_6 укладений договір страхування, поліс № АС/8073111 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100 000 грн.

Крім того, положеннями ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 5 відсотків від суми страхової виплати, що становить 5000 грн., а крім того підтверджені майнові витрати потерпілого, пов`язані з лікуванням та у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, які в сумі скрадають 27 947,49 грн. і які підлягають стягненню зі страховика у відповідності до вимог Закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального Закону, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку суду, у тому числі зазначених в апеляційних скаргах, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим вони мають бути залишені без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС»» ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4