Справа № 502/1814/16-к
УХВАЛА

11 березня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувального акту

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000269 від 21.03.2016 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В ході розгляду відповідного кримінального провадження прокурором було заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 , якому пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, неодноразово не з`являвся до суду для розгляду відповідного кримінального провадження, в зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що він буде переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить попередня непогашена судимість за ст. 187 ч. 3 КК України, а також він може вплинути на свідків у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного в клопотанні та судовому засіданні прокурор просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що не мав наміру ухилятись від суду і не з`являвся в судові засідання через те, що був викрадений особами циганської національності, яким був винен гроші за пошкоджений автомобіль та вивезений ними до м. Москва Російської Федерації, де був примушений просити пожертви в метро. Через деякий час він втік та за 2 тижні дістався м. Києва, де робив у знайомого ремонт і ночував у під`їзді, в якому був затриманий, оскільки не було де жити. Зазначив, що повернеться на попереднє місце проживання та буде з`являтись на судові засідання, в зв`язку з чим просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши заявлене прокурором клопотання, думку інших учасників судового провадження з приводу клопотання, проаналізувавши відповідні положення законодавства та додані прокурором до відповідного клопотання матеріали, судом встановлено наступне:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що у тому, що 21.03.2016 р. приблизно о 01-ій годині він разом з ОСОБА_6 , провадження відносно якого зупинено судом в зв`язку з оголошенням розшуку та іншою особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, повторно, у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, прийшли до будинку АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_7 , де ОСОБА_6 та ОСОБА_4 увійшли до подвір`я будинку, а невідомий громадянин залишився на вулиці, де оглядав прилеглу територію. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 постукали у вхідні двері будинку, які в подальшому відчинила ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_4 схопив потерпілу, зачинив їй рот долонею своєї руки, затягнув до приміщення будинку, де повалив на підлогу ОСОБА_7 та почав бити її головою об підлогу та одночасно наносити додаткові удари рукою по голові потерпілій. А ОСОБА_6 в даний час проник також до приміщення будинку через вже відчинені двері, де усвідомлюючи відкритий характер своїх дій. Відкрито викрав телевізор марки «Elite 32 c» вартістю 4050 гривень, а ОСОБА_4 викрав з приміщення будинку гроші в сумі 500 гривень, що належать ОСОБА_7 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабежу) вчиненого повторно, скоєного за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав.

В ході розгляду відповідного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 в порядку ст.136 КПК України був викликаний в судове засідання, призначене на 10-ту годину 13.01.2017 року, однак до суду не з`явився, про поважність причин неприбуття не повідомив.

В зв`язку з неявкою обвинуваченого, судове засідання за ухвалою суду від 13.01.2017 р. було відкладено на 11-ту годину 25.01.2017 р. та доручено Кілійському ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області здійснити на визначену дату судового засідання привід обвинуваченого до суду.

На призначену дату судового засідання ухвала суду від 13.01.2017 р. не виконана, в зв`язку з чим ухвалою суду від 25.01.2017 р. судове засідання було відкладено на 11-ту годину 13.02.2017 р. та доручено Кілійському ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області здійснити на визначену дату судового засідання привід обвинуваченого до суду.

На призначену дату та час проведення судового засідання ухвала суду від 25.01.2017 р. не виконана в зв`язку з відсутністю обвинуваченого за адресою місця проживання, зазначеною в обвинувальному акті.

В зв`язку наведеним обставинами прокурором 13.02.2017 р. було подано клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

10.03.2017 р. о 03:30 ОСОБА_4 затримано на підставі відповідної ухвали суду.

Як зазначено в ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є раніше судимим; обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, що вбачається з його показань та показань потерпілої, раніше допитаної в ході судового розгляду відповідного кримінального провадження, за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, та яке вчинено ним до погашення попередньої судимості за вчинений умисний корисливий особливо тяжкий злочин. Він офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу. Крім того, він не має постійного місця проживання, що також підтверджується дослідженим у ході розгляду клопотання рапортом співробітника поліції про обставини виявлення обвинуваченого, який ночував у під`їзді багатоквартирного будинку в м. Києві як безхатченко.

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить вчинення ним злочину до погашення судимості за попередній умисний особливо тяжкий злочин та можливості переховуватися від суду.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідним покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати до суду, не відлучатися з м. Кілія Одеської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, та з урахуванням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень, вважає за необхідне визначити заставу у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 205, 331, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який відповідно до ст. 115 КПК України обчислювати з дня затримання, тобто з 03:30 годин 10.03.2017 р. до 03:30 годин 09.05.2017 р.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою припиняє свою дію після 03:30 годин 09.05.2017 р.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 80 000 гривень, що становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня поточного року, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду, не відлучатися з м. Кілія Одеської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 та повідомити про це прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури та суддю Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 396 КПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1