28.04.2017 363/4914/16-к
ВИРОК
28 квітня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:
13.05.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
3.11.2016 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 по вул. Дніпровський, у м. Вишгороді біля магазину «Вега», зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , з яким разом відпочивав і мав приятельські стосунки, під приводом здійснення телефонного дзвінка матері, з корисливих мотивів, попросив у потерпілого телефон «Самсунг Галаксі Джі 5», який той йому добровільно передав. Коли потерпілий зайшов до магазину, а ОСОБА_4 залишився із вказаним телефоном на вулиці, одразу заволодів ним, вимкнув його, та поїхав на автобусі до м. Києва, де за винагороду в 2 101,2 грн. заклав до ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія» по вул. Жилянській, 101, у м. Києві, що завдало шкоди потерпілому в розмірі 5 763 грн.
У суді обвинувачений ОСОБА_4 показав, що за викладених вище обставин, користуючись довірою раніше знайомого йому потерпілого, попросив у останнього телефон «Самсунг Галаксі Джі 5», посилаючись на відсутність свого телефону і необхідність здійснити дзвінок матері. Коли потерпілий передав йому свій телефон та зайшов до магазину по вул. Дніпровський в м. Вишгороді, він заволодів ним та поїхав на автобусі до м. Києва, де здав до ломбарду за винагороду в 2 100 грн.
Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, з його кваліфікуючими ознаками, а також найменуванням та вартістю майна погодився, щиро покаявся у вчиненому.
Потерпілий ОСОБА_5 до суду не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, який претензій до обвинуваченого не має. Телефон повернуто потерпілому співробітниками поліції в ході розслідування справи.
Виходячи з того, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора та обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.
Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у незаконному заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 2 ст. 190 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи та ступінь вчиненого ним злочину середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займався, вчинив новий злочин під час випробування.
Разом з тим, суд ураховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до ст. 66 КК України є пом`якшуючою покарання обставиною.
Беручи до уваги викладене, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого передбачених ст. 67 КК України, також думку потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив цей злочин під час іспитового строку, не відбувши покарання за попередніми вироком, останньому належить визначити остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України.
З огляду на викладене, суд вважає, що більш м`які види покарання, крім позбавлення волі, передбачені санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, не будуть достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного і керуючись статтями 370 і 374 КПК України,
засудив:
визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і за цим законом призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2016 року і остаточно ОСОБА_4 визначити покарання 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в СІЗО № 13 управління Державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.
Строк відбування покарання рахувати з 14 грудня 2016 року.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні в період з 14 грудня 2016 року по 28 квітня 2017 року в строк призначеного покарання за цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: