Дата документу Справа № 334/4626/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/4626/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1587/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
30 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003808 від 16.06.2016, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Запоріжжі, громадянина України, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 .

За матеріалами кримінального провадження, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2016, якою частково задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_9 про накладення арешту.
Судом накладено арешт на житловий будинок літ. АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі захисник просить зазначену ухвалу скасувати. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що будинок на який накладено арешт є спільною сумісною власністю подружжя - його та дружини ОСОБА_10 . Судом не враховано, що ОСОБА_10 повністю визнає себе винним і частково відшкодував шкоду. До того ж, шкода буде відшкодовуватися страховою компанією з урахуванням його цивільно-правової відповідальності. Звертає увагу суду, що вартість будинку на який накладено арешт є значно вищою заявлених позовних вимог. В подальшому апеляційна скарга була доповнена зазначена вартість будинку на який накладено арешт.

За ухвалою суду, в підготовчому судовому засіданні потерпілою ОСОБА_9 подано клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_6 в зв`язку із поданням нею цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.
Ухвалою суду клопотання було задоволено частково.
Приймаючи рішення про накладення арешту на майно в ході підготовчого засідання судом першої інстанції зазначено про можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали суду.
Колегія суддів, приймаючи до уваги загальні принципи кримінального процесу щодо можливості оскарження в апеляційному порядку судових рішень, та враховуючи, що було накладено арешт на майно, що є обмеження прав особи на розпорядження власністю, суд апеляційної інстанції прийняв до розгляду апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції.
Потерпілою на апеляційну скаргу захисника подане заперечення. Остання вважає доводи апеляційної скарги не обґрунтованими тому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і вважала ухвалу законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, потерпілою ОСОБА_9 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з останнього матеріальної шкоди в розмірі 37900, 38 грн. та моральної в розмірі 150 000 грн.
Потерпілою для забезпечення позову, а також для забезпечення виконання можливого покарання у вигляді штрафу стосовного ОСОБА_6 , було подано клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить обвинуваченому.
Суд першої інстанції встановивши, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_6 належить житловий будинок літ. АДРЕСА_2 і при відсутності доказів, що автомобіль ВАЗ-2106 р.н. НОМЕР_1 належить саме обвинуваченому ОСОБА_6 , частково задовольнив клопотання потерпілої і наклав арешт лише на житловий будинок.
Перевіривши законність ухваленого рішення, колегія суддів не знайшла підстав для його скасування.
Доводи апелянта про те, що суд не взяв до уваги відомостей щодо належності майна, є безпідставними, адже згідно з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на житловий будинок літ. АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_6 одноособово. Факт спільного проживання із ОСОБА_6 його дружини, синів, невістки і онука не свідчить про протилежне. Відомості про право власності родичів обвинуваченого на вказаний будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.
Ухвалене судом рішення в жодному разі не порушує прав осіб, які проживають із обвинуваченим. Судом обмежено право відчуження житлового будинку обвинуваченим.
Доводи про не співмірність арештованого майна сумі заявлених збитків, заслуговують на увагу, однак не можуть бути підставою для скасування прийнятого судом рішення, з огляду на те, що рішення суду обвинуваченого не позбавляє права користуватися будинком, а лише унеможливлює факт його відчуження, у обвинуваченого відсутнє будь яке інше майно на яке можливо було накласти арешт за для забезпечення заявленого цивільного позову.
Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування чи зміну ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2016, якою частково задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_9 про накладення арешту, без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4