Провадження № 1-кп/742/139/17
Єдиний унікальний № 742/1351/17
ВИРОК
Іменем України
26 липня 2017 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в заслі суду м.Прилуки розгляд кримінального провадження № 0000420 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крутоярівка, Прилуцького району, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ :
02 березня 2016 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні локомотивного депо Гребінка, що по вул.Парижської Комуни, 17 «В» в м.Прилуки під час конфлікту з ОСОБА_5 , яка виникла на підґрунті особистої неприязні, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 наніс один удар кулаком в потиличну частину голови потерпілого, чим заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забиття м?яких тканин потиличної ділянки з синцем над нею, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 28 від 28.03.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_6 не визнаючи себе винуватим за пред?явленим обвинуваченням пояснив, що дійсно 02.03.2016 у нього з ОСОБА_5 виник конфлікт коли він зробив зауваження останньому щодо цілісності матеріальних цінностей, які знаходилися в приміщеннях за ним (Паскою) закріпленими. У відповідь на це, ОСОБА_5 в присутності співробітників почав його ображати, принижувати, тому взявши його за куртку він хотів вивести з приміщення, але той почав хапати його за руки і виникла «тяганина», яку відразу припинили присутні. Ударів ОСОБА_5 не наносив, позову не визнає через безпідставність такого.

Крім показів самого обвинуваченого його вина в умисному нанесенні тілесних ушкоджень підтверджується показами потерпілого та свідків.
Так, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що 02.03.2016 близько 12 год. прийшов у службових питаннях облаштувати приміщення в локомотивному депо, де був обвинувачений, який почав висловлювати невдоволення виділенням профкому відповідних приміщень. У відповідь на зауваження, ОСОБА_6 почав його ображати нецензурною лексикою, виказувати погрози застосування до нього фізичного насильства. Після чого ударив його рукою в область грудей, взявши за комір куртки натягну її на голову і наніс удар кулаком по голові та удар ногою в область паху. Повністю підтримав цивільний позов на відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. за спричинені фізичний біль, моральні страждання та приниження перед колегами.

Допитана у суді свідок Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що 02.03.2016 в обідній час коли ОСОБА_5 почав облаштовувати кімнату для потреб профкому та при цьому переносили майно з приміщення, то ОСОБА_6 попередив потерпілого щоб був порядок, бо він відповідальний за те приміщення. У відповідь на це ОСОБА_5 почав кричати на ОСОБА_6 та говорити щоб не командував, принижувати його. Після чого між ними виникла штовханина, тягалися за куртки, але чи була бійка не бачила. Цей інцидент спровокував сам ОСОБА_5 , який по натурі конфліктний. Саме ОСОБА_6 тоді викликали швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_8 у суді підтвердив, що 02.03.2016 коли перебував у приміщенні локомотивного депо Гребінка, то ОСОБА_6 почав втручатися та виказував невдоволення з приводу виділення профспілці приміщення та речей, які виносили з кімнати. Після зроблених ОСОБА_6 зауважень між ними з ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, під час якої обвинувачений наніс удар кулаком у груди ОСОБА_5 , потім куртку натягнув на голову та ударив його рукою по голові, і ногою в область паху. Після чого він став між ними, і тим самим припинив побиття. Дійсно він підпорядкований по роботі потерпілому та вони є кумами.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердив, що 02.03.2016 приблизно в обідній час, знаходився в приміщенні локомотивного депо, де ОСОБА_5 виділили кабінет, і тому ОСОБА_6 сказав йому, щоб був порядок, бо він відповідальний за приміщення, за меблі. Після чого між ними виникла сварка, та ОСОБА_6 хотів вивести ОСОБА_5 за ворітник куртки, тому виникла штовханина. Ніхто нікого не бив, ударів не наносили, їх відразу ж розборонили. Ініціатором конфлікту був ОСОБА_5 ..

Допитаний у суді свідок ОСОБА_10 підтвердив, що був понятим при проведенні слідчого експерименту, коли ОСОБА_5 показував як йому наносив удари ОСОБА_5 в область паху ногою, в груди кулаком і за комір куртки натягував на голову. Свідок не пам?ятає, чи вказував тоді потерпілий про удар йому в голову.

Свідок ОСОБА_11 , як понята при проведенні слідчого експерименту, за часом давності, не пам?ятає про обставини такого. Але повідомила, що потерпілий вказував і показував про нанесення йому ударів ОСОБА_6 .

Вина обвинуваченого підтверджується також наданими прокурором та дослідженими доказами, які містять матеріали провадження, а саме.
Заявою ОСОБА_5 до поліції від 02.03.2016, згідно якої ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження (а.п. 35).

Висновком судово-медичної експертизи № 129 від 04.03.2015, згідно якої у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді синця на фоні набряку потиличної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров?я та не могли утворитися за обставин, на які вказує ОСОБА_5 (а.п. 36-38).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.10.2016 з ілюстративною фототаблицею до такого вбачається як потерпілий ОСОБА_5 , за участю статиста, відтворив обставини нанесення йому тілесних ушкоджень (т.1 а.п.39-42).
Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 28 від 28.03.2017, згідно якої у ОСОБА_5 має місце ділянка забиття м?яких тканин потиличної ділянки з синцем над нею. Тілесне ушкодження є наслідком ударної дії тупого предмету і могло виникнути від одного травматичного впливу та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров?я чи незначну стійку втрату працездатності. Тілесне ушкодження могло утворитися в строк 02.03.2016 (а.п. 43-45).

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України суд вважає його захисною версією задля уникнення кримінальної відповідальності та його покази повністю спростовуються дослідженими у суді доказами.

Оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, крім того, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, як невеликої тяжкості, особу винного, як такий, що вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 49), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 46-47), за час роботи в локомотивному депо ОСОБА_12 характеризується виключно позитивно (а.п.48), має сина інваліда, є учасником бойових дій (а.п.50).

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути призначене покарання в межах санкцій інкримінованої статті у виді штрафу.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню потерпілому ОСОБА_5 суд виходить з характеру вчиненого злочину, який є умисним, глибини фізичних і душевних страждань, спричинених потерпілому, істотність і наслідки вимушених змін у його житті, ініціювання конфлікту самим потерпілим та, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, вважає за необхідне стягнути на користь потерпілого 1000,00 грн. моральної шкоди.
Згідно вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.127 КПК України заподіяна матеріальна та моральна шкода відшкодовується винною особою, тобто обвинуваченим ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) грн. 00 коп.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору та потерпілому.

Головуючий: ОСОБА_13