УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/4518/16-к

Провадження № 1-кп/638/203/17
27.01.2017

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Представник прокуратури вважав за доцільне подовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою.
Захисник підсудного ОСОБА_6 ОСОБА_4 просив суд при вирішенні питання про подовження строку тримання під вартою застосувати до його підзахисного менш сувору міру запобіжного заходу, оскільки він вважає, що прокурором не доведено ризики на які він посилається в обґрунтування продовження строку тримання під вартою.
Підсудний ОСОБА_6 просив суд застосувати до нього менш сувору міру запобіжного захожу ніж тримання під вартою та підтримав думку свого захисника.
Потерпіла ОСОБА_7 просила суд не продовжувати обвинуваченому строк тримання під вартою та звільнити останнього з під варти.
Стосовно підсудного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв*язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.03.2016року з встановленням терміну тримання під вартою до 12.05.2016року та визначенням суми застави в розмірі 65 000гривень.
Положеннями ст. 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57)
Частина 1 статті 194 передбачає, що «суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні».
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 14.03.2016року ризиками, які дали суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою урозумінні положень ст.177 КПК України вказано про те, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування і суду.
Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані прокурором документи, які підтверджують необхідність та достатність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу відсутні.
Розглядаючи питання про продовження строків тримання під вартою суд приходить до висновку про обґрунтованість пред*явленої підозри ОСОБА_6 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину.
Окрім того, ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які дають суду підстави для продовження строку тримання під вартою в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Обставини які вказують на те, що ОСОБА_6 може вчинити новий злочин є те, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
У відповідності з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу,крім наявності вище перелічених ризиків ,суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального провадження, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, вік та стан здоров*я обвинуваченого, міцність соціальних зв*язків обвинуваченого в місці його постійного проживання , наявність постійного місця роботи - не працює офіційно та офіційного доходу не має, наявність судимостей -раніш неодноразово засуджувався, розмір майнової шкоди, яка спричинена потерпілому та не відшкодована, приходить до висновку про те, що підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , на теперішній час судом не вбачається.
На думку суду, обвинувач впорався із тягарем доведення всіх обставин, які вказують на необхідність продовження строку утримання під вартою та що не є само по собі достатньою підставою для звільнення або застосування іншого запобіжного заходу.
Керуючись ст. 314-316, 331, 369 КПК України, суддя, -
у х в а л и в:

Подовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, ч.2 ст. 185 КК України строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27 терміном на 2 місяці, тобто до 24.03.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: