Справа № 474/860/16-к
Провадження № 1-кп/474/67/16
ВИРОК
Іменем України
08.12.16 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про примирення в рамках кримінального провадження № 0000427 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка Миколаївської області, громадянина України, освіта середня-технічна, не працюючого, одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

встановив:
05.12.2016р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та угода про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 10.11.2016р. о 21 год. 00 хв. до чергової частини Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення про те, що на вулиці за адресою: АДРЕСА_1 чоловік з дружиною вчиняє сварку.

Після отриманого повідомлення, відповідно до п. 2.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012р., інспектор СРПП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 спільно із оперуповноваженим СКП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 направились до подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 .

Прибувши, приблизно о 21 год. 20 хв., до подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , працівники поліції помітили ОСОБА_4 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_7 , чим своїми протиправними діями вчиняв адміністративне правопорушення насильство в сім`ї за ст. 173-2 КУпАП України. Інспектор СРПП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , призначений згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 175 о/с від 15.07.2015р. на вказану посаду, вживаючи заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення протиправних дій ОСОБА_4 , вказав останньому на необхідність припинення його неправомірних дій. Однак ОСОБА_4 не реагував на законні вимоги працівника правоохоронного органу, вів себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, порушуючи при цьому громадський порядок. Далі ОСОБА_4 , перебуваючи на дорозі біля місця свого проживання, достовірно знаючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, не бажаючи припинити свої протиправні дії, вчинив опір працівнику правоохоронного органу, а саме схопив останнього за формений одяг та потяг його на себе, внаслідок чого було частково пошкоджено формений одяг, а саме: зимову формену куртку в задній лівій частині, у вигляді розриву шва від правого рукава до нижньої частини куртки, а також розриву верхньої частини лівої нижньої кишені.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 342 КК України, а саме: опір працівнику правоохоронного органу під час виконанням ним службових обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено обставини, які в силу приписів ст. 66 КК України пом`якшують покарання - щире каяття та обставини, які в силу приписів ст. 67 КК України обтяжують покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

18.11.2016р. ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

02.12.2016р. потерпілий ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000427 від 11 листопада 2016 року з одного боку та обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, відповідно до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали угоду про примирення наступного змісту.

Старшим слідчим СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області юристом 2-го класу ОСОБА_3 висунута підозра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, освіта середня-технічна, не працюючому, раніше не судимому, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.11.2016р. о 21 год. 00 хв. до чергової частини Врадіївського ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення про те, що на вулиці за адресою: АДРЕСА_1 чоловік з дружиною вчиняє сварку.

Після отриманого повідомлення, відповідно до п. 2.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012р., інспектор СРПП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 спільно із оперуповноваженим СКП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 направились до подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 .

Прибувши, приблизно о 21 год. 20 хв., до подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , працівники поліції помітили ОСОБА_4 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_7 , чим своїми протиправними діями вчиняв адміністративне правопорушення насильство в сім`ї за ст. 173-2 КУпАП України. Інспектор СРПП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , призначений згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 175 о/с від 15.07.2015р. на вказану посаду, вживаючи заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення протиправних дій ОСОБА_4 , вказав останньому на необхідність припинення його неправомірних дій. Однак ОСОБА_4 не реагував на законні вимоги працівника правоохоронного органу, вів себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, порушуючи при цьому громадський порядок. Далі ОСОБА_4 , перебуваючи на дорозі біля місця свого проживання, достовірно знаючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, не бажаючи припинити свої протиправні дії, вчинив опір працівнику правоохоронного органу, а саме схопив останнього за формений одяг та потяг його на себе, внаслідок чого було частково пошкоджено формений одяг, а саме: зимову формену куртку в задній лівій частині, у вигляді розриву шва від правого рукава до нижньої частини куртки, а також розриву верхньої частини лівої нижньої кишені.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, а саме: опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Потерпілим від кримінального правопорушення являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Великовеселе Врадіївського району Миколаївської області, українець, громадянин України, освіта вища, інспектор СРПП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Обставинами, які пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України: щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та повністю відшкодував матеріальну шкоду заподіяну потерпілому ОСОБА_5 в ході досудового розслідування, що підтверджується розпискою потерпілого, що міститься у матеріалах кримінального провадження.

Сторони угоди погоджуються на призначення підозрюваному ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Із запропонованим видом та мірою покарання згодні: обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди для сторін є:

а) для підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, підозрюваному роз`яснені і є зрозумілими.

б) для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

в) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положенням статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимоги про відшкодування шкоди.

Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Угода складена 02 грудня 2016р. в 3-х екземплярах та підписана обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілим ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, підтвердив факт відшкодування шкоди потерпілому, та що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. ОСОБА_4 повідомив про добровільність своєї позиції та просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив факт відшкодування шкоди, добровільність укладання угоди про примирення та те, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України. Просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор просив затвердити угоду та винести вирок на підставі угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Статтею 471 КПК України визначено, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Зміст угоди про примирення, укладеної 02.12.2016р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні, на підставі наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами є покаранням, яке відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують його покарання та обставин, які обтяжують покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних злочинів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 та ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 02 грудня 2016 року про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у еквіваленті становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ по справі - формена куртка (бушлат), який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 підлягає залишенню останньому як законному володільцю.

Керуючись ст.ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373 ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду про примирення від 02 грудня 2016 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000427 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у еквіваленті становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Речовий доказ - формена куртка (бушлат), який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 підлягає залишенню останньому як законному володільцю.

Згідно ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.

Суддя ОСОБА_1