Ухвала
іменем україни

22 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001640, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись із ухваленим щодо нього рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить його змінити, пом`якшивши призначене покарання. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без зміни покарання, призначене судом першої інстанції, не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин, зокрема того, що він хворіє на туберкульоз, щиро розкаявся, потерпілий претензій до нього не має.

Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 06 липня 2015 року приблизно о 12.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відкрито для ОСОБА_7 , без застосування фізичної сили, шляхом ривку заволодів його золотими виробами, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 8 640 грн.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини ухвали, суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою засудженого, обґрунтовано зазначив про те, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, зокрема, те, що він за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щирого каяття, наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, тобто дотримався вимог статей 65 67 КК України.
Призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальних, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2016 року щодо нього без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3