Справа №580/670/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/227/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 580/670/17 за апеляційною скаргою прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль «Урал» 4320 д.н. НОМЕР_1 та шістнадцять колод деревини дуба. Свої вимоги обгрунтовує тим, що клопотання про арешт майна відповідає вимогам закону, зокрема в ньому вказана мета арешту. Також зазначає, що здійснення огляду місця події та вилучення майна можливо до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

03.05.2017 до Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури, звернувся слідчий Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , яке обґрунтував тим, що під час проведення 25.04.2017 поблизу вул. Т.Шевченка в м. Лебедині Сумської області огляду автомобіля Урал 4320 д.н. НОМЕР_1 в кузові було виявлено шістнадцять колод деревини дуба.

Оскільки вилучене майно є засобом та предметом вчинення злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то з метою забезпечення його збереження і проведення судових експертиз, слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 05.05.2017 було відмовлено у задоволенні вказаного вище клопотання. Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що в клопотанні не зазначено правової підстави та мети арешту майна, не наведено обґрунтування необхідності арешту, існують розбіжності у датах внесення відомостей до ЄРДР та прізвищах власника автомобіля, приналежність протоколу огляду місця події до конкретного кримінального провадження встановити неможливо, постанова про приєднання речових доказів не містить дати, а також, що наявність відповідних ризиків доведена не була.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу про накладення арешту на майно, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя, дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, і такі висновки, на думку колегії суддів, є правильними та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і належним чином ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.3 ст.170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи виключно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 («Речові докази») цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 25.04.2017 поблизу вул. Т.Шевченка в м. Лебедині Сумської області був проведений огляд автомобіля Урал 4320 д.н. НОМЕР_1 , в кузові якого було виявлено та вилучено шістнадцять колод деревини дуба, документи на яку потребували додаткової перевірки.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, тобто було знаряддям чи предметом таємного викрадення чужого майна, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Під час апеляційного перегляду даної ухвали слідчого судді факт вчинення крадіжки своє підтвердження не знайшов, оскільки стороною обвинувачення не було надано жодних доказів, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та причетних до нього осіб, а також потерпілих у даному кримінального провадженні, яким би була завдана певна шкода, що у сукупності з іншими обставинами і свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на зазначене вище майно.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні й інші законні підстави, з метою забезпечення яких допускається арешт майна, а саме відсутність у санкції ч.1 ст.185 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також даних про відшкодування завданої внаслідок злочину шкоди (цивільний позов).

Крім того, відомості до ЄРДР були внесені про те, що: «невстановлена особа скоїла крадіжку деревини з території лісового масиву, що знаходиться поблизу с. Валки Лебединського району Сумської області».

Однак, протокол огляду від 25.05.2017, на який посилається сторона обвинувачення як на підтвердження своїх вимог, фактично був складений не за результатами огляду місця події з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин ймовірного злочину як того вимагає кримінальний процесуальний закон, тобто в даному випадку за місцем можливого місця вчинення крадіжки деревини, а лише самого автомобіля із деревиною.

До того ж, між клопотанням слідчого про арешт майна та матеріалами кримінального провадження наявні невідповідності, зокрема, з клопотання вбачається, що повідомлення про автомобіль із деревиною надійшло до чергової частини Лебединського ВП «25.07.2017», тобто вказана дата, яка ще не наступила в часі, далі зазначено, що відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України були внесені до ЄРДР «26.07.2017», однак згідно витягу, датою внесення відомостей є «26.04.2017», а часом вчинення злочину «25.04.2017».

Також в клопотанні слідчого вказаний власник автомобіля « ОСОБА_10 », але відповідно до свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу його власником є « ОСОБА_11 ».

Вказані обставини, на думку колегії суддів, мають суттєве значення в даному кримінальному провадженні для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого процесуального рішення.

У зв`язку з цим, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 травня 2017 року щодо відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4