Справа № 640/3085/17
н/п 1-кс/640/1610/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" березня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
володільця майна - ОСОБА_4 ,
Слідчий відділу СУ ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області юриста 2 класу ОСОБА_5 , в якому просить поновити процесуальний строк подання клопотання про арешт майна; накласти арешт на автомобіль «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .,контактний телефон НОМЕР_2 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; зберігання автомобіля «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 ,здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 25.02.2017 приблизно о 22-50 годині, по вул. Шевченко в районі будинку № 191 в м. Харкові,стався наїзд автомобілем ДЕО Нексія р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_8 ,внаслідок ДТП останнього доставлено до ХМКЛШНД ім. О.І. Мещанінова із тілесними ушкодженнями у вигляді: ЗЧМТ та закритого перелому лівої гомілки.
25.02.2017 о 23:00, в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 вилучений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Автомобіль «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 відповідно до положення ст.98 КПК України, може бути речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що 25.02.2017 під час огляду місця ДТП автомобіль «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 , вилучений слідчим, він відповідає критеріям визначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу та в подальшому буде потрібний для проведення слідчого експерименту за участю водія.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів.
Відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Згідно із вимогами ст.100 КПК України та п.20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Крім того, слідчим було проведено заходи по встановленню власника автомобіля «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 ., що не дало змоги своєчасно підготувати клопотання про арешт майна,узгодити з процесуальним керівником та звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням в строк передбачений ч.5 ст.171 КПК України, тобто протягом наступного робочого дня після вилучення майна.
28.02.2017 встановлено, що автомобіль «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 , належить гр. ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ., контактний телефон НОМЕР_2 .
Сторона обвинувачення зазначає, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку його водія.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання.
Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення клопотання, просив передати йому вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання.
Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився.
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
25.02.2017 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, біля будинку 191, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди вилучено зазначений у клопотанні транспортний засіб (а.с. 6-9).
Після проведення огляду клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, слідчий, на виконання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, повинен був звернутися до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто 26.02.2017, інакше майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.
В клопотанні про арешт вилученого майна, сторона обвинувачення просить поновити строк на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, у зв`язку з тим, що слідчим було проведено заходи по встановленню власника автомобіля «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 ., що не дало змоги своєчасно підготувати клопотання про арешт майна,узгодити з процесуальним керівником та звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням в строк передбачений ч.5 ст.171 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання сторони обвинувачення та поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, пропущеного із поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання на спец майданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майно - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля «ДЕО Нексія» р/н НОМЕР_1 , майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1