АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/829/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/479/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0005187 від 28.12.2016 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.
Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, з тих підстав, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання).
Згідно обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, очевидно, що в обвинувальному акті відсутні відомості про місце фактичного проживання обвинуваченої ОСОБА_6 , що позбавляє суд можливості призначити провадження до судового розгляду та розглянути його по суті, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Крім того, суд відмовив у затвердженні угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним, так як розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, яка полягає в тому, що суд прийшов до неправильного висновку про відсутність відомостей щодо фактичного проживання обвинуваченої ОСОБА_6 , так як, в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачена має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , що було належним чином перевірено та встановлено на досудовому розслідуванні.
Прокурор зазначає, що відмовивши в затвердженні угоди про примирення, суд повинен був з`ясувати думку учасників судового провадження про можливість призначення судового розгляду, з урахуванням того, чи в повному обсязі проведено досудове розслідування, чи є достатніми докази, зібрані під час досудового розслідування, та чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України. На думку прокурора, тільки після з`ясування зазначених обставин, суд міг прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору або про призначення судового розгляду у загальному порядку
Крім цього, прокурор вказує, що суд не мав права повертати обвинувальний акт, тому що коли обвинувачена не з`явилась до суду, то суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого та оголошує його у розшук.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, та скасувати ухвалу суду.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України ухвала переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Суд відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд прийшов до неправильного висновку про відсутність відомостей щодо місця фактичного проживання обвинуваченої ОСОБА_6 , колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.
Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 314 КПК України та відповідно до вимог ст. 372 КПК України навів в ухвалі мотиви, з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали підставою для повернення обвинувального акту прокурору, на думку суду, є порушення органом досудового слідства, при складанні обвинувального акту вимог п.2 ч.2 ст. 291 КПК України, відповідно до яких обвинувальний акт, має містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), які повинні відповідати дійсності.

Як видно із матеріалів справи суд неодноразово призначав підготовче судове засідання, приймав міри для виклику в судове засідання обвинуваченої ОСОБА_6 , в тому числі з застосуванням щодо останньої приводу. Однак застосовані судом заходи результатів не дали, направлені, за вказаною в обвинувальному акті адресою, листи з відміткою про отримання обвинуваченою судового виклику не повертались до суду. Крім того, на виконання ухвали суду про привід обвинуваченої від 29.03.2017 року суду надано рапорти інспекторів Нікопольського ВП , з яких вбачається, що виконати привід обвинуваченої ОСОБА_6 неможливо, оскільки за адресом зазначеним у обвинувальному акті , а саме за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) обвинувачена не проживає, відомості про її теперішнє місце перебування відсутні (а.кп. 35, 36). З врахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що фактичне місце проживання обвинуваченої не встановлено і відповідно обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Дана невідповідність зазначених в обвинувальному акті відомостей не може бути усунута судом і унеможливлює проведення розгляду справи.
Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо того, що суд повинен був зупинити провадження та оголосити обвинувачену ОСОБА_6 в розшук, так як суд позбавлений можливості оголосити обвинувачену в розшук, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не уповноважений приймати таке рішення на стадії підготовчого провадження.
Таким чином, судом першої інстанції було вичерпано всі можливі процесуальні способи повідомлення обвинуваченої ОСОБА_6 про судовий розгляд, тому через відсутність її точної контактної інформації, в порушення вимог ст. 291 КПК України під час досудового слідства, суд був позбавлений можливості провести підготовче судове засідання, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 314 КПК України, суд прийшов до правильного висновку про повернення обвинувального акта прокурору.

Аналізуючи решту доводів прокурора, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у затвердженні угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_8 .

Так, ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК.

Згідно ч.2 ст. 474 КПК розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий та обвинувачена неодноразово не з`являлися до суду для розгляду питання про затвердження угоди, укладеної 31 січня 2017 року під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_6 , тому суд не міг з`ясувати їх думку щодо вирішення питання про затвердження угоди про примирення.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що посилання прокурора на відсутність правових підстав для повернення судом першої інстанції обвинувального акта щодо ОСОБА_6 є необґрунтованим, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0005187 від 28.12.2016 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4