04.09.2017 р. 145/1173/17
1-кп/145/145/2017
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України,
26.06.2017 близько 00:00 год. ОСОБА_6 , знаходячись на території домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , де він на той момент фактично проживав спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_7 та вітчимом ОСОБА_4 , в ході раптово виниклої суперечки на ґрунті неприязних відносин з останнім, що мало місце під час розпивання спиртних напоїв, використовуючи підручний предмет, що являє собою невеликого розміру господарську сокиру радянського виробництва, тупою металевою стороною якої (обухом) навмисно наніс ОСОБА_4 декілька ударів по голові, тим самим спричинивши тілесні ушкодження, за наслідком яких ОСОБА_4 було госпіталізовано до Тиврівської ЦРЛ та поміщено на стаціонарне лікування.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 101/93 від 27.07.2017 встановлено, що у ОСОБА_4 виявлено рубці на голові, що виникли внаслідок загоєння ран, також мав місце струс головного мозку, що виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, в ніч з 26 на 27 червня 2017 року, що по ступеню тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення визнав себе винним. Показав, що розпивали з вітчимом ОСОБА_4 спиртні напої, почали сперечатися, він вхопив стару сокиру та обухом кілька разів стукнув вітчима по голові.
Відповідно до вимог ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен нести відповідальність за ч.2 ст.125 КК України, оскільки умисно спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання а саме: що він винність визнав. Також суд враховує характеристику за місцем проживання обвинуваченого.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом з питань пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, думку потерпілого, який просить призначити найсуворіше покарання, оскільки обвинувачений у вчиненому перед ним не розкаявся, вибачення у нього не просив, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, та вважає за необхідне застосувати ОСОБА_6 покарання у виді арешту.
Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Оскільки даний злочин ОСОБА_6 вчинено до постановлення відносно нього вироку Тиврівського районного суду Вінницької області, за яким він 10.07.2017 р. засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, вирок Тиврівського районного суду Вінницької області 10.07.2017 р. слід виконувати самостійно.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395 КПК України,
засудив:
ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання - 3 (три) місяці арешту.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.07.2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, та вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.09.2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до 3 місяців арешту, виконувати самостійно.
Речовий доказ: господарську сокиру довжиною 40 см, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, знищити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_8