Ухвала
іменем україни
21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000713 відносно ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у суді апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 31 травня 2016 року.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодська Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, і призначено покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК.
Вироком вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та про речові докази.
Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 31 травня 2016 року зазначений вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовано. Засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна.
Згідно з вироком місцевого суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 02 лютого 2015 року близько 05 год., перебуваючи на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_2 , вчинив розбійний напад на ОСОБА_7 , в ході якого, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, заволодів його майном на загальну суму 3883, 70 грн.
У касаційній скарзі прокурор просить вирок апеляційного суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування зазначає, що апеляційний суд в порушення вимог ч. 1 ст. 69 КК взагалі не мотивував, яким чином щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини, позитивна характеристика, думка потерпілого, - істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Також зазначає, що апеляційним судом не враховано, що злочин вчинено засудженим у стані алкогольного сп`яніння, що засуджений є особою, яка раніше засуджувалася за вчинення крадіжки, розбою та вбивства і судимість за вказані злочини не знята та не погашена. Вважає, що апеляційний суд необґрунтовано застосував відносно засудженого положення ст. 69 КК та безпідставно, без будь-якого обґрунтування, суттєво пом`якшив ОСОБА_6 основне покарання.
Крім того зазначає про суперечності у мотивувальній частині вироку.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 зазначає про безпідставність доводів, наведених у касаційній скарзі і просить вирок апеляційного суду залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу і просила вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги прокурора та заперечень захисника, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 439 КПК при новому розгляді у суді першої чи апеляційної інстанції застосування суворішого покарання або закону про більш тяжке кримінальне правопорушення допускається тільки за умови, що вирок було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника, а також, якщо при новому розгляді буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, або якщо збільшився обсяг обвинувачення.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження, визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від відбування цього покарання з випробуванням.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої апеляційний суд 10 вересня 2015 року постановив свій вирок, яким скасував в частині призначеного покарання вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2015 року та призначив засудженому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК, покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В подальшому, за касаційною скаргою прокурора ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2016 року скасовано вирок Апеляційного суду Рівненської області від 10 вересня 2015 року у зазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

При цьому, скасовуючи вирок апеляційного суду, суд касаційної інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість доводів касаційної скарги прокурора лише щодо непризначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим, та частково задовольнив зазначену касаційну скаргу.

За своїм змістом касаційна скарга прокурора на вирок апеляційного суду від 10 вересня 2015 року та касаційна скарга прокурора на вирок апеляційного суду від 31 травня 2016 року є аналогічні.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції при новому розгляді кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 439 КПК, скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалив свій вирок, яким призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна.

Порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність апеляційним судом при розгляді матеріалів кримінального провадження колегія суддів суду касаційної інстанції не вбачає.

Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК.

За наведених обставин, доводи касаційної скарги прокурора є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у суді апеляційної інстанції, залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Рівненської області від 31 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3