Номер провадження: 11-кп/785/685/17
Номер справи місцевого суду: 521/405/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 17 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0005210, яким
ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Лиманське Роздільнянського району Одеської області, українець, з середньою освітою, не одружений, не працює зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-04.06.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси за статтями 146 ч.3, 257, 28 ч.3, 347 ч.2, 147 ч.2, 189 ч.4, 127 ч.2, 70 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений з міст позбавлення волі 23.01.2016 року по відбуттю покарання,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 17 березня 2017 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього увезення за два дні позбавлення волі. Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні. Запобіжний захід тримання під вартою.

Оскаржуваним вироком суду встановлено, що 26 листопада 2016 року, близько 19 години 15 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в парадній будинку № 39 по вул. Філатова в м. Одесі, шляхом ривку заволодів жіночою сумкою потерпілої ОСОБА_9 , в якій перебували особисті речі останньої: паспорт громадянина України, гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 270 гривень, чим завдав останній матеріальний збиток на вказану суму.

Не погодившись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити її підзахисному більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвалюючи вирок суд першої інстанції не взяв до уваги всі обставини кримінального провадження, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, та просила залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому злочині, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оскаржуються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 учасниками судового провадження не заперечується, а тому, у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами у їх сукупності.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КПК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Крім того, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_8 , про те, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 було призначено занадто суворе покарання.

Так, відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а саме його соціальний стан, позитивну характеристику з місця проживання, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, а також обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочину, та обставини, що пом`якшують покарання, такі, як визнання вини та щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Таким чином, врахувавши наведені вище обставини, в тому числі і ті обставини, що зазначені в апеляційній скарзі захисника як пом`якшуючи покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 буде призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.
Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_8 про наявність додаткових обставин, що пом`якшують покарання, а саме про те, що на його утриманні знаходяться мати, що страждає хронічними захворюваннями та малолітня дитина, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 не працює, а отже не отримує постійного заробітку для утримання як себе, так і будь-кого іншого.
Крім того, з свідоцтва про народження, наданого захисником на підтвердження своїх доводів про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що батьком цієї дитини зазначений не ОСОБА_8 , а інша особа.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та необхідності зміни або скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст. ч.3 ст. 349, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419,532КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 17 березня 2017 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4