Справа №490/1726/17 16.03.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2017 року про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_7

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2017 року задоволено клопотання заступника начальника СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 та накладено арешт у вигляді заборони розпорядження /без заборони використання/ на майно ОСОБА_5 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 та легковий автомобіль ВАЗ 2107 4, 1993 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , з метою забезпечення можливої конфіскації.
Провадження № 11-сс/784/115/17 Головуючий першої інстанції ОСОБА_8
Категорія:арешт майна Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, як таку, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна не дотримався вимог п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України та не враховував інтереси заставодержателя в особі ПАТ АБ "Укргазбанк", який на підставі іпотечного договору ВП № 2464 має право на звернення предмету іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Також, слідчим суддею було порушено строки розгляду клопотання, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, клопотання надійшло до суду 24.02.2017 року, а розглянуто 27.02.2017р.

Звертає увагу, що з моменту пред`явлення підозри (23.09.2016р.) у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК пройшло більше 5 місяців, за цей час жодних слідчих дій проведено не було, з його сторони за цей час не було вчинено будь-яких дій щодо відчуження майна, тому мета накладення арешту необґрунтована.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
В провадженні прокуратури Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000164 відносно ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

24.02.2017р. слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді: квартири АДРЕСА_1 та легкового автомобілю ВАЗ 2107 4, 1993 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , з метою забезпечення можливої конфіскації.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, за вчинення якого передбачена конфіскація майна. Підозра є обґрунтованою на даної стадії, підтверджується висновками в попередніх ухвалах слідчих суддів, доказів зворотному стороною захисту не надано.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на майно підозрюваного для забезпечення можливої конфіскації, а за такого є підстави для накладення арешту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні прокуратури Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000164 щодо ОСОБА_5 , якому пред`явлено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, санкцією якої передбачене покарання у виді позбавлення волі на певний строк та конфіскація майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27.06.2016 р. працівники поліції зупинили автомобіль «Wolskvagen passat» д.н.з. НОМЕР_3 , яким за довіреністю керував ОСОБА_9 , при огляді документів на право керування автомобілем встановили, що технічний паспорт на автомобіль має ознаки підроблення, у зв`язку із чим викликали на місце слідчо - оперативну групу Інгульського ВП. 27.06.2016 р. було розпочато кримінальне провадження № 0003430 за ознаками ч.4 ст.358 КК України за фактом використання ОСОБА_9 завідомо підробленого документу, слідчий СВ Інгульського ВП ОСОБА_10 , під час огляду вилучив вказаний технічний паспорт та вказаний автомобіль. В подальшому Крайсвітному зателефонував ОСОБА_5 , запросив на зустріч. У ході зустрічі ОСОБА_5 повідомив, що СВ Інгульського ВП пропонує ОСОБА_9 повернути останньому вилучений автомобіль за неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США. ОСОБА_9 що наразі у нього таких грошей немає, але він збиратиме їх. В подальшому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , що вони згодні зменшити розмір неправомірної вигоди до 28000 грн.

10.08.2016 ОСОБА_9 на передану йому ОСОБА_5 вимогу ОСОБА_11 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_5 у ПрАТ «КБ «ГІриватбанк» № НОМЕР_4 першу частину неправомірної вигоди вигоди - гроші в сумі 3000 грн.

22.09.2016 року ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_9 та висловив вимогу передачі другої частини неправомірної вигоди гроші в сумі 25000 грн., після чого йому буде повернуто автомобіль і виданий документ, який дозволить перегнати автомобіль до місця реєстрації ОСОБА_9 .

Безпосередньо після цього ОСОБА_9 у ході контролю за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту передав ОСОБА_5 . 25000 грн, а слідчий ОСОБА_11 зайшов до Інгульського відділу поліції ГУ НП України в Миколаївській області щоб оформити документи щодо видачі автомобілю.

В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_11 затримано за одержання неправомірної вигоди.

24.02.2017р. заступник начальника СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: квартири АДРЕСА_1 та легкового автомобілю ВАЗ 2107 4, 1993 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , з метою забезпечення можливої конфіскації.

27.02.2017 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва клопотання задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 постановлене з дотриманням норм кримінального процесуального закону, а тому є законним та обґрунтованим.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, а саме те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, за вчинення якого передбачена конфіскація майна.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо до особи, щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі.

Відповідно рекомендацій Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Тому, доводи апелянта, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, не враховував інтереси заставодержателя в особі ПАТ АБ "Укргазбанк", який на підставі іпотечного договору ВП № 2464 має право на звернення предмету іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_2 , не може прийматися до уваги.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті, як того вимагає кримінальний процесуальний закон.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження апеляційним судом не встановлено.

Рішення суду 1 інстанції прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому підстав для скасування ухвали суду, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 405, 407, 422, 424 КПК України, апеляційний суд -

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2017 року, якою накладено арешт у вигляді заборони розпорядження /без заборони використання/ на майно ОСОБА_5 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 та легковий автомобіль ВАЗ 2107 4, 1993 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: