Справа № 372/1854/17
Провадження 1-кп-155/17
ухвала
Іменем України
19 липня 2017 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В :
21 червня 2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000654 від 09 квітня 2017 року.

Ухвалою суду від 21.06.2017 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню.

Ухвалою суду від 21.06.2017 року ОСОБА_5 продовжено термін тримання під вартою до 21.07.2017 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій до 60 днів.

Захисник ОСОБА_4 , в судовім засіданні заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, оскільки прокурором не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначено формулювання обвинувачення, а з обвинувального акту лише вбачається що прокурор встановив.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала думку захисника.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52, рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії» п. 58).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Так, обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення. В даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, однак всупереч вимогам кримінального процесуального закону ОСОБА_5 фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення із викладом детальних обставин інкримінованого злочину. Зокрема, у розділі 2 «Формулювання обвинувачення» обвинувального акту викладення цього формулювання починається словами «Встановлено, що…»

В обвинувальному акті відсутнє належне формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів цього правопорушення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права обвинуваченого на захист.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.

Таким чином, для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відомостей щодо всіх складових злочину, в тому числі суб`єктивної сторони кожного злочину, про наявність та направленість умислу, мотивів злочину, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України щодо викладення суб`єктивної сторони злочину.

Зазначені вище встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність суттєвих порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акту до суду, що унеможливлює належне проведення судового розгляду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог діючого кримінального процесуального законодавства.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, а також клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд виходить з такого.

В силі дії п.2 ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою судді від 21.06.2017 року відносно обвинуваченої продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.07.2017 року.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також станом на цей час відсутні відомості про осіб, які згідно обвинувачення були співучасниками злочину.

Суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження прокурора, що на даний час ці ризики не зменшилися, а жоден більш мякий запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Поряд з тим, посилання захисника на наявність підстав для зміни запобіжного заходу суд вважає непереконливими, оскільки вони не ґрунтуються на відповідних доказах і не вказують на зменшення ризиків, існування яких на стадії досудового розслідування підтверджується чинними судовими рішеннями. Крім того, доводи захисту фактично зводяться до заперечення існування обставин, які встановлені ухвалами слідчих суддів.

Заслухавши доводи прокурора, який просив залишити чинний запобіжний захід, продовжити строки тримання під вартою, захисника, обвинувачену, які заперечили, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачену винуватою у кримінальному правопорушенні, дані про її особу, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, з огляду на те, що ризики, які були визначені попередніми ухвалами про обрання та продовження запобіжного заходу не відпали, суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченій під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Таким чином, строк дії обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити на тридцятиденний термін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177. 194,314,331,291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0000654 від 09.04.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, повернути прокурору Обухівського відділу Києво-Святошинської міської прокуратури Київської області, який затвердив обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі, виявлених судом недоліків.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 залишити тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор», до 20 серпня липня 2017 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1