Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/181/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000806 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.06.2009 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

- 13.08.2012 року вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений 21.03.2016 року по відбуттю покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у сумі 30 грн. за проведення експертиз

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за таких обставин.

07.07.2016 року близько 04.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у гостях у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у кімнаті будинку, таємно викрав мобільний телефон «Самсунг», що згідно висновку експерта №568 від 20.07.2016 року коштує 1963 грн., після чого прослідував у двір домоволодіння, звідки таємно викрав велосипед «Україна», що згідно висновку експерта №568 від 20.07.2016 року коштує 1418,80 грн. У подальшому, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3381,80 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити та за ч. 2 ст. 185 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (рік) 6 (місяців), на підставі ст. 75 КК України звільнивши його відбування покарання з випробуванням строком на 1 (рік ) з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України

В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання належним чином не враховано, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, сприяв правоохоронним органам у розкритті злочину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду, потерпілий жодних претензій до нього не має, тяжких наслідків внаслідок скоєного злочину не настало, обтяжуючих покарання обставин не встановлено.

Також захист зазначає, що ОСОБА_6 в 2007 році переніс інсульт та з 2004 року перебуває на обліку в лікаря-нарколога, а тому перебуваючи на волі має намір поліпшити своє здоров`я. Вважає, призначене районним судом покарання без застосування ст. 75 КК України явно несправедливим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість призначеного покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених статтями 394, 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами, які судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження досліджено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в цій частині не переглядає.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.
Доводи апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 внаслідок суворості є безпідставними, зважаючи на наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.
Так, мотивуючи своє рішення щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 , судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії середньої тяжкості, наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря психіатра не перебуває, проте знаходиться на обліку лікаря нарколога з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з 2004 року, визнаний осудним, раніше судимий за умисні корисливі злочини, переніс інсульт у 2007 році.
Врахувавши наведені вище обставини в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив йому покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.
За таких обставин, посилання сторони захисту на те, що судом першої інстанції належним чином не враховано, що ОСОБА_6 визнав свою вину в повному обсязі, сприяв правоохоронним органам у розкритті злочину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду, відсутні обтяжуючі покарання обставини, не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновків суду щодо виду і розміру призначеного обвинуваченому покарання.
Що стосується твердження захисника ОСОБА_7 про те, що в 2007 році ОСОБА_6 переніс інсульт та з 2004 року перебуває на обліку в лікаря-нарколога, то вони є неспроможними, оскільки даних, які б вказували на неможливість перебування останнього в місцях позбавлення волі матеріали справи не містять та захисником апеляційному суду не надано.
Разом із цим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, проте звільнившись 21.03.2016 року з місць відбування покарання не працевлаштувався, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання шляхом застосування до нього положень ст. 75 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.
З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання без застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням є справедливим і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів визнає за необхідне апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, як законний та обґрунтований.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2