справа № 164/521/17
п/с 1-кс/164/111/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 квітня 2017 року. Смт. Маневичі.
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаною скаргою, яку мотивував тим, що 15 березня 2017 року біля 23 години в с.Заріччя Маневицького району невідомими працівниками лісової охорони та поліції затриманий ОСОБА_7 і у нього був вилучений автомобіль марки «Volkswagen LT», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , жительці с.Великі Омеляни Рівненського району Рівненської області. Підставою вилучення автомобіля, який належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, стало те, що ОСОБА_7 перевозив у ньому 4 куски дуба, довжиною по 1 метру, не маючи на це відповідних документів. Оскільки з моменту вилучення автомобіля пройшов тривалий період часу, але ОСОБА_5 в органи поліції ніхто не викликав, слідчих дій не проводив, особа, яка звернулася зі скаргою, подала до Маневицького ВП ГУНП та Маневицької місцевої прокуратури клопотання про повернення вилученого майна, але отримав відмову, у зв`язку з чим звернувся до суду та просив визнати бездіяльність слідчого ОСОБА_6 та процесуального прокурора ОСОБА_3 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною і зобов`язати вказаних осіб повернути тимчасове вилучене у ОСОБА_7 майно, а саме автомобіль марки «Volkswagen LT», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу.
В судовому засіданні особа, яка звернулася зі скаргою, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Прокурор заперечив щодо задоволення скарги та повернення вилученого майна, мотивуючи тим, що є необхідність проведення певних слідчий дій із вилученим автомобілем.
Заслухавши пояснення особи, яка звернулася зі скаргою, з`ясувавши думку прокурора, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 2, 3 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол.
Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК, ч. 6 ст. 173 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Із свідоцтва про реєстрацію вилученого транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27 січня 2012 року вбачається, що його власником є ОСОБА_5 (а.с.7).
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Беручи до уваги те, що стосовно вилученого майна не накладено арешт і воно перебуває у володінні органів досудового розслідування без належної правової підстави, приходжу висновку про обґрунтованість скарги.
Керуючись ст.ст. 100, 110, 167-171, 173, 303-307, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Визнати незаконною бездіяльність т.в.о. начальника СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 та прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1
Волинської області