233 № 233/3125/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка кримінальне провадження за №0000559 від 18.05.2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дружківка Донецької області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч. 1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000559 від 18.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав за необхідне продовжити обвинуваченому тримання під вартою. Висловився проти клопотання обвинуваченого, щодо зміни запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурор не навів доказів в обґрунтування наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити шляхом застосування до обвинуваченого домашнього арешту, а тому підтримав клопотання обвинуваченого.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч.3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2017 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 16 липня 2017 року включно.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України перебуває на стадії судового розгляду, у теперішній час судом не допитані потерпілий та свідок, крім того не допитаний сам обвинувачений ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої продовження тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
Також, суд оцінює ступінь тяжкості кримінального правопорушення, суворість можливого покарання, у разі встановлення вини ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідка, які станом на сьогоднішній день не допитані судом.
Тож, на думку суду, доводи обвинуваченого, про те що належна процесуальна поведінка йому може бути забезпечена шляхом застосування до нього домашнього арешту є не спроможними; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, є виправданим оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м.Дружківки Донецької області, громадянину України, у вигляді тримання під вартою у ДУ (№6) «Бахмутська установа виконання покарань» в Донецькій області строком на 60 днів, тобто до 11 вересня 2017 року включно.
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань №6» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1