Справа № 297/1454/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.05.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Берегівського районного суду від 03 листопада 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кішварда, Угорщина, мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, із середньою освітою, не працюючий, інвалід ІІІ групи, раніше не судимий, громадянин України,
засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України, з урахуванням ст.69 КК України, до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання з дня затримання.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_6 100 000 (сто тисяч) гривень у вигляді одноразової виплати на відшкодування моральної шкоди.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн..
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим і засуджений за те, що 14 квітня 2016 року близько 20:30 годин, керуючи автомобілем «Шкода Октавіа А5», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися пасажири ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , рухаючись із швидкістю близько 160 км/год по автошляху між населеними пунктами с. Яноші с. Гать, Берегівського району, в напрямку м. Мукачево, не забезпечивши безпеку дорожнього руху та не врахувавши дорожньої обстановки під час здійснення маневру обгону невстановленого слідством вантажного автомобіля неподалік ресторану «Мисливська чарда», виїхав на зустрічну смугу та, не впоравшись з керуванням, з`їхав в кювет з правого боку, де допустив зіткнення з деревом.
В результаті даної ДТП згідно висновку судово-медичної експертизи № 36 від 13.05.2016 року пасажир ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, у вигляді розриву передніх, задніх та бокових зв`язок на рівні другого-четвертого міжхребцевих дисків шийного відділу хребта, перелому задньої дуги першого хребця, перелому зубовидного відростка другого шийного хребця, порушення цілісності спинного мозку, спінального шоку, крововиливу в м`які тканини голови, зі сторони їх внутрішньої поверхні, в ділянці потиличної ділянки по центру, відкритих переломів лівого променево-запястного суглоба та лівого плеча, поєднана тупа травма голови, шиї, тулуба та кінцівок. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 .Невиконання водієм ОСОБА_6 вимог п.п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, «б» п. 2.3, 10.1, 12.1, 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отримання потерпілою ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до її смерті.
В уточненій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просять скасувати вирок Берегівського районного суду від 03 листопада 2016 року та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину. Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суд призначаючи реальне покарання не врахував, наявність пом`якшуючих обставин, визнання обвинуваченим своєї вини та часткове відшкодування заподіяної шкоди,дані про особу винного, внаслідок чого призначив ОСОБА_6 покарання, яке є явно несправедливим та суворим. Крім того, вважає, що у суду були всі підстави для застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, про що зазначала і сторона обвинувачення у судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про можливість застосування положень ст..75 КК України та потерпілої про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції і відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Ці вимоги закону судом були дотримані.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.
Діяння ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Із вироку суду першої інстанції видно, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання винного та обставини, що пом`якшують його покарання, зокрема те, що він раніше не судимий, молодий за віком, визнав свою вину, розкаявся, являється інвалідом ІІІ групи, позитивно характеризується за місцем проживання, частково відшкодував шкоду, завдану злочином та відсутність претензій з боку потерпілої та з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, які суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, призначив покарання ОСОБА_6 із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.
На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, з урахуванням даних про його особу, ступіню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Беручи до уваги обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, грубе порушення ним одночасно декількох положень Правил дорожнього руху, в результаті чого загинула потерпіла, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування до нього ст. 75 КК України та звільнення його від призначеного покарання з випробуванням, як ставиться питання в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд при цьому враховує позицію потерпілої ОСОБА_8 , яка в суді першої інстанції, так і при розгляді провадження апеляційним судом про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання. При цьому в апеляційній скарзі обвинуваченого та його захисника не наведено достатніх підстав для прийняття такого рішення та які б спростували вимоги потерпілої ОСОБА_8 .
Щодо посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого та його захисника стосовно, на їх думку, надмірно великого розміру стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 100 тис. грн.. та необхідності зменшення такого до 50 тисяч гривень, такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_8 під час судового розгляду в суді першої інстанції було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 тисяч гривень .
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 , судом відповідно до ст.. 128, 129 КПК України, ст.ст.23,1167 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховано як характер та обсяг страждань потерпілої, яка є мамою померлої ОСОБА_12 , й інші обставини, зокрема, страждання, психологічний стрес та неспокій, пов`язані з трагічною загибеллю доньки та її вічний смуток і усвідомлення непоправної втрати, прийнято обґрунтоване рішення в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілої, що на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді: