Справа № 676/3047/16-к
Провадження № 1-кп/676/54/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2017 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд,
Хмельницької області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
представника потерпілої - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кам`янець-Подільський, жителя по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків - НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд
ОСОБА_7 , в період 17 год. до 17.10 год. 20 травня 2016 року перебуваючи на тротуарі неподалік інформаційного щита АЗС № 41 «Атлас Систем» по вул. Жванецьке шосе,36 в м. Кам`янець-Подільський, на ґрунті тривалих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_5 , умисно наніс й п`ять ударів правою ногою по ногах останньої, чим спричинив потерпілі тілесні ушкодження у вигляді п`яти синяків на задній поверхні лівого стегна в верхній третині, на передній поверхні правої гомілки в верхній та середній третинах, на задній поверхні правого стегна в середній третині, які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 схопив лівою рукою ОСОБА_5 за волосся та потягнув до землі, внаслідок чого остання впала на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді подряпини в області лобної ділянки, які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , не визнав себе винним в скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і показав, що 15 год. 20 травня 2016 року зателефонував до потерпілої та повідомив, що має намір зустрітись з дитиною та погуляти з нею. Потерпіла повідомила йому, що дитина проснулась і її необхідно нагодувати та біля 15.52 год. пішли разом гуляти з дитиною. Неподалік АЗС у нього з потерпілою виник конфлікт, оскільки ОСОБА_5 почала заперечувати проти того, що він фотографував дитину на мобільний телефон та намагалась забрати в нього дитину. ОСОБА_5 почала його словесно ображати, він відштовхнув її та наніс 3-4 удари ногою по ногах потерпілої щоб та відстала від нього. В подальшому дійсно схопив її за волосся рукою та відштовхнув ОСОБА_5 від чого вона впала. Вважає, що він захищався та не мав наміру умисно спричинити потерпілій тілесні ушкодження.
Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, його вина підтверджується показами потерпілої, свідків та зібраними доказами кримінального провадження:
Потерпіла ОСОБА_5 в ході судового засідання показала, що обвинувачений її чоловік з яким проживають окремо, органом опіки і піклування були визначені часи для спілкування обвинуваченого з дитиною. Після 15 год. вона разом з дитиною та обвинуваченим пішли гуляти, останній дитину тримав на руках. Неподалік АЗС у них виник словесний конфлікт так як дитина плакала і на її думку хотіла їсти та необхідно було змінити памперс. ОСОБА_7 не бажав повернути їй дитину, коли вона намагалась забрати в нього з рук дитину штовхнув її на землю та наніс ногою п`ять ударів по ногах. Про вказане вона повідома свою матір та викликала поліцію. Очікуючи приїзду поліції обвинувачений схопив її рукою за волосся та кинув до землі, чим спричинив тілесні ушкодження. Миритись з обвинувачений не бажає.
Свідки сторони обвинувачення в судовому засіданні показали наступне:
- ОСОБА_9 , показав, що 20 травня 2016 року заїхав на АЗС в с. Довжок, бачив як обвинувачений тримав на руках дитину і намагався втекти, потерпіла бігла за ним, сварились між собою за дитини і жінка намагалась забрати дитину. Бачив, як обвинувачений кинув жінку на землю та наніс ногою їй удари по ногах, яку кількість він наніс ударів потерпілій точно сказати не може.
- ОСОБА_10 показав, що потерпіла її дочка, 20 травня 2016 року пішла гуляти з обвинуваченим та дитиною. Біля 18 год. зателефонувала їй дочка і повідомила, що обвинувачений її б`є і вона нічого не може зробити. Вона викликала поліцію та прибула на місце події, одяг дочки був у пилюці, волосся скуйовджене, з пояснень дочки зрозуміла, що вона намагалась забрати дитину, ОСОБА_7 не бажав віддати дитину та побив її. В подальшому бачила на ногах дочки синяки
- ОСОБА_11 показав, що як слідчий виїздив на місце події, проводив огляд місця події, на місці були потерпіла та обвинувачений, провів огляд місця події. В потерпілої був брудний одяг, тілесних ушкоджень не бачив, отримав заяву від потерпілої проте, що її побив ОСОБА_7 . По справ призначав судово-медичну експертизу, але йому на час призначення судово-медичної експертизи не було відомо про те, що прокурор віддав справу за підслідністю.
- а також вказані обстваини підтверджені показами слідчої ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_13 .
Також, державний обвинувач вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України довів наступними доказами:
- проколом прийняття заяви від 20 травня 2016 року у громадянки ОСОБА_5 про умисне спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7
- відповідно до повторного висновку судово-медичного експерта № 9 від 11.01.2017 року у потерпілої ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді подряпини в області лобної ділянки справа, п`яти синяків на задній поверхні лівого стегна в верхній третині, на передній поверхні правої гомілки в верхній та середній третинах, на задній поверхні правого стегна в середній третині, які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, утворились внаслідок дії тупого твердого предметів по механізму «удар».
Поряд з цим суд позбавлений взяти до уваги докази сторони обвинувачення а саме: - протокол проведення слідчого експерименту від 9.06.2016 року з потерпілою ОСОБА_5 , в ході якого остання показала та підтвердила факт спричинення їй тілесних ушкоджень та протокол проведення слідчого експерименту від 9.06.2016 року з обвинуваченим ОСОБА_7 , в ході якого останній показав та підтвердив факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Оскільки вказані докази отриманні з порушенням вимог КПК України і фактично є відтворенням обстановки та обставин події, а не слідчим експериментом.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на численні порушення вимог КПК України під час досудового розслідування даного кримінального провадження, а також порушення його права на захист в ході судового розгляду судом усунуто та повністю дослідженні всі обставини справи.
Розглянувши та дослідивши під час судового слідства і інші усі докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що виразилось в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Обвинувачений ОСОБА_7 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
Обставини, що пом`якшують відповідальність та обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З врахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_7 , який по місцю проживання характеризується позитивно, злочин вчинив вперше, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його матеріальний стан, поведінку потерпілої на час вчинення злочину, думку потерпілої щодо міри покарання, а тому суд враховуючи вимоги ст. 65, ст.66 КК України виходячи з санкції ч.1 ст. 125 КК України визнає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В обґрунтування своїх позовних вимог щодо моральної шкоди позивач підтримала повністю та мотивує їх тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача погано себе почувала, боліла голова, ноги, руки, не могла тримати на руках дитину, вимушена була змінити звичний спосіб життя, відвідувати слідчого та експерта, тому оцінює завдану моральну шкоду саме в сумі 10 000 грн.
Цивільний відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та показав, що саме поведінкою цивільного позивача було спровоковано його поведінку.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак, цивільним позивачем в судовому засіданні не доведено, що своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив їй таку моральну шкоду що дорівнює саме - 10 000 грн., яка зазначена у позовних вимогах і в судовому засідання такого не здобуто в чому полягає спричинення їй моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Поряд з цим з урахуванням страждань понесених потерпілою, матеріального стану ОСОБА_7 , суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги позивача в частині стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 2000 грн., в решті позовних вимог відмовити.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят ) гривень, що становить, сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , не обирався.
Речових доказів по справі - не має.
Судові витрат по справі - не має.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 2000 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1