Справа № 697/1245/15-к
Провадження № 1-кп/697/7/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2017 Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

та їх захисника - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Каневі Черкаської області в залі судових засідань вказане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000223 від 09.04.2015, про обвинувачення -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Келеберда, Канівського району, Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерка, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, одружена, потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС, 4 категорії, раніше не судима,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Канева, Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС, 4 категорії, приватний підприємець, раніше не судима,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 09.04.2015 близько 08 години 30 хвилин, спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи на проїжджій частині дороги між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, в ході сварки, що виникла на грунті неприязних відносин, нанесла три удари кулаками рук по голові ОСОБА_8 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді травми голови із струсом головного мозку, травматичним набряком, раною, крововиливом м`яких тканин обличчя та голови, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 749 від 06.05.2015 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_6 09.04.2015 р. близько 08 години 30 хвилин, спільно з ОСОБА_5 , перебуваючи на проїжджій частині дороги між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, в ході сварки, що виникла на грунті неприязних відносин, нанесла два удари руками по голові ОСОБА_8 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді травми голови із струсом головного мозку, травматичним набряком, раною, крововиливом м`яких тканин обличчя та голови, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 749 від 06.05.2015 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала в повному обсязі і пояснила, що тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не наносила. Так, дійсно у неї з ОСОБА_8 склалися неприязні відносини, оскільки остання має в своєму господарстві собак-такс, які вільно бігають по вулиці та нападають на її жителів. Вранці 09.04.2015 вона прийшла до будинку свого сина, що розташований по АДРЕСА_1 . Навпроти їх будинку стояло таксі, до якого вийшла ОСОБА_8 , тому вона попросила, щоб остання закрила або прив`язала собак, на що ОСОБА_8 їй відповіла в образливій формі, у зв`язку з чим, почалася сварка через дорогу, яка тривала близько 5 хвилин, в період часу з 08.00 год. до 08.30 год. В період сварки вийшла її невістка ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_8 сіла до автомобіля таксі та поїхала. До таксі вона не підходила, тілесні ушкодження ОСОБА_8 не наносила. Просить суд виправдати її за ч.2 ст.125 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала в повному обсязі та пояснила, що вранці 09.04.2015 завантажувала товар в свій автомобіль біля будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 повинна була прийти їй допомогти. Коли вона виносила товар з подвір`я до автомобіля, почула сварку між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 щодо собак, де ОСОБА_9 зробила зауваження, на що ОСОБА_8 сварилась, конфлікт тривав 2-3 хв. в період часу з 08.00 год. до 08.30 год.. Вона особисто не сварилась з ОСОБА_8 , до автомобіля не підходила, тілесних ушкоджень їй не наносила. Після цього вони з ОСОБА_5 поїхали до поліції, поскільки ОСОБА_8 їм погрожувала. В цей період часу у неї працювали майстри по ремонту будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які бачили вказану подію. Просить суд виправдати її за ч.2 ст.125 КК України.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , допитаної в судовому засіданні про те, що 09.04.2015 о 08.30 год. вона викликала таксі на АДРЕСА_1 , яке приїхало через 10 хв. Коли вона підійшла до автомобіля її покликала ОСОБА_5 і почала в грубій формі робити зауваження відносно її собак та сваритися з претензіми в нецензурній формі, на що вона відповіла, що піде на поступки і вирішить питання із собакою. В цей момент приєдналась до розмови і ОСОБА_6 .. Коли вона присіла в автомобіль таксі, ОСОБА_5 відчинила двері і присіла в автомобіль, а ОСОБА_6 відчинила двері з іншої сторони, також присіла в автомобіль і вони обидві почали наносили їй удари. ОСОБА_5 нанесла один удар в праву сторону голови, наступні два удари по верхній частині голови, ОСОБА_6 спочатку схопила за платок, потягла на себе і нанесла два удари по голові. Потім водій таксі витягнув ОСОБА_12 з автомобіля і сказав, щоб остання припинила неправомірні дії. Після чого вона виявила зникнення ключа від гаражу і повернулася додому в будинок, де була мама з її дитиною, яка бачила дану подію. Після інциденту вона на таксі поїхала в поліцію, а потім в лікарню. Але ОСОБА_13 поїхали перші в поліцію і подали заяву про те, що вона почала конфлікт. Під час сварки на вулиці не було інших автомобілів та свідків події, крім таксиста. Перед цим днем вона ніяких тілесних ушкоджень не отримувала. Просить суд обрати обвинуваченим міру покарання у виді штрафу;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , допитаного в судовому засіданні про те, що у 2015 році, дату не пам`ятає, вранці він отримав виклик від диспетчера та приїхав на АДРЕСА_1 , припаркувався та сидів в автомобілі. Коли вийшла з будинку подвір`я ОСОБА_15 , то почув, що на вулиці відбулася розмова між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у підвищеному тоні. Сварка відбувалася менше 10 хв. Коли пассажирка сіла в автомобіль на заднє сидіння, почув звук ляпаса. Потім ОСОБА_8 вийшла з автомобіля, побігла додому шукати ключ, коли повернулася, він відвіз її у відділ поліції, де також надав покази. Від будинку пасажирки до відділу поліції вони ніде не заїжджали і ніде не зупинялися. На даний час деталі події повністю не пам`ятає, але ОСОБА_14 , прослухавши покази, дані ним під час судового розгляду в Канівському міськрайонному суду в судовому засіданні 19.08.2015 та 26.10.2015, підтвердив їх правдивість, згідно яких ОСОБА_5 відчинила задні праві двері та спробувала проникнути в автомобіль, в цей час він чув звук ляпаса. Коли вийшов з машини, то побачив ОСОБА_6 , яка стояла біля задніх лівих дверей. В цей час, крім автомобіля «Чері» та учасників зазначеної події, на вулиці нікого не було;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаного в судовому засіданні про те, що він працює лікарем хірургом в Канівській ЦРЛ, 09.04.2015 в момент прийому хворих оглядав потерпілу ОСОБА_8 , зі слів якої її вдарили сусіди та їх розборонив таксист. Вона мала гематому на голові та рану. Після огляду в той же день він відправив ОСОБА_8 на рентген. Напередодні за тиждень до події він, як хірург проводив хірургічне втручання в лобно-тім`яній ділянці голови ОСОБА_8 , після цього проводились перев`язки, але наслідки від тілесних ушкоджень, що були у ОСОБА_8 09.04.2015 не могли утворитись від вказаного хірургічного втручання.

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від 09.04.2015 о 10.00 год. (а.с.6 м.к.п.), згідно якого громадянка ОСОБА_8 повідомляє, що 09.04.2015 по вул. Степовій в м.Каневі Черкаської області гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в ході сварки, яка виникла між ними, нанесли їй удари в область голови та обличчя;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2015 та фототаблиці до нього ( а.с. 17-24 м.к.п.), згідно якого потерпіла ОСОБА_8 в присутності понятих вказала на локалізацію та механізм спричинення їй ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень 09.04.2015 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- довідкою Канівської ЦРЛ, виданої 09.04.2015 (а.с.9 м.к.п.), що ОСОБА_8 з 09.04.2015 знаходилася на стаціонарному лікуваннні в неврологічному відділенні Канівської ЦРЛ з діагнозом : «ЗЧМТ, струс головного мозку»;

- випискою із історії хвороби №1427 ОСОБА_8 , наданої Канівською ЦРЛ (а.с.27 м.к.п.), з якої вбачається, що ОСОБА_8 знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Канівської ЦРЛ з 09.04.2015 по 21.04.2015. Направлена лікарем в ургентному порядку. Поступила у відділення зі скаргами на головний біль, головокружіння, загальну слабкість, нудоту. Зі слів хворої, була побита. При огляді: АТ 130/80ммрт.ст., пульс 80 на хви¬лину, в тім`яно-скроневій ділянці забійна рана зліва до 1,5см. Набряк. ЧМІ- ністагмоїд, астенізована, тремор повік та пальців рук, в позі Ромберга не стійка. Діагноз заключний клінічний: Гостра ЗЧМТ, струс головного мозку, забій правої потиличної та правої слухової ділянки;

- висновком експерта № 749 від 06.05.2015 КУ «Черкаське ОБСМЕ» (а.с. 30-31 м.к.п.), за результатом проведення судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком, раною, крововиливом м`яких тканин обличчя та голови. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження, могли виникнути за обставин на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.04.2015. Травма голови зі струсом головного мозку у ОСОБА_8 виникла від сукупності всіх ударів нанесених їй по обличчю та голові ;

- довідкою ПП «Вікінг-Лан» від 10.09.2015 (а.с.134), про те, що 09.04.2015 о 08 год. 26 хв. диспетчеру поступив заказ на виклик таксі за адресою: АДРЕСА_1 до Центральної районної лікарні.

- довідкою Канівської ЦРЛ №1273/01-03 від 26.05.2015 (а.с.75 м.к.п.), згідно якої ОСОБА_8 за медичною допомогою в Канівську ЦРЛ з 01.01.2015 по 08.04.2015 не зверталась.

Суд безпосередньо, всебічно та повно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши, кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, та сукупність наданих сторонами обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України доказана, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кодексом.

Відповідно до положень ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Умисні дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд критично оцінює показання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в яких вони не визнали свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та вважає їх покази такими, які об`єктивно нічим не підтверджені і переслідують мету уникнення кримінальної відповідальності.

Так, показання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спростовані показаннями свідка ОСОБА_14 та показаннями потерпілої ОСОБА_8 , які є логічними та послідовними, а тому сумніватися в їх об`єктивності у суду не має підстав.

Посилання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про час сварки із потерпілою ОСОБА_8 09.04.2015 в період часу з 08.00 год. до 08.30 год. спростовується показаннями даними в суді потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_14 та довідкою ПП «Вікінг-Лан».

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , оскільки свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 перебували на час вчинення подій відносно ОСОБА_8 у залежних відносинах від обвинувачених, у зв`язку з наданням їм в цей час послуг по ремонту будинку та не бачили самої бійки, а свідок ОСОБА_18 є матір`ю потерпілої ОСОБА_8 ..

Суд критично оцінює доводи захисника обвинувачених в частині визнання недопустимим доказом висновку експерта № 749 від 06.05.2015 з мотивів, що при проведенні експертизи не була оглянута потерпіла, оскільки такі доводи спростовуються зібраними по справі доказами, зокрема, показаннями лікаря хірурга Канівської ЦРЛ ОСОБА_16 про огляд потерпілої ОСОБА_8 , вимогами «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 та медичною документацією, складеною Канівською ЦРЛ про огляд потерпілої ОСОБА_8 09.04.2015 та проходження нею лікування.

Також суд критично оцінює доводи захисника обвинувачених в частині визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 22.04.2015, з мотивів, що слідчий експеремент був проведений в автомобілі - ВАЗ, тобто автомобілі іншої марки, ніж автомобіль Volkswagen, що належить таксисту ОСОБА_14 , оскільки вказаний автомобіль та його частини не є засобом або знаряддям вчинення вказаного злочину.

Тому підстав для визнання висновку експерта № 749 від 06.05.2015 та протоколу слідчого експерименту від 22.04.2015 такими, що проведені з порушенням вимог закону і недопустимості їх в якості доказів судом не вбачається.

Аналізуючи обрану обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позицію захисту, суд знаходить її такою, що продиктована їх бажанням уникнути персональної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_5 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнала повністю, раніше не судима, у лікарів психіатра та нарколога Канівської ЦРЛ на обліку не перебуває, є особою пенсійного віку, з місця проживання скарг не надходило.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_6 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнала повністю, раніше не судима, у лікарів психіатра та нарколога Канівської ЦРЛ на обліку не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, з місця проживання скарг не надходило.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: пенсійний вік та те, що вона є особою, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: молодий вік та те, що вона є особою, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС, і має на утриманні двох малолітніх дітей.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України суд відносить вчинення злочину групою осіб.

Суд вважає, що такі покарання як громадські роботи та обмеження волі, передбачені в санкції ч. 2 ст. 125 КК України, не може бути застосовано до обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки вона є особою пенсійного віку. Оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована це унеможливлює призначення її покарання у виді виправних робіт. Покарання у виді арешту є надто суворим покаранням, враховуючи всі обставини у справі.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги ставлення обвинуваченої ОСОБА_5 до наслідків своїх дій, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки, саме, це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Суд вважає, що такі покарання як громадські роботи та обмеження волі, виправні роботи та арешт передбачені в санкції ч. 2 ст. 125 КК України, не може бути застосовано до обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки є надто суворим покаранням, враховуючи всі обставини у справі.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги ставлення обвинуваченої ОСОБА_6 до наслідків своїх дій, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки, саме, це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 2000 грн. та моральної шкоди в розмірі 18000 гривень, а всього 20000 грн. (т.2 а.с. 105-106).

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що моральна шкода обґрунтовується завданням їй фізичного болю, її приниження, моральними стражданнями від побиття та вчинення щодо неї фізичного насилля.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх захисник ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали в повному обсязі.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок злочину підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, ст. ст. 16, 1166, ч.1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З огляду на вказане, підлягає задоволенню позов в частині стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 173,96 грн., а саме понесених та документально підтверджених потерпілою витрат на лікування ( а.с. 78 м.к.п.).

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд приходить до висновку, що в результаті отриманих потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, їй була спричинена моральна шкода, яка, виходячи з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, які потерпіла зазнала у зв`язку з фізичним болем та моральними стражданнями, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, яка підлягає частковому відшкодуванню обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі ст. 1167 ЦК України, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи також похилий вік обвинуваченої ОСОБА_5 та те, що вона є пенсіонером і не працює, а ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілій ОСОБА_8 в сумі 10000.00 гривень солідарно.

Прокурором заявлено цивільний позов про стягнення завданої матеріальної шкоди на користь держави з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в результаті заподіяння останніми тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та її перебуванням на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Канівської центральної районної лікарні з 09.04.2015р. по 21.04.2015р. на суму 3243 грн. 24 коп., що документально підтверджена (а.с.82 м.к.п.), а тому суд вважає за необхідне задовольнити пред`явлений позов повністю.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700.00 (одна тисяча сімсот) гривень.

ОСОБА_6 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700.00 (одна тисяча сімсот) гривень.

Позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок злочину 173,96 (сто сімдесят три гривні 96 коп.) гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень, а всього 10173,96 (десять тисяч сто дев`яносто три гривні 96 коп.) гривні - солідарно.

Позовну заяву прокурора до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави солідарно збитки в розмірі 3243,24 грн. (три тисячі двісті сорок три гривні 24 коп.)

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1