У Х В А Л А

16.02.2017 року місто Ужгород

Cлідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 та відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000150 .,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 та відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000150.
В обґрунтування скарги посилається на те, що 30.12.2016 року від першого заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , нею отримано лист, в якому її повідомлено що її клопотання до нього про визнанням потерпілою в кримінальному провадженні 0000150 від 28.05.2015 р за ст. 366 ч.І КК України переслано слідчому.
За повідомленням про злочин 28.05.2015 року та за рішенням суду було внесено відомості в ЄРДР щодо вчинення службовими особами Чопської міської ради та Державної екологічної інспекції службового підроблення документів, згідно яким узаконено масове знищення дерев у місті Чоп.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 не надсилалась, а тому враховуючи, що станом на 04.01.2017 року її не допитано у якості потерпілої, прокурор ОСОБА_4 відмовив їй у задоволенні клопотання та не виніс при цьому постанову про відмову, як передбачено законодавством України.
Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, посилаючись на викладені в ній доводи і просить вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.
Прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, просив суд відмовити в її задоволенні.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлений, про причини неявки не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, заслухавши доводи особи, яка її подала та прокурора приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Зокрема, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження і цей перелік є вичерпним.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 303 КПК України визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.
Системний аналіз зазначених вище положень ст. 303 КПК вказує на те, що не може бути оскарженою до суду бездіяльність слідчого, прокурора щодо не проведення певних слідчих і процесуальних дій, окрім тих процесуальних дій, для яких існує визначений законом строк, а предметом оскарження може бути лише відмова у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.
Статтею 306 КПК України регламентований порядок розгляду таких скарг слідчим суддею.
Судовим розглядом встановлено, що Кримінальне провадження №0000150 було приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000345, в подальшому з якого воно було виділено в окреме провадження під номером 0000886.
21.06.2016 року старшим слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000886.
Разом з тим, 22.12.2016 року Прокурором Закарпатської області було отримано клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000150 від 28.05.2015 року за ст. 366 ч.1 ККУ.
Таким чином, дана скарга ОСОБА_3 , обгрунтовуючи яку вона посилається на вимоги ст. 303,304 КпКУ які регулюють питання щодо права особи на оскарження дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час здійснення досудового розслідування , подана з порушенням норм чинного законодавства, а саме після завершення такого розслідування.
Окрім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами кримінального провадження № 0000886, а саме стор. 53 на якій міститься Лист за підписом прокурора Савко від 23.12.2016 року № 62-111-15 (4052), що прокурором відреаговано на звернення скаржниці про визнання її потерпілої, а саме оскільки справа , досудове слідство по якій вже було завершено на момент подання зазначеного клопотання , знаходилась раніше в провадженні слідчого ОСОБА_6 , яким і приймалось процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, було переадресовано останньому для розгляду її по суті та вжиття заходів.
Також втановлено, що старший слідчий ОСОБА_6 листом від 17.01.2017 року №167/106/25/2-2017 надав відповідь скаржниці де вказав, що рішення про закриття кримінального провадження є чиним, а тому відсутні будь- які підстави для прийняття процесуальних рішень, в тому числі і визнання чи не визнання її потерпілою (а/с 55).
На підставі наведенного в суду відсутні докази та не надані такі ОСОБА_3 до матеріалів справи та не подані нею під час розгляду даної скарги, а саме які б могли свідчити , що з боку прокурора ОСОБА_4 має місце бездіяльність відносно поданного нею клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий суддя вважає, що вимоги особи, яка подала скаргу про визнання бездіяльності прокурора Закарпатської області, про які наведено в її клопотанні, є безпідставними, оскільки вони також виходять за рамки положень ч. 2 ст. 307 КПК України, якою визначений перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Прийняття слідчим суддею будь-якого іншого рішення за скаргою, поданою в порядку глави 26 КПК України, зокрема, ст. 303 КПК України, не передбачено положеннями діючого КПК України.
Таким чином, вимога скарги щодо визнання бездіяльності суб`єкта оскарження щодо не повідомлення потерпілого про проведення конкретних дій не може бути задоволена з огляду на те, що положеннями КПК України не передбачено прийняття такого рішення слідчим суддею за скаргами, поданими в порядку ст. 303 КПК України,
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
В силу вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 та відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000150 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1