Справа № 515/951/14-к
Провадження № 1-кп/515/3/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
20 грудня 2016 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської о бласті в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000569 від 17.06.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.04.2014 року до Татарбунарського районного суду Одеської області з Апеляційного суду Одеської області після визначення підсудності надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 07.04.2014 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання, в ході якого було задоволено клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого у зв`язку з оголошенням його у міжнародний розшук, про що свідчить повідомлення Арцизького РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.74) та довідка Арцизького РВ ГУМВС України в Одеській області із інформаційної системи АРМОР (а.с.90-91). Одночасно, відповідно до ст.ст.1,2,12,16 Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року судом винесено та направлено за належністю клопотання перед російською стороною про видачу та етапування ОСОБА_4 для притягнення його до кримінальної відповідальності (а.с.133-134) разом з екстрадиційними документами, передбаченими ст.575 КПК України, виконаними російською мовою (а.с.135).

Підготовче судове засідання відкладено до вирішення клопотання про видачу та етапування обвинуваченого ОСОБА_4 та доставки його до місця кримінального провадження.

При цьому, судом враховувалась інформація відділу поліції «Криволученський» УМВС Росії по місту Тула від 18.03.2014 року за вих.№40/1-1792 (а.с.78) про встановлення місця знаходження оголошеного в міждержавний розшук ОСОБА_4 за циркуляром №2013/548; копія постанови Пролетарського районного суду м.Тули РФ про затримання розшукуваного ОСОБА_4 на території Російської Федерації, застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням у ФКУ СІЗО-1 УФСВП Росії по Тульській області до 18 квітня 2014 року(а.с.80-83).

Враховуючи вимоги ч.2 ст.314 КПК України, згідно якої підготовче судове засідання відбувається за обов`язковою участю обвинуваченого, судом неодноразово, на протязі більше двох років призначались підготовчі судові засідання, а саме: на 26.06.2014 року, 25.07.2014 року, 05.09.2014 року, 20.10.2014 року, 20.11.2014 року, 20.01.2015 року, 16.02.2015 року, 16.09.2015 року, 13.10.2015 року, 13.11.2015 року, 14.12.2015 року, 20.01.2016 року, 25.02.2016 року, 07.04.2016 року, 18.05.2016 року, 20.07.2016 року, 30.09.2016 року, 15.11.2016 року, однак щоразу відкладались за клопотанням прокурора, мотивованим відсутністю інформації про видачу та етапування обвинуваченого до суду. Незважаючи на багаторазові вимоги суду прийняти міри та повідомити про виконання екстрадиції у даному кримінальному провадженні, питання залишилось не вирішеним, а строк тримання під вартою затриманого російською стороною розшукуваного ОСОБА_4 , як вбачається з вищезазначених документів, сплив ще 18.04.2014 року, інших відомостей щодо місця знаходження обвинуваченого, до суду не надходило.

В підготовчому судовому засіданні 20.12.2016 року від в.о. заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання з додаткоми про зупинення судового провадження та оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, вважає, що клопотання прокурора щодо зупинення судового провадження та оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 , не підлягає задоволенню, оскільки ч. 3 ст. 314 КПК України містить вичерпний перелік рішень, які має прийняти суд у підготовчому судовому засіданні, серед яких відсутнє оголошення розшуку обвинуваченого та зупинення провадження по справі. Більш того, як вже зазначалось вище, в матеріалах справи наявна інформація щодо оголошення ОСОБА_4 у міждержавний розшук, у зв`язку з чим відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ухвалою суду від 07.04.2014 року, за клопотанням прокурора обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за відсутності останнього у зв`язку з оголошенням його у міждержавний розшук.

Разом з тим, враховуючи розумні строки розгляду справи, суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору, керуючись слідуючими вимогами закону та правовими позиціями Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 22 КПК України суд повинен створити умови для реалізації сторонам їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, передбачені КПК України.

Судом встановлено, що в порушення вимог ст. 291 ч.2 п.2 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей щодо належного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_4 . Так, зазначені в обвинувальному акті відомості місця його проживання: АДРЕСА_1 , не відповідають дійсності, оскільки судом неодноразово направлялися повістки за вищезазначеною адресою, проте ОСОБА_4 до суду не з`явився. Як вбачається з долучених до клопотання прокурора пояснень ОСОБА_5 , що є сусідкою обвинуваченого, останнього вона не бачила за місцем його проживання на протязі декількох років (а.с.227-228). Аналогічні відомості містяться й у рапорті ст. оперуповноваженого Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 19.12.2016 року (а.с. 229), згідно якого ОСОБА_4 за місцем проживання відсутній на протязі тривалого часу, місцезнаходження його встановити не виявляється можливим.

В результаті невиконання наведених вимог закону щодо складання обвинувального акту, суд був позбавлений можливості належно повідомити обвинуваченого про призначене підготовче судове засідання, здійснити будь-які інші дії.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу органа досудового слідства та прокурора на те, що згідно вимог ст.374 КПК України та роз`яснень, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Але всупереч зазначеним вимогам закону, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 містить лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.

Крім того, як вбачається із обвинувального акту, слідчий, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що обвинувачений скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, що є недопустимим. При складанні обвинувального акту, з урахуванням принципу, визначеному ст.17 КПК України, можливо вказувати тільки на те, що особа обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення.

Вказівка в обвинувальному акті про те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення - є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п.3 Конституції України, п.2 ст.11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, виявлені недоліки свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні й затвердженні обвинувального акта, а надання суду разом з обвинувальним актом інших документів до початку судового розгляду (а.с.29-59, 92-101), унеможливлює призначення судового розгляду по причині категоричної заборони цього у ч.4 ст. 291 КПК України.

Вказані порушення, шляхом позбавлення гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, на думку суду, перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України та згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору разом з долученими до нього, в порушення вимог закону, матеріалами кримінального провадження, для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

Керуючись вимогами статей 2, 3, 9, 20, 22, 42, 109, 291, 293, 314 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - повернути прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, що здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвала судді щодо повернення обвинувального акту може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Семенюк