АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1007/16-к Номер провадження 11-кп/786/84/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченоїОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 20 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, незаміжня, непрацююча, маюча на утриманні малолітню дитину, судима,

визнана винуватою та засуджена за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Київ від 24 листопада 2014 року та остаточно засуджена на 2 роки 9 місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні злочину за таких обставин.

В період часу з 23 години 29 січня до 02 години 30 січня 2016 року обвинувачена, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрала ноутбук «НР» модель «Pavilion G6 RT3290» та жіночі чоботи, сумку і шубу з синтетичного хутра, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 8410 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі з внесеними змінами захисник обвинуваченої просить пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання, врахувавши наявність у підзахисної неповнолітньої дитини, позитивні характеристики з місця проживання та відсутність цивільного позову потерпілої.

В апеляційній скарзі обвинувачена порушує питання про скасування вироку суду, оскільки вважає свою винуватість не доведеною. При цьому зазначає про відсутність належних доказів її вини, звертає увагу, що показання про обставини злочину давала внаслідок психологічного тиску та стверджує про своє відповідальне відношення до виховання дитини.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої, яка підтримала апеляційну скаргу, думку захисника, який просив пом`якшити призначене підзахисній покарання, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Так, допитана в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена спочатку повністю визнала свою вину та в деталях, які можуть бути відомі лише учаснику події, розповіла обставини викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 . При цьому жодних скарг на дії працівників поліції під час досудового розслідування не заявляла.

Подальші твердження ОСОБА_8 про те, що вона лише перебувала в ніч на 30 січня 2016 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , але нічого не викрадала, суд обґрунтовано визнав спробою уникнути відповідальності.

Так, в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що близько 5 год. 30 хв. 30 січня 2016 року повернулася додому та виявила, що зникли речі, зокрема, ноутбук, шуба, чоботи та сумка. Після звернення з заявою до поліції, через кілька днів правоохоронці повернули їй ноутбук, а вилучений в обвинуваченої викрадений одяг та взуття зберігалися у камері речових доказів.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - оперативні працівники поліції в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_8 добровільно видала викрадені речі потерпілої, а саме шубу, чоботи та сумку, які знаходилися за місцем проживання обвинуваченої в м. Гадяч. Після чого ОСОБА_8 попрохала свого знайомого ОСОБА_12 повернути ноутбук, (викрадений нею у ОСОБА_9 ), що останній і зробив в їх присутності.

Факт добровільної видачі обвинуваченою вказаного майна був зафіксований у відповідному протоколі з фототаблицями від 5 лютого 2016 року за участі понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.191-196), які вказані обставини підтвердили в суді.

Свідок ОСОБА_15 господарка квартири АДРЕСА_2 , в судовому засіданні показала, що пізно ввечері 29 січня 2016 року її квартиронаймач ОСОБА_16 в одній із кімнат відпочивав разом із двома невідомими їй раніше жінками, які під час спілкування назвалися ОСОБА_17 і ОСОБА_18 . Потім жінка на ім`я ОСОБА_18 пішла до іншої кімнати. Близько другої години ночі обоє цих жінок разом пішли з квартири, а під ранок додому приїхала потерпіла та виявила, що зникли ноутбук, шуба, чоботи та інші речі.

Такі обставини підтвердила і свідок ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні розповіла, що 29 січня 2016 року вона разом із ОСОБА_8 приїхала до м. Полтава погуляти, на виїзді з міста по вул. Харківське шосе познайомилися із свідком ОСОБА_16 , який їх обох запросив до себе додому, де вони вживали алкогольні напої. При цьому ОСОБА_19 весь час перебувала у кімнаті із ОСОБА_16 , а обвинувачена вийшла до іншої кімнати. Близько 2 години ночі чоловік заснув і вони вийшли на вулицю. В цей час ОСОБА_8 пішла під вікна квартири, в якій вони перебували, де зібрала речі, а саме: шубу, ноутбук, чоботи та сумку. Через кілька днів у м. Гадяч Полтавської області ОСОБА_19 розповіла про ці події працівникам поліції.

Такі показання ОСОБА_19 повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_16 , який під час допиту в суді пояснив, що ввечері 29 січня 2016 року на виїзді із м. Полтава познайомився із двома дівчатами ОСОБА_8 і ОСОБА_19 , яких запросив до себе додому, оскільки співмешканки та її дочки не було вдома. Перебуваючи в одній із кімнат вони разом з дівчатами вживали спиртні напої та дивилися щось по ноутбуку. Потім господарка квартири ОСОБА_15 винесла ноутбук до іншої кімнати та повернулася до них, після чого обвинувачена, пояснивши, що погано себе почуває, вийшла до тієї кімнати.

Наведені показання свідків є стабільними, послідовними та повністю узгоджуються як між собою, так і з даними, що містяться в досліджених судом протоколах: прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинення крадіжки її речей (ноутбука, шуби, чобіт, сумочки (а.с.201); огляду місця події від 30 січня 2016 року, а саме квартири АДРЕСА_2 (а.с.198-201); огляду від 05 лютого 2016 року з фототаблицею до нього (а.с.191-197); а також у висновку експерта щодо вартості викраденого майна (а.с.168-170).

Наведені докази спростовують твердження обвинуваченої про її непричетність до крадіжки.

Оцінивши ці докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 та правильно кваліфікував її дії за ч.2 ст.185 КК України, оскільки вона повторно, таємно, викрала чуже майно вартістю 8410 грн. 40 коп.

Покарання обвинуваченій призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, в межах санкції інкримінованої частини статті цього Кодексу, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого нею злочину, обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і тих, про які згадує захисник в апеляційній скарзі і є наближеним до мінімального, передбаченого в даному випадку законом, з огляду на застосування приписів ст.71 КК України.

Враховуючи особу ОСОБА_8 , яка має ряд непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, не працює, під час іспитового строку знову вчинила крадіжку з метою особистої наживи, що характеризує її особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання.
Отже, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Водночас, з огляду на приписи ч.5 ст.72 КК України, враховуючи, що застосування правил зарахування судом строку попереднього ув`язнення після набрання чинності Законом України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» є імперативною вимогою закону та не потребує звернення з відповідним клопотанням, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченій в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 20 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника ОСОБА_7 , - без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 квітня 2016 року по 31 січня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженою, яка тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4