справа № 216/5663/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2017 року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця-зенітчика 3 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, поза штатом,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України,-
04 вересня 2014 року відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 22 липня 2014 року №607/2014 солдата запасу ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації в особливий період у військовому званні «солдат», яку спочатку проходив в учбовій частині НОМЕР_2 , а потім, згідно наказу № 183 від 18 грудня 2014 року в військовій частині НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-зенітчика 3 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу.
Згідно з розпорядком дня, затвердженим командиром військової частини, у військовослужбовців військової служби за контрактом та призваних на військову службу під час мобілізації визначено робочий час з 08.00 год. до 17.00 год., обідня перерва з 13.00 год. до 14.00 год. У зв`язку із оголошенням на території України особливого періоду, військовослужбовці Збройних Сил України повинні постійно перебувати на території військової частини для охорони та оборони стратегічних об`єктів країни.
Будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, будучи придатним для проходження військової служби, 10 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину та не з`являвся вчасно на службу без поважних причин до 24 жовтня 2014 року.
Реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 , о 12.00 год. 10 жовтня 2014 року перебуваючи на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) вирішив самовільно залишити військову частину з метою проведення службового часу на власний розсуд за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 та в інших містах на території м. Київ.
24 жовтня 2014 року усвідомивши необхідність його перебування у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та протиправність своїх дій, солдат ОСОБА_4 о 12.00 год. прибув до військової частини та повідомив командування про своє повернення до військової частини та готовність до виконання службового обов`язку.
Під час зазначеного вище періоду, солдат ОСОБА_4 командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та правоохоронні органи або органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаду стрільця-зенітчика 3 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, о 12.00 год. 10 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину та не з`являвся вчасно на службу без поважних причин до 12.00 год. 24 жовтня 2014 року, а у зазначений період вирішив проводити службовий час на власний розсуд за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що в жовтні 2014 року він будучи військовослужбовцем залишив військову службу в зв`язку з відсутністю правопорядку в частині. У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання, врахувати, що він знаходився в зоні АТО.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- витягом з наказу командира військової частини ПП НОМЕР_3 від 24 червня 2015 року №199, згідно якого ОСОБА_4 з 24 червня 2015 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення а.с.19;
- обліково-послужною карткою на сержантів і солдатів, згідно якої ОСОБА_4 з 18 грудня 2014 року прийнятий на посаду стрільця-зенітника в військову частину НОМЕР_1 а.с.21.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.407 ч.2 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно та вважає, можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 /один/ рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) та повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію).
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: