Справа № 396/2024/16-к
Провадження № 1-кп/396/34/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретаря ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
27 жовтня 2016 року близько 15.00 години, обвинувачений ОСОБА_4 маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету направленну на викрадення чужого майна, проник на частково огорожену територію гаражних приміщень ПАТ «Укртелеком», які розташовані за адресою вул.Піщанобродська (Метелькова), 45 в м. Новоукраїнка Кіровоградська область.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, скориставшись тим, що його дії ніким не помічені, попередньо запевнивши свого тавариша ОСОБА_5 , 2001 р.н. про правомірність його дій та попрохавши його про допомогу, заліз спільно з ОСОБА_5 на покрівлю гаражів ПАТ «Укртелеком», де почали знімати листи шиферу за допомогою металевих кусачок та металевої фомки.
Знявши листи шиферу у кількості 29 штук, обвинувачений ОСОБА_4 за допомогою ОСОБА_5 з даху гаражів на землю та розпочали складати їх у підсобне приміщення, в ході чого були помічені та зупинені працівниками ПАТ «Укртелеком».
Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме не зміг отримати реальну можливість розпорядитися викраденим майном та непоміченим залишити місце вчинення злочину у зв`язку з викриттям.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 , спричинив ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 1809.89 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, пояснивши обставини вчинення злочину, які повністю відповідають викладеним в обвинувальному акті, додавши, що знімав шифер з метою подальшого продажу з розрахунку 40 гривень за одну шиферину, але особу на чиє замовлення здійснював крадіжку зазначив, що не може назвати, кошти були необхідні, так як в зимовий період не працював, неповнолітньому ОСОБА_5 пообіцяв за допомогу надати 200 гривень. У скоєному щиро розкаюється, стверджуючи, що такого більше не повториться, просить сурово не карати та не позбавляти волі.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності його позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів:
- висновком експертизи №791 від 14.11.2016 року, відповідно якого ринкова вартість одного листа 7-ми хвильового шиферу розміром 1,14х1,80 см, з урахуванням зносу станом на 27.10.2016 року становить 62,41 грн. (а.п.37-42);
З врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, так як 27.10.2016 року обвинуваченим вчинено незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, так як будучи особою раніше судимою за крадіжку своїми діями з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 15 ,ч.2 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, думку педставника потерпілого, щодо доцільної міри покарання, яку відносить на розсуд суду, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення скоєно середньої тяжкості кримінальне правопорушення;
- Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
- Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, утриманців не має, проживає в багатодітній родинні, офіційно не працю., з його слів з 04.02.2017 року працевлаштований з іспитовим строком охоронцем у ТОВ "Рубіж".
Обвинувачений ОСОБА_4 проживає за рахунок коштів, які заробляє випадковими заробітками, скарг на стан здоров`я немає, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на «Д» обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.(а.п.46-47)
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, наявність обставин, які пом`якшують покарання, характеризуючі дані особи обвинуваченого, який раніше судимий, а саме 10.03.2016 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, тобто кримінальне правопорушення вчинено в період відбування іспитового строку, враховує розмір заподіяної шкоди в розмірі 1809 (одна тисяча вісімсот дев`ять) гривень 89 копійок.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 25 постанови № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання », якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Крім того, з аналізу положень закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі засудження особи за злочин, вчинений до повного відбуття покарання за попереднім вироком, суд має застосувати вимоги ст.71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутого покарання за попереднім вироком.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в період відбування іспитового строку за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року, то остаточне покарання йому необхідно призначати за сукупністю вироків, за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.
Суд вважає, що підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 з врахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який на шлях виправлення ставати не бажає, та висновків суду, суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що для попередження скоєння ним нових злочинів, виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та застосувати до нього мінімальний термін покрання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі.
Таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім, для його виправлення та попередження нових злочинів.
Захід забезпечення кримінального провадження не обирався, прокурор просить обрати у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне, до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що прийшов до висновку про призначення покарання у виді обмеження волі, а не позбавлення волі, обрати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання терміном 60 днів, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за першою вимогою суду.
Цивільний позов представником потерпілого не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Речові докази: 29 листів 7-ми хвильового шиферу, які знаходяться під зберігальною розпискою у ПАТ «Укртелеком», необхідно повернути потерпілій юридичній особі ПАТ «Укртелеком», металеві кусачки та металеву фомку, які знаходяться при справі необхідно знищити, так як не представляють ніякої матеріальної цінності.
Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертного дослідження відсутні.
Керуючись ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року та остаточне
призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2(двох) років 6-ти місяців обмеження волі.
Обрати, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання, терміном 60 днів, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за першою вимогою суду.
Речові докази: 29 листів 7-ми хвильового шиферу, які знаходяться під зберігальною розпискою у ПАТ «Укртелеком», повернути ПАТ «Укртелеком», металеві кусачки та металеву фомку, знищити
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1