Номер провадження: 11-кп/785/1291/16
Номер справи місцевого суду: 523/1687/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2016 року, за яким
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освіту, не одруженого, працюючого на посаді торгового агента в ТОВ «Баядера-Логістік», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних податком мінімумів доходів громадян в сумі 5100 грн. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами,
В С Т А Н О В И Л А:
Як вказано в вироку суду, 14.01.2015 року, близько 20 години 00 хвилин, водій ОСОБА_7 , допустив порушення вимог п.2.3 б), п.18.1 Правил дорожнього руху України. Порушення виразилось в тому, що у вказаний день та час водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух у правій смузі проїжджої частини про Добровольського, з боку вул. Кишинівська в м. Одесі, в напрямку вул. Миколаївська дорога, на якому організований двосторонній двохрядний рух та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований на перехресті доріг пр. Добровольського і вул. Державіна, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкував, завчасно заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не застосував, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїжджу частину пр. Доброволського зліва направо по ходу руху автомобіля по пішохідному переходу.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тазу, у вигляді переломів лівих лонної та сідалищної костей зі зміщенням уламків; закритого косого перелому правої стегнової в середній третині зі зміщенням кісткових уламків; закритих уламкових переломів мало стегнової та великостегнової кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням кісткових уламків та саден лівої кисті, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №121 від 22.01.2015 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апелянт вважає вирок незаконним та несправедливим, в ході судового розгляду суд першої інстанції проігнорував її клопотання про проведення судово-медичної експертизи де вона ставила питання про стан її здоров`я, про що була винесена ухвала, якою суд відмовив в задоволенні клопотанні.

Звернула увагу суду на те, що вона дійсно потребує додаткового лікування та реабілітації, постійно проходить обстеження та амбулаторне лікування.

Крім того, апелянт вважає, що покарання ОСОБА_7 дуже м`яке та на її думку його повинно позбавити права керування транспортним засобом на строк до трьох років.

Заслухав доклад судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили не задовольняти апеляційну скаргу потерпілої, розглянув матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність ОСОБА_7 в скоєному, разом з визнанням останнім своєї вини за час досудового та судового слідства, підтверджується сукупністю доказів, викладених у вироку відповідно до даних судового слідства та таких, що отримали належну оцінку, а саме свідченнями:
- обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, вказав про щире каяття у вчиненому, не оспорював обставини скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 14.01.2015 року у вечірній період часу, рухаючись по пр. Добровольського в м. Одесі на автомобілі марки «ВАЗ-21043», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на раніше не знайому йому жінку, як потім виявилось ОСОБА_9 , що рухалась по нерегульованому пішохідному переході. Зазначив, що наїзд на потерпілу стався у зв`язку із тим, що він її помітив лише після того як проїхав автомобіль, що рухався ліворуч. Намагаючись уникнути зіткнення вдався до екстреного гальмування, дорога була слизькою, тому наїзду на потерпілу уникнути йому не вдалося. В послідуючому на місце пригоди прибули працівники міліції та швидка медична допомога;
- потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що 14.01.2015 року вона, підійшовши до пішохідного переходу пр. Добровольського в м. Одесі, побачила, що машини зупинились, подивилась праворуч та почала рух по пішохідному переході. Проте раптово на неї наїхав автомобіль та вона впала.

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.01.2015 року, в ході якого здійснено огляд проїжджої частини пр. Добровольського в м.Одесі;
- схемою та фототаблицями до протоколу огляду місця ДТП від 14.01.2015 року;
- протоколом огляду транспортного засобу від 14.01.2015 року, згідно якого проведено огляд автомобілю марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 ;
- висновком №200 судової автотехнічної експертизи з дослідження технічного стану систем керування, ходової частини та системи освітлення автомобілю марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , від 22.01.2015 року; - висновком №199 судової транспортно-трасологічної експертизи з дослідження автомобілю марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , від 22.01.2015 року, - висновком експерта №121 від 20.01.2015/22.01.2015 року, відповідно до якого в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Крім того, обвинувачений зазначив, що не мав наміру порушувати Правил дорожнього руху, та спричиняти ушкодження потерпілій, дуже шкодує про те, що сталося.
Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 передбачені ч. 1 ст. 286 КК України, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував позитивну характеристику обвинуваченого, те, що він матеріально допомагає та доглядає за батьком-інвалідом 3 групи, що підтверджується довідками Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, актом обстеження сім`ї, має постійне місце роботи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визначив повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті, а також позитиву характеристику за місцем проживання, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував поведінку обвинуваченого після скоєного ним кримінального правопорушення, який сприяв проведенню слідства та встановленню істини по справі, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, допомагав ОСОБА_9 , провідував її у лікарні, сплачував за медичні препарати та курс лікування, який проходила потерпіла, добровільно відшкодовував завдані збитки, відповідні підтверджуючі документи по яким містяться в матеріалах кримінального провадження. Суд врахував і особу обвинуваченого, його вік, той факт, що до здійснення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення ОСОБА_7 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, є особою раніше не судимою, вперше скоїв вищевказаний злочин.
Згідно довідки Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Одеській області від 27.01.2015 року, за обліком «Адмінпрактики» НАІС ДДАІ та «Адмінпрактики» УДАІ ГУМВС України в Одеській області, адміністративні протоколи за порушення Правил дорожнього руху на громадянина ОСОБА_7 не складалися. З моменту скоєння кримінального правопорушення до теперішнього часу обвинувачений керує автомобілем у зв`язку із роботою.
Крім того колегія суддів звернула увагу на те, що при призначенні обвинуваченому покарання суд врахував і думку потерпілої ОСОБА_9 , 1944 року народження, що згідно довідки №032349 з 1997 року є інвалідом 2-ї групи, яка в судовому засіданні на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання не наполягала.
Керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази по матеріалам кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, обставини скоєного кримінального правопорушення, його поведінку після скоєного злочину, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцію статті 286 ч.1 КК України.
Крім того, при призначенні покарання, а саме вирішення питання пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами або без такого, судом першої інстанції була врахована та обставина, що водійське посвідчення обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно у зв`язку з його трудовою діяльністю, оскільки він працює на посаді торгового агента в ТОВ «Баядера-Логістік», а позбавлення водійського посвідчення позбавить його можливості працювати, може послугувати підставою для його звільнення, та не можливості здійснення своєї трудової діяльності, буде позбавлений засобів для його існування, в зв`язку з чим, суд обґрунтовано вважав за можливе права керування транспортними засобами обвинуваченого не позбавляти. Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку колегії є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів..
При визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції врахував той факт, що завдання обвинуваченим ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2501 грн. 99 коп. повністю підтверджено матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим, вважає матеріальний збиток за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 повністю доведеним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Таким чином, колегія суддів враховуючи ті обставини, на які посилається потерпіла в апеляційній скарзі, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в порядку ст.ст. 425, 426 КПК України.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4