Номер провадження: 11-сс/785/441/17
Номер справи місцевого суду: 509/864/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

заявника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.03.2017 року про арешт майна,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.03.2017 року задоволено клопотання слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0000325 від 17.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України і накладено арешт на вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , майно - 38 риболовних сіток різного перетину та довжини, які були вилучені як знаряддя та засоби лову при здійсненні незаконного рибного-добувного промислу.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, зазначив, що згідно з наказом № 33 від 18.03.1999 року про затвердження Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України п.13 забороняється застосовувати сітки довжиною 70 метрів та знаряддя лову без міток, які виготовлені за рахунок власника знарядь лову і реєструються державними органами рибоохорони. Вищезазначене майно підпадає під критерії, зазначені у п.1 та п.3 ч.2 ст.167 КПК України, тому існують правові підстави для накладення арешту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує, що вилучене майно знаряддям незаконного лову не було та для незаконного лову не готувалось і до кримінального правопорушення не може бути віднесено, оскільки об`єктивна сторона злочину полягає у зайнятті незаконним водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду та за наявності причинно-наслідкового зв`язку між ними. Крім того, ОСОБА_8 не погоджується з висновком слідчого судді, що майно підпадає під критерії, зазначені у п.п.1,3 ч.2 ст. 167 КПК України, адже відсутні докази, що вилучені сітки були використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в накладенні арешту на майно. Також просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки клопотання слідчого було розглянуто у його відсутності, а копію ухвали отримав лише 17.03.2017 року.

Вислухавши доповідача, ОСОБА_8 і його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_8 21.03.2017 року звернувся до апеляційного суду із апеляцією на ухвалу слідчого судді від 15.03.2017 року та просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки клопотання слідчого розглянуто у його відсутність, а копію цієї ухвали він отримав лише 17.03.2017 року. За таких обставин належить поновити апелянту строк на апеляційне оскарження ухвали.

Об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України є незаконне зайняття рибним, звіриним, або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 10.12.2004 року №17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» під незаконним зайняттям рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом (ст. 249 КК України) треба розуміти таке вилучення водних живих ресурсів із природного середовища, яке здійснюється з порушенням чинного законодавства, що регулює порядок і умови промислового, любительського, спортивного рибальства, іншого використання водних живих ресурсів. Зокрема незаконним є промисел, який здійснюється всупереч існуючим правилам: без належного на те дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, із застосуванням заборонених знарядь лову, з перевищенням установлених лімітів чи норм вилову.

Підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за ч. 1 ст. 249 КК України стало затримання поліцією ОСОБА_8 та рибінспектора ОСОБА_10 із риболовними сітками з виловленою рибою, а також не до кінця заповненим протоколом вилучення вказаних сіток у правопорушника, що витлумачено поліцією як зайняття ОСОБА_8 незаконним рибним промислом. Разом з тим, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор не спростував пояснень заявника і його представника про те, що рибінспектор має виготовити протокол про правопорушення у сфері захисту довкілля на протязі 24 годин. Також прокурор не зміг пояснити про долю вилученої по справі риби та чому кримінальне провадження розслідується лише відносно ОСОБА_8 , коли затриманими були двоє: він та ОСОБА_10 . Крім того, прокурор не заперечував, що вилучені в домоволодінні ОСОБА_8 риболовні сітки були сухими і не мали на собі слідів заняття рибним чи іншим водним промислом, тобто не мають відношення до кримінального провадження, що спростовує доводи прокурора про обгрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 .

Із тексту оскаржуваної ухвали видно, що вказані риболовні сітки були вилучені у ОСОБА_8 під час обшуку 13.03.2017 року. Зазначена обставина також вказує на те, що вказані знаряддя не були вилучені під час зайняття вказаними видами промислу. Нічим не обґрунтовано в оскаржуваній ухвалі слідчого судді висновок про те, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167, 98 КПК України.

Згідно до посвідчення рибалки і договору підряду між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_11 від 09.03.2017 року, дозволів від 23.02.2015 року та від 24.01.2017 року, наданих « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_11 , рибалка ОСОБА_8 мав право займатись рибним промислом. Також відповідно до листів ФОП ОСОБА_11 від 13 та 18 березня 2017 року ОСОБА_8 є рибалкою на даному підприємстві, для чого йому з 2014 року по 2017 рік надавалися знаряддя лову в тому числі і риболовні сітки, залишки матеріально-технічної бази попередніх років, що належать підприємству, зберігаються у рибалки для їх ремонту та заміни існуючих, за умови їх втрати чи псування.

Також, відповідно до наданих апеляційному суду наказу №232 від 20.09.2016 року, журналів обліку громадських інспекторів управління «Західно-Чорноморська рибоохорона», картки обліку проведеної роботи громадським інспектором, ОСОБА_8 призначений громадським інспектором територіального відділу Західно-Чорноморської рибоохорони.

Твердження прокурора про те, що ФОП ОСОБА_11 може бути причетна до порушень законодавства, не спростовує факту наявності у ОСОБА_8 з вказаним підприємцем трудових відносин і його права здійснювати діяльність, на яку вказаний підприємець отримав дозвіл у встановленому законом порядку знаряддями лову, наданими йому підприємцем.

Слідчий суддя не викликав ОСОБА_8 в судове засідання для розгляду клопотання слідчого, не вислухав його пояснень, не витребував від нього та не перевірив документів на право зайняття рибним промислом та про належність вилучених під час обшуку речей і прийняв рішення про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно без достатніх підстав.

З огляду на викладене, належить прийти до висновку про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно заявника було допущено неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити, ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.03.2017 року про накладення арешту на майно скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого по кримінальному провадженню №0000325 від 17.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4