У Х В А Л А
19.04.2017 Справа №607/13129/15-к

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах відділу прокуратури Тернопільської області радника юстиції ОСОБА_4 від 30 березня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000006 розпочатого 05 лютого 2013 року, в якій просить скасувати вказану постанову та направити матеріали до прокуратури Тернопільської області для організації досудового розслідування.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що винесена слідчим постанова є протиправною, необгрунтованою та незаконною. Вважає, що досудове розслідування проведено без належної перевірки слідчим фактів, викладених в її заяві про злочин та наданих під час досудового розслідувань пояснень. Зазначає, що слідчим в черговий раз не враховано та не виконано вказівок, викладених, як в ухвалі апеляційного суду Хмельницької області від 01 квітня 2013 року, так в ухвалах слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду від 19 липня 2013 року, 03 грудня 2013 року та 19 квітня 2014 року, ухвалах слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2014 року, 23 лютого 2015 року, 22 липня 2015 року та 12 листопада 2015 року. Зокрема, не надано належної оцінки діям працівників прокуратури, слідчий невірно витлумачив зміст п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 5, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та не врахував, що вона подавала позов про захист своїх трудових прав, не проведено її додаткового допиту та інші. Вважає, що слідчий при винесенні чергової постанови про закриття кримінального провадження без будь-якого додаткового дослідження нових доказів та проведення слідчих дій знову скопіював текст попередніх постанов про закриття кримінального провадження та виклав її аналогічний зміст в постанові від 30 березня 2016 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції із Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, подану скаргу підтримала повністю та просить скаргу задовольнити.

Представники прокуратури Тернопільської області в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, а отже не скористалися своїм правом на висловлення своїх міркувань щодо скарги в судовому засіданні, що не є перешкодою для розгляду скарги, в силу ч.3 ст.306 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши думку скаржника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 000006 від 05 лютого 2013 року, приходить до наступного висновку.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 92 КПК України, передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів.

Згідно ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови, повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КК та КПК України.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Слідчим суддею встановлено, що прокуратурою Тернопільської області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000006 від 05 лютого 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343; ч. 1 ст. 364; ч. 3 ст. 364; ч. 1 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 367; ч. 1 ст. 382; ч. 1 ст. 396 КК України.

Постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 від 30 березня 2016 року кримінальне провадження № 000006 від 05 лютого 2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343; ч. 1 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 367; ч. 1 ст. 382; ч. 1 ст. 396 КК України закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні начальника управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури області ОСОБА_6 , начальника відділу представництва інтересів громадян та держави в судах прокуратури області ОСОБА_7 , заступника прокурора м.Хмельницького ОСОБА_8 та старшого прокурора відділу прокуратури м.Хмельницького ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень; за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364; ч. 3 ст. 364 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчим при винесенні чергової постанови про закриття кримінального провадження, не було в повній мірі досліджено обставини кримінального провадження.

Так, слідчим в черговий раз не було виконанні у повному обсязі вказівки, які викладені в ухвалі апеляційного суду Хмельницької області від 01 квітня 2013 р., ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 липня 2013 р., ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2013 р., ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2014 р., а також про які наголошувалось і в ухвалах слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2014 року, 23 лютого 2015 року та 12 листопада 2015 року.

Зокрема, в ухвалі апеляційного суду Хмельницької області від 01 квітня 2013 року (а.с. 194-202 Т.1), якою скасовано ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2013 року про відмову в задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 000006 від 05 лютого 2013 року, вказувалося на необхідність з`ясування підстав вступу прокурора по справі за позовом про захист трудових прав на боці відповідача ХОДП ДАК «Хліб Україна», а не громадянина, а саме яким чином рішенням суду у цивільній справі з вирішення трудового спору може бути порушено або загрожуватиме порушенню інтересів держави, тоді коли навіть у випадку задоволення позову у такій справі обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної підприємству будь-якої форми власності, у тому числі державної, відповідно до ст. 237 КЗпП України покладається на службову особу, з вини якої працівника було звільнено з роботи з порушенням закон. На необхідність виконання даної вказівки було зазначено і в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 року, однак слідчим проігнорована.

Окрім того, в своїй постанові про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року, як і в попередніх постановах про закриття кримінального провадження, слідчий вказує на те, що на час вступу прокурора у трудовий спір колишній генеральний директор ХОДП ДАК «Хліб Україна» ОСОБА_10 на підприємстві не працював, а тому правомірними є дії прокурора, спрямовані на упередження заподіяння збитків держави. Скасовуючи попередню постанову (від 22 липня 2015 року) про закриття кримінального провадження, слідчий суддя звертав увагу на те, що з таким висновком слідчого не погоджується, оскільки факт звільнення службової особи, з вини якої працівника було звільнено з роботи з порушенням закону, не звільняє таку «звільнену службову особу» від обов`язку відшкодування завданої шкоди; окрім цього, слідчим окрім посилання на звільнення ОСОБА_10 з посади генерального директора ХОДП ДАК «Хліб Україна» не досліджено та не встановлено на кого було покладені обов`язки останнього на час вступу прокурора у вищевказаний трудовий спір. Вказану вказівку слідчого судді виконано не було, дані обставини слідчим знову не були дослідженні, та відповідно, в постанові про закриття кримінального провадження, не відображені.

На виконання вказівки, викладеної в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2015 року, щодо необхідності вирішення питання про офіційне тлумачення відповідними інституціями норм ст. 5, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» в частині вступу прокурора по справі за позов про захист трудових прав на боці відповідача, а не громадянина і застосування ст. 134, 136, 237 КЗпП України, слідчий у постанові про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року зазначає, що станом на даний час втратила чинність ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року із змінами та доповненнями), що зумовлює відсутність необхідності в офіційному тлумаченні положень даної статті через незастосування в практичній діяльності, клопотати про внесення Генеральним прокурором України конституційного подання з даного приводу до Конституційного суду вважає недоцільним. Таким чином, вказану вказівку слідчого судді слідчим також проігноровано, хоча як вбачається з матеріалів кримінального провадження, практична необхідність в офіційному тлумаченні вказаних норм Закону України «Про прокуратуру» залишилася, незважаючи на втрату чинності зазначеної статті.

Окрім того, залишилася не виконаною вказівка, зазначена в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 року щодо необхідності проведення додаткового допиту потерпілої ОСОБА_3 . Так, слідчий у постанові зазначає, що прокуратурою Тернопільської області 10 грудня 2015 року та 16 січня 2016 року надсилались повістки про її явку на 23 грудня 2015 року та 27 січня 2016 року, відповідно, однак остання для допиту не з`явилася. Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомостей про належне повідомлення ОСОБА_3 про її виклик до слідчого на вказані дати, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим в ОВС прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 не вжито належних заходів щодо виклику ОСОБА_3 для її повторного допиту.

Враховуючи вищевказані обставини, приходжу до висновку, що слідчим не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 від 30 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 000006, розпочатого 05 лютого 2013 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343; ч. 1 ст. 364; ч. 3 ст. 364; ч. 1 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 367; ч. 1 ст. 382; ч. 1 ст. 396 КК України, підлягає до задоволення, а постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 від 30 березня 2017 року про закриття кримінального провадження № 000006, розпочатого 05 лютого 2013 року, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343; ч. 1 ст. 364; ч. 3 ст. 364; ч. 1 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 1 ст. 367; ч. 1 ст. 382; ч. 1 ст. 396 КК України, слід скасувати, матеріали кримінального провадження повернути в прокуратуру Тернопільської області для продовження досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий
суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Постанову слідчого в особливо важливих справах відділу прокуратури Тернопільської області радника юстиції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 розпочатого 05 лютого 2013 року скасувати.
Направити ухвалу в Прокуратуру Тернопільської області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1