Провадження №1-кп/331/192/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/192/2017 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Добровеличківка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, українець який має неповну середню освіту, не одруженому, офіційно не працючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 03.10.2012 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік;

- 04.11.2013 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до 4 років 2 місяці позбавлення волі;

- 14.03.2014 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст.71 КК України до 4 років 3 місяці позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 31.10.2016 року , невідбутий термін складає 1 рік 3 місяці 7 днів.

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
17 лютого 2017 року, о 19.35 годин, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, знаходячись біля будинку № 24 по вул.Залізничній в м.Запоріжжя побачив ОСОБА_5 , яка прямувала до місця свого мешкання. У цей час у ОСОБА_3 раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підбіг до ОСОБА_5 , яка в цей момент знаходилась біля будинку АДРЕСА_2 , після чого шляхом ривку вихопив із руки потерпілої жіночу сумку, яка їй належить, в якій знаходилось майно потерпілої, а саме:

?жіноча сумка, вартістю 100 грн.;

?мобільний телефон Nokia X2-01, в корпусі чорного кольору, вартість якого складає 500 грн.;

?флеш накопичувач обємом 8 гігабайт, вартістю 100 грн.;

?грошові кошти у сумі 619 грн.;

?гаманець сірого кольору, матеріальної цінності не представляє,

а всього викрав майна на загальну суму 1319 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що 17 лютого 2017 року він прибув до міста Запоріжжя у пошуках роботи. Однак, оскільки знайти нічого він не зміг, а грошей на білет додому у нього не було, він вирішив вчинити крадіжку. Побачивши на вулиці жінку, яка проходила по вулиці та тримала в руках сумку, він вирішив викрасти вказане майно. Підбігши до жінки, він вихопив у неї із рук сумку та швидко побіг далі. Жінка кричала йому, однак він не реагував, у подальшому приблизно через 100 метрів його зупинив перехожий та викликав поліцію. Усе викрадене майно було повернуто потерпілій. У вчиненому він щиро розкаявся та зобов"язався не вчинювати злочини.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що 17.02.2017 року у вечірній час вона поверталась додому із магазину разом зі своїми подругами, у руках тримала сумку. Несподівано вона відчула, що хтось торкнувся до неї ззаду, оглянувшись, вона впала, а невідомий хлопець із рук у неї вихопив сумку. Вона стали кричати та кликати на допомогу, але хлопець побіг. Через декілька хвилин вона дізналась, що перехожий затримав хлопця біля будівлі Університету. Після приїзду працівників поліції їй було повернуто усе викрадене майно. Матеріальних претензій до обвинуваченого немає.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим та потерпілою.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинені повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, був звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково та знову вчинив корисливий злочин, невідбувши призначеного раніше покарання та через нетривалий час після звільнення, на обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не працює, власної родини немає.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України необхідно визнати щире каяття. Інших додаткових фактичних обставин, які б значно пом`якшували покарання обвинуваченому сторони кримінального провадження суду не навели і судом таких обставин при дослідженні доказів не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у мінімальному розмірі у межах санкції статті 186 ч.2 КК України, при цьому, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин в період умовно-дострокового строку звільнення від відбування покарання, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ст. 71 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 14.03.2014 року частково приєднати до призначеного покарання та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років та трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 17 лютого 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_3 до строку призначеного покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17 лютого 2017 року до моменту набрання вироком суду чинності, у порядку передбаченому ч.5 ст. 72 КК України.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Речові докази: жіночу сумку, мобільний телефон Nokia X2-01 в корпусі чорного кольору, флеш накопичувач, грошові кошти у сумі 619 грн., гаманець сірого кольору повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1