Справа № 183/4004/16
№ 1-кп/183/155/17

У Х В А Л А
04 липня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
04.07.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 в черговий раз не з`явився до суду за викликом.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. На питання суду щодо причин неявки потерпілого прокурор повідомив, що через систематичну неявку до суду обвинуваченого він повідомив потерпілого про необхідність його явки до суду вже після розшуку обвинуваченого.
Прокурор ОСОБА_3 просив відкласти підготовче судове засідання через неявку обвинуваченого.
Судом на вирішення поставлено питання про повернення обвинувального акта прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що адреса місця проживання обвинуваченого ОСОБА_4 в обвинувальному акті зазначена вірно, саме така адреса була відома стороні обвинувачення на час досудового розслідування. Вважає, що стороною обвинувачення вживаються всі необхідні заходи щодо встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 . З цих підстав просив відкласти підготовче судове засідання до встановлення місцязнаходження обвинуваченого.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку прокурора, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до п. 2, 4, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема:
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Проте, в анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_4 не в повному обсязі зазначене місце народження останнього, а саме вказано, що він уродженець с. Нове Єврейської області, при цьому не зазначено якої саме країни, адже згідно з територіальним устроєм України, такої області в Україні не має. Отже, в обвинувальному акті фактично не зазначені необхідні відомості щодо місця народження обвинуваченого.
Крім того, судом неодноразово надавалися судові виклики прокурору для повідомлення обвинуваченого ОСОБА_4 про дату та час судового засідання, однак ним надавалися суду рапорти поліцейських про те, що вручити ОСОБА_4 повістки про виклик до суду чи його доставки в суд не вдалося можливим через його відсутність за місцем мешкання. Так, згідно з рапортом о/у Новомосковського ВП ОСОБА_6 в ході неодноразових відвідувань ОСОБА_4 за місцем його мешкання по АДРЕСА_1 останній був відсутній (а.с.24). А відповідно до рапорту о/у Новомосковського ВП ОСОБА_7 від 16.03.2017 року за час неодноразових відвідувань ОСОБА_4 за місцем його мешкання по АДРЕСА_2 останній був відсутній, встановити місцезнаходження останнього не вдалося можливим (а.с.28).
Також, судом на адресу, зазначену в обвинувальному акті як місце проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , неодноразово направлялись повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення, а саме в судові засідання на 06.12.2016 року, 03.01.2017 року, які повернуті до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання».
Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що адреса, зазначена в обвинувальному акті, не відповідає фактичному місцю проживання обвинуваченого, що в свою чергу не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки місце проживання обвинуваченого є однією з обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт. Вказане додатково підтверджується і вищезазначеними рапортами працівників поліції, які виходили для вручення повісток за різними адресами місця проживання обвинуваченого по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 .
Крім того, в обвинувальному акті зазначено прізвище та лише ініціали прокурорів, які входять в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . В той же час, не зазначено ім`я та по батькові цих прокурорів. Згідно обвинувального акта (його перша сторінка) його затвердив прокурор ОСОБА_3 , а не ОСОБА_8 . Тобто з відомостей обвинувального акта суд вбачає, що прокурор ОСОБА_3 не входить до групи прокурорів у даному провадженні, і не міг затверджувати обвинувальний акт. Крім того, в обвинувальному акті взагалі не зазначено прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого. Зазначення вказаної інформації про слідчого лише в якості підписанта обвинувального акта не відповідає вимогам Закону.
Також, обвинувальний акт містить суттєві протиріччя щодо розміру шкоди, завданої злочином, оскільки в ньому спочатку зазначається, що своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому матеріальний збиток на суму 400,00 грн., а потім що «Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням складає 249,50 грн.».
Статтею 293 КПК України безальтернативно визначений обов`язок прокурора під розписку, тобто особисто, надати підозрюваному копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, до обвинувального акта додано документ з назвою «розписка про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування», в якому зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 відмовився від отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.8). Вказаний документ підписано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Однак, суд не може прийняти до уваги вказаний документ в якості доказу відмови підозрюваного ОСОБА_4 від отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, з наступних підстав.
У вказаному документі взагалі не зазначено статус громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в якому вони залучались для оформлення цього документа. Також, згідно з вимогами ст. 293 КПК України вручення підозрюваному копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування повинно здійснюватися лише прокурором. Однак, вказаний документ взагалі не містить дати і підпису прокурора, який був присутній під час вручення (намагання вручити) цих документів підозрюваному, що, в свою чергу, викликає обґрунтований сумнів у достовірності тих відомостей, що містяться у вказаному документі. Також у розписці не зазначено коли і на скількох аркушах вручається підозрюваному ОСОБА_4 обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів відмови підозрюваного ОСОБА_4 від отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (відповідний акт, письмова відмова підозрюваного від отримання документів тощо). Тому суд вважає, що стороною обвинувачення було порушено вимоги ст. 293 КПК України.
Зазначені недоліки в сукупності суд вважає суттєвими і такими, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
З огляду на зазначене, суд дійшов до переконання про необхідність повернення обвинувального акта прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1