Провадження № 1-кс/761/6747/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду

м. Києва

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 16 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
28 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 16 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 190 КК України , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 ,яка належить йому на праві приватної власності.

Клопотання мотивоване тим, що вказана квартира належить йому на праві приватної власності на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року,яким за ним було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 ,яке зареєстровано 9 листопада 2016 року ,номер запису в реєстрі 17583798,тому відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна . Зазначає, що він як власник квартири, не має ніякого відношення до зазначеного злочину за ч.4 ст. 190 КК України. Крім того,з боку інших осіб відсутні будь-які претензії щодо його права власності на вищезазначену квартиру.

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі.

Слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 в судове засідання неодноразово не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Слідчим не було надано заперечень на клопотання про скасування арешту майна, які б спростовували доводи клопотання ОСОБА_3 та вказували б на необхідність подальшого застосування вжитого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя,враховуючи думку представника заявника, на підставі ст. 174 КПК України визнав можливим проводити розгляд клопотання за відсутності слідчого, на підставі наявних даних, які вважає достатніми для вирішення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 16 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 190 КК України,за фактом незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року було задоволено клопотання слідчого 1 відділу міліції Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 16 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 190 КК України,та накладено арешт на нерухоме майно,а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення арешту майна було те,що зазначена квартира є предметом кримінального правопорушення.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник,законний представник, інший власник або володілець майна,представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження-судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують ,що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове ,до скасування у встановленому цим Кодексом порядку,позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя ,суд повинен врахувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу ) ;4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного,обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року ( справа 3761/11633/14-ц,провадження №2/761/254/2016),яке вступило у законну силу, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , 3-тя особа Головне управління юстиції у м. Києві,про визнання права власності у порядку спадкування, за ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_8 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень, 9 листопада 2016 року за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності :17583798.

Статтею 28 КПК України передбачено ,що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини ,продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Під час судового розгляду клопотання встановлено,що незважаючи на те,що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу-з 16 листопада 2013 року ,про підозру жодній особі у кримінальному провадженні не повідомлено, ОСОБА_3 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні ,обвинуваченим або особою,яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду ,завдану діяннями підозрюваного ,обвинуваченого або неосудної особи ,яка вчинила суспільно небезпечне діяння ,не є особою ,щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Викладені обставини свідчать, що ризики,що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , відсутні, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання та представником заявника у судовому засіданні, тоді як слідчим не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втрачання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних , які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним йому майном на підставі зазначених обставин.

У зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст. ст.170,171,173,174,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року ,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 16 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду

м. Києва від 17 квітня 2014 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1