Справа № 338/125/17
Провадження № 11-кп/779/256/2017
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_12 на вирок Богородчанського районного суду від 28 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черніговка Черніговського району Приморського краю Російської Федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , українця, не одруженого, менеджера ФОП ОСОБА_13 , з професійно-технічною освітою, громадянина України, раніше судимого: вироком Тернопільського міського суду 16.05.2012 року за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до обмеження волі строком на 3 роки; 13.03.2014 року вироком Коломийського районного суду за ч.3 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі; 30.03.2015 року вироком Коломийського районного суду за ч.1 ст. 395 КК України на 1 місяць арешту, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України 4 місяці арешту.

Постановлено стягнути з обвинуваченого в дохід держави витрати в сумі 10272,80 грн. за проведення судово-криміналістичних експертиз.

Запобіжний захід у вигляді застави в сумі 320000 грн., обвинуваченому змінено, обравши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж 60 днів по 27 травня 2017 року включно.

Заставу в розмірі 320000 грн. постановлено повернути ОСОБА_13 , після вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання за вироком постановлено рахувати з 14 год. 00 хв. 28 березня 2017 року.

Постановлено зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 06 грудня 2016 року по 14 грудня 2016 року, з 28 березня 2017 року по день набрання вироком законної сили, за правилами, передбаченими ст.72 КК України - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 , будучи засуджений за корисливі злочини, 19 серпня 2016 року, вчинив повторне таємне викрадення чужого майно поєднане із проникненням у житло в селі Глибівка Богородчанського району, що належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , завдавши їм значної шкоди загальною вартістю 170079 грн., за що передбачена кримінальна відповідальність ч. 3 ст. 185 КК України.

Злочин вчинено при наступних обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_8 , 19 серпня 2016 року близько 09 год. з метою викрадення чужого майна, на автомобілі марки «ЗАЗ Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав у АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом відважування за допомогою викрутки та цвяхотяга металопластикового вікна, проник в середину будинку, звідки таємно викрав належні потерпілим грошові кошти в сумі 3000 євро та 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 19.08.2016 року в перерахунку на національну валюту становило 90522 грн. та вироби із жовтого металу 585 проби.

Продовжуючи свою злочинну діяльність обвинувачений за допомогою викрутки та цвяхотяга шляхом відважування вхідних дверей літнього будиночка потерпілих проник в середину приміщення, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 10000 грн.

З викраденим майном з місця події втік та розпорядився на власний розсуд.

Загальна сума збитків, завданих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 становить 170079 грн.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок суду від 28 березня 2017 року підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Крім цього, зазначає, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисних злочинів і згідно ст. ст. 89, 90 КК України вказані судимості на час постановлення вироку не погашені, що утворює рецидив злочинів. На думку прокурора суд безпідставно не визнав цю обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 . Призначаючи покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України, суд у вироку не зазначив, які саме обставини провадження або дані про особу визнав такими, що істотно знизили ступінь тяжкості вчиненого злочину і вплинули на пом`якшення покарання.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі та визнати обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, та в решті вирок суду залишити без зміни.

Обвинувачений подав заперечення на апеляційну скаргу, в якій зазначає про її необґрунтованість. Просить врахувати, що на його утриманні дружина з дитиною, його стан здоров`я, те що потерпілі не мають до нього претензій та щире його каяття у вчиненому. Крім того, зазначає, що в суді першої інстанції суд врахував думку прокурора, який просив призначити йому покарання за вчинене у виді 5 місяців арешту. Із застосуванням ст.69 КК України. просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, заслухавши, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Зокрема колегія суддів погоджується з доводами, наведеними у апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині необґрунтованого призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією зазначеної частини статті, внаслідок чого призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, так як за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість виходячи з наступного.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, за змістом ч.1 ст.69 КК України призначення покарання за ч. 3 ст.185 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Між тим, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції вказав, що враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та дані про його особу, однак фактично цього не зробив.

Так суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_8 тричі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів,злочин вчинив в період незнятої та непогашеної судимості. Викладене свідчить про наявність у обвинуваченого стійких позицій на скоєння злочинів і небажання стати на шлях виправлення, що судом не було належним чином враховано. Неналежно оцінено і суспільну небезпечність конкретного злочину та значну суму викраденого.

А тому, колегія суддів вважає, що з визначених законом підстав для застосування ст. 69 КК України в даному випадку немає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими, вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , на підставі ч.1 п.3 ст.407, ч.1 п.4 ст.409, ч.1 п.2 ст.413, ст. 414, ч.1 п.2 ст.420 КПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.

Що стосується посилання прокурора на неврахування обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочину, то колегія суддів вважає за необхідним зазначити наступне.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті обов`язково повинні бути зазначені обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Як вбачається з тексту обвинувального акту, у вчиненні кримінального правопорушення обставини, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 під час досудового розслідування не встановлені. Таких обставин не встановлено і в суді першої інстанції.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Рецидив злочину не був зазначений в обвинувальному акті, а повторність злочинів в даному випадку вже враховувався як кваліфікуюча обставина крадіжки, тому його правильно не враховано. Тобто, в цій частині апеляція прокурора є необґрунтованою.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, котрий відноситься до тяжкого; особу обвинуваченого; те що злочин відносно майна потерпілих, він вчинив в період незнятої та непогашеної судимості; думку потерпілих, які просили суворо обвинуваченого не карати, а також вартість викраденого майна, вважає, що ОСОБА_8 необхідно призначити мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 3 статті 185 КК України, яке слід вважати справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Богородчанського районного суду від 28 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді - 3 років (трьох) позбавлення волі.

В решті залишити вирок без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5