Справа № 761/1647/17
Провадження № 1-кс/761/1379/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника власників майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого другого ВКР СУ ФР МГУ ДФС ЦО з обслуговування великих платників податків ОСОБА_7 у зв`язку з неповерненням тимчасово вилученого майна звернулася представник власників майна - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 .

На обґрунтування скарги заявник зазначила, що 16.06.2016 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2016 у кримінальному провадженні № 320 151 001 100 003 51 за ч.1 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України вищевказаним слідчим проведений обшук у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . У результаті обшуку вилучені печатки низки підприємств, жорсткі диски, ноутбук, мобільні телефони, деякі документи та грошові кошти.

У той же час, як вказала представник власників майна, ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не містила даних, що її довірителі причетні до кримінальних правопорушень, у зв`язку з якими здійснюється розслідування. Вилучене майно не має відношення до зазначеного кримінального провадження, оскільки є власністю вказаних осіб та їх батьків. Печатки підприємств зберігалися за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з огляду на те, що вони є засновниками та/або директорами цих підприємств, здійснюють керівництво їх діяльністю; жорсткі диски містять сімейний фотоархів вказаних осіб; на флеш-накопичувачі також збираються сімейні фотознімки та ключі доступу до системи клієнт-банк підприємств, керівниками яких є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . За твердженням представника власників майна, вилучені гроші отримані від відчуження майна матір`ю ОСОБА_3 , а також заощадженнями ОСОБА_4 та його батьків.

Враховуючи наведене, а також те, що на вказане майно арешт не накладався, тобто воно зберігає статус тимчасово вилученого, представник просила повернути майно його власникам.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 наполягала на задоволенні скарги з підстав, які у ній наведені.

Слідчий ОСОБА_6 заперечував проти задоволення скарги, вважаючи, що накладення арешту на вилучене майно не було необхідним, оскільки ухвалою слідчого судді наданий прямий дозвіл на відшукання того майна, про повернення якого клопоче заявник. За повідомленням Державної служби фінансового моніторингу України (далі - Держфінмоніторинг) ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримували через банківські установи значні суми готівки, що, на думку слідчого, може свідчити про незаконне походження грошових коштів.

Слідчий також зазначив, що вилучені комп`ютерна техніка, мобільні термінали експертному дослідженню не піддавались, чорнові записи не досліджувались, документи та предмети речовими доказами не визнані.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника володільців майна, аргументи слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що вилучення у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті скарги, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів.

Главою 2 КПК встановлені засади кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених принципів кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти набуває це питання у відношенні сторони обвинувачення через наявність у її представників можливостей реалізації повноважень примусового характеру, з метою запобігти зловживанню такими повноваженнями.

Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим ОСОБА_6 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 320 151 001 100 003 51 від 30.11.2015 за ч. 2 ст. 205 КК України.

У подальшому - 10.03.2016 за повідомленням Держфінмоніторингу до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 209 КК України у зв`язку з тим, що ТОВ «Астергруп» та ТОВ «Кристалс груп» проведені фінансово-господарські операції, пов`язані з перерахуванням та зняттям значною кількістю фізичних осіб, у т.ч. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , грошових коштів загальною сумою 120, 60 млн. грн.

Згідно з фабулою кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 209 КК, встановлені організатори вказаних дій, до кола яких, зокрема, належить керівництво ПУАТ «Фідобанк».

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2016 наданий дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою виявлення та вилучення - «договорів на відкриття рахунків у цінних паперах, чекових книжок, анкет, опитувальних листів, копій паспортів та довідок на присвоєння індивідуального податкового номера, розписок про отримання пін-пакету на відкриття карткових рахунків, довіреностей на користування картковими рахунками, заявами на видачу готівки з карткових рахунків фізичними особами, видаткових касових ордерів та чеків-терміналів про видачу готівки у 2015 році, готівкових коштів, комп`ютерної техніки, флеш-накопичувачів, мобільних телефонів та інших важливих речей, які, на думку слідчого, матимуть доказову базу у вказаному кримінальному провадженні».

Відповідно до протоколу обшуку від 10.06.2016 групою оперативних працівників під керівництвом слідчого ОСОБА_7 проведений обшук у будинку АДРЕСА_1 , у результаті якого вилучені чорнові записи, печатки ТОВ «Агенцція «Престиж плюс», ТОВ «Компанія Палеон», ТОВ «Юніверсал моушн груп», ТОВ «Еліон», ТОВ «КМЦ «НИ ХАО МАУС», два жорстких диски, флеш-накопичувач, 8 мобільних телефонів, грошові кошти у загальній сумі 444 250 грн. та 1 600 дол. США, ноутбук, податкова декларація про майновий стан та доходи ОСОБА_8 .

У той же час, згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, учасником та керівником ТОВ «КМЦ «НИ ХАО МАУС» є ОСОБА_3 , учасником та керівником ТОВ «Еліон», ТОВ «Юніверсал моушн груп», засновниками ТОВ «Агенцція «Престиж плюс» є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Крім того, 11.09.2011 ОСОБА_9 через платіжну систему «Western Union» отримала від ОСОБА_10 1 000 дол. США, 15.02.2013, 14.02.2014 ця ж особа отримала два перекази по 200 дол. США кожний.

Згідно з заявами про видачу готівки від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вони у період з травня 2013 по травень 2016 роки з депозитного вкладу та з поточного рахунку зняли 70 тис. грн.

Відповідно до періодичного звіту фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 він з 02.01.2016 по 31.05.2016 отримав виторг у готівці на суму 350 454, 46 грн.

Слідчий суддя також бере до уваги, що ОСОБА_13 , яка є матір`ю ОСОБА_14 , 30.04.2016 продала дві земельних ділянки, за що згідно з договорами купівлі-продажу отримала 184 430 грн.

Наведені вище дані не виключають, що вилучені під час обшуку грошові кошти можуть мати і нелегальне походження.

У той же час, слідчий суддя враховує, що їх вилучення мало місце 10.06.2016, тобто з вказаного дня кошти перебувають під контролем слідчого, однак упродовж восьми місяців не зібрано доказів, які б мінімально свідчили про їх отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 через вчинення злочинних дій.

Доводи представника володільців майна щодо віднесення вищезазначеного майна до тимчасово вилученого, суперечать ч. 7 ст. 236 КПК, оскільки можливість їх відшукання та вилучення прямо зазначена в ухвалі про обшук.

Однак вказане рішення слідчого судді, давши дозвіл на проникнення до житла та вилучення певних речей та предметів, не надало права подальшого тривалого утримання цих предметів без визначення їх процесуального статусу.

У цьому контексті необхідно взяти до уваги, що навіть предмети, які вилучені стороною кримінального провадження, згідно з ч. 1 ст.100 КПК мають бути якнайшвидше повернуті володільцю, за виключенням випадків, передбачених ст. 160-166, 170-174 КПК, тобто у разі отримання їх на підставі ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів або ж у силу накладення на них арешту.

Отже, перебування під безпосереднім контролем органу досудового розслідування предметів, речей, документів, які вилучені у результаті обшуку, поширюються вимоги щодо необхідності накладення на них арешту, за виключенням обмежувальних строків.

У той же час, у силу ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті у розумні строки. Розумними строками є строки, які є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та виконання процесуальних рішень.

Не дивлячись на те, що під контроль органу досудового розслідування відшукані у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 предмети перейшли 10.06.2016, за станом на день вирішення скарги 10.02.2017 слідством не встановлено, чи містять комп`ютерна техніка, мобільні термінали, чорнові записи відомості про обставини, що в силу ст. 91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Арешт на вказані предмети також не накладений.

Отже, обмеження права власності необмежене у строках утримання слідчим майна гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 суперечить засадам верховенства права та законності.

Подальше утримання вилученого майна органом досудового розслідування продовжує обмежувати право власності зазначених громадян, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б мінімізувало спричинені негативні наслідки та відновило би право власності вказаних осіб у його повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 7, 8, 9, 16, 234, 303, 307, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого з ОВС СУ ФР офісу з обслуговування великих платників податків ДФС України ОСОБА_6 повернути ОСОБА_3 , ОСОБА_4 :

-печатки ТОВ «Агенцція «Престиж плюс», ТОВ «Компанія Палеон», ТОВ «Юніверсал моушн груп», ТОВ «Еліон», ТОВ «КМЦ «НИ ХАО МАУС»;

-жорсткі диски SeagatS/wwa4K5G3Z - 1 шт., Western Digital 1.5 TBS/ НОМЕР_1 1 шт.;

-ноутбук Apple model A 1466 FMC 2630 Seria 1 C17 NMOPG085 1 шт.;

-флеш-накопичувач з написом SeenDesky 1 шт.;

-мобільні телефони: Nokia ESW: 037/10594777; Nokia ІМЕІ: НОМЕР_2 ; Iphone 4 чорного кольору, Nokia ІМЕІ: НОМЕР_3 , Nokia ІМЕІ: НОМЕР_4 ; Nokia ІМЕІ: НОМЕР_5 ; Nokia ІМЕІ: НОМЕР_6 ; Nokia ІМЕІ: НОМЕР_7 ;

-грошові кошти на загальну суму 444 250 грн., 1 600 дол.США;

-чорнові записи на 31 арк.;

-податкову декларацію про майновий стан та доходи ОСОБА_8 та додаток Ф2 на 3 арк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1