У Х В А Л А
про зміну примусових заходів медичного характеру
11.04.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
лікаря психіатра ОСОБА_5
мами хворого ОСОБА_6
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові заяву заступника головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючого лікаря ОСОБА_8 про зміну застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку хворому :
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому у АДРЕСА_1 та який вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Заступник головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернувся в суд із письмовою заявою про зміну застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку хворому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заяву мотивує тим, що ОСОБА_9 з 04.11.2013 року і по даний час перебуває на примусовому лікуванні у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2013 року, відповідно до якої до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом та ухвал Франківського районного суду м. Львова від 11.06.2014 року, 03.11.2014 року, 20.04.2015 року, 06.11.2015 року, 05.04.2016 року та 17.10.2016 року, згідно яких, госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом неодноразово було продовжено.
02 березня 2017 року засідання комісії лікарів - психіатрів дійшла висновку про те, що на момент огляду ОСОБА_9 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, з вираженим дефектом у емоційно-вольовій сфері, стан ремісії. У зв"язку із тим, що ОСОБА_9 на даний час антисоціальних та суспільно- небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв"язку із покращення та стабілізацією його психічного стану та досягнення стану ремісії застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Покликаючись на ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», заявник просить суд змінити застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку хворому ОСОБА_9 .
В судовому засіданні представник комунального закладу лікуючий лікар заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. При цьому, стверджує, що на даний час не має необхідності тримати хворого в умовах лікарні, оскільки його стан покращився, він може самостійно обходити себе, агресивність відсутня. Вважає, що хворий може здійснювати амбулаторне лікування під наглядом лікаря психіатра по місцю проживання та під контролем мами.
Разом з тим, не зміг пояснити, чи є хворий осудним чи обмежено осудним на даний час та чому амбулаторне лікування мусить бути примусовим. Лікар так і не переконав суд, з якого саме часу має бути застосовано примусове лікування, які препарати передбачаються для хворого та періодичність їх вживання.
Адвокат в судовому засіданні заяву підтримав, просить її задоволити.
Разом з тим, адвокатом не надано процесуальних документів , якими б підтверджувалося визнання ОСОБА_9 неосудним чи обмежено осудним. При цьому, адвокат пояснив, що апеляційний суд звертав увагу суду першої інстанції на відсутність такого рішення, проте питання й надалі не вирішено.
Сам хворий в судовому засіданні підтвердив, що його стан є значно кращим, він орієнтується в ситуації, розуміє що повинен відмічатися у лікаря психіатра по місцю проживання та лікуватися амбулаторно, просить суд клопотання задоволити. До вчинення інкримінованих дій ставиться негативно
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила, вважає , що вирішення цього питання є передчасним, у зв"язку із тим, що судом, в провадженні якого перебувало кримінальне провадження не вирішено питання про осудність особи.
Дослідивши надані суду заяву з додатками, з`ясувавши фактичні обставини та питання, передбачені ст. 512 -514 КПК України, заслухавши пояснення представника комунального закладу, думку адвоката, та висновок прокурора, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.
Відповідно до вимог ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміни у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Проте, відповідно до вимог ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Так, в ході розгляду заяви встановлено, що інкриміноване у вину хворому кримінальне правопорушення мало місце, і дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_9 . Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2012 року ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння , яке містить ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, разом з тим участь ОСОБА_9 під час судового провадження є недоцільним , оскільки за своїм психічним станом він на даний час не може правильно сприймати обставини по справі та надавати по них покази.
Цією ж ухвалою, ОСОБА_9 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суровим наглядом.
Ухвалами Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2013 року, відповідно до якої до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом та ухвал Франківського районного суду м. Львова від 11.06.2014 року, 03.11.2014 року, 20.04.2015 року, 06.11.2015 року, 05.04.2016 року та 17.10.2016 року, згідно яких госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом неодноразово було продовжено.
02 березня 2017 року засідання комісії лікарів - психіатрів дійшла висновку про те, що на момент огляду ОСОБА_9 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, з вираженим дефектом у емоційно-вольовій сфері, стан ремісії. У зв"язку із тим, що ОСОБА_9 на даний час антисоціальних та суспільно- небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв"язку із покращення та стабілізацією його психічного стану та досягнення стану ремісії застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Виходячи із змісту ст. 95 КК України та ст. ст. 17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 514 КПК України, зміна примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку здійснюється судом на підставі подання психіатричної установи .
Скасування або зміна примусових заходів медичного характеру може мати місце, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Разом із тим,як вбачається із ухвал Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2012 року та 04.11.2013 року , вина ОСОБА_9 у вчиненні суспільно - небезпесного діяння передбаченого ч.1 ст. 115 КК України доведена зібраними по справі доказами, однак в період інкримінованих йому діянь останній перебував у хворобливому стані і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, проте не був визнаний судом неосудним чи обмежено осудним.
Вказані обставини суперечать вимогам закону, оскільки, якщо ОСОБА_9 не є суспільно небезпечним, то чи є він осудним чи обмежено осудним.
Стан осудності хворого об"єктивно впливає на вирішення питань передбачених ст.ст. 514-515 КПК України.
Суд, з урахуванням думки учасників процесу та висновку прокурора, вважає що заява про зміну застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку хворому ОСОБА_9 є передчасною, оскільки суд, на вирішення якого поставлене дане питання не вправі оцінювати осудність чи обмежену осудність особи, а відтак у задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 17,19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 503 - 515 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви заступника головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючого лікаря ОСОБА_8 про зміну застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку хворому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому у АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 115 КК України до вирішення у кримінальному провадженні питання про осудність чи обмежену осудність особи, що вчинила суспільнонебезпечне діяння.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, що постановив ухвалу.

Суддя ОСОБА_10