Справа № 1-кп/593/135/2016
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" листопада 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в підготовчому судовому засіданні в місті Бережанах розглянув матеріали кримінального провадження від 19 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним щодо ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, надійшов до Бережанського районного суду Тернопільської області 29 вересня 2016 року.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий та обвинувачений просять суд затвердити угоду про примирення, укладену між ними як потерпілим та підозрюваним. Суд, перевіривши угоду, укладену між підозрюваним та потерпілим на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України, приходить до висновку, що угода про визнання винуватості не відповідає вимогам ч.7 ст. 474 КПК України, оскільки умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, так як суперечать вимогам Кримінального кодексу України. До вказаного суд приходить, виходячи з наступного.

Згідно з обвинувальним актом та п.1 угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним від 29.09.2016 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці). Згідно п.2 та п.4 угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним від 29 вересня 2016 року, ОСОБА_5 визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і сторони узгодили призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення між потерпілим та підозрюваним, зокрема, зазначаються формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Ч.7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

П.2 ч.4 ст.374 КПК України встановлено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Згідно з угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим та обвинувальним актом, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, що суперечить вимогам Кримінального кодексу України, оскільки, як вбачається з відомостей про судимості ОСОБА_5 , останній має не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ст. 185, 185 Кримінального кодексу України.

До вказаного висновку суд приходить у зв`язку з тим, що 17 жовтня 2005 року ОСОБА_5 згідно вироку Жидачівського районного суду Львівської області визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 , ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, від відбуття якого звільнений 11 грудня 2009 року за відбуття строку покарання. Виходячи з того, що злочини, передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за які ОСОБА_5 був засуджений до позбавлення волі, строк погашення судимості за такі злочини відповідно до п.8 ч.1 ст. 89 КК України становить 6 (шість) років з дня відбуття покарання. Однак до закінчення строку погашення судимості за вказані злочини ОСОБА_5 04 березня 2013 року знову вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, за який був засуджений вироком Бережанського районного суду Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 (три) роки. Внаслідок цього строк погашення судимості за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2005 року, згідно з ч.5 ст. 90 КК України, перервався і обчислюється заново з 04 березня 2013 року, таким чином на час вчинення інкримінованих у кримінальному провадженні від 19.08.2016 року ОСОБА_5 дій, в останнього була непогашена судимість за вироком Жидачівського районного суду Львівської області, яким ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 , ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України з застосуванням ст. 70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 не можуть бути кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, оскільки у разі вчинення ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), його дії підлягають кваліфікації ще й за кваліфікуючою ознакою «вчинена повторно». Відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, передбачена ч.2 ст. 185 КК України, таким чином дії ОСОБА_5 органами досудового слідства в обвинувальному акті та в угоді про примирення між потерпілим та підозрюваним кваліфіковані не правильно, у зв`язку з чим укладена угода не може бути затверджена.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11 грудня 2015 року роз`яснено, що за наслідками розгляду угоди під час підготовчого судового провадження суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема, в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що угода, укладена 29 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , не відповідає вимогам КПК України, а тому затвердженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 468-475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В затвердженні угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, укладеної 29 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , - відмовити.

Продовжити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя