Справа № 366/2044/16-к
Провадження № 1-кп/366/117/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2016 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків, Київської області кримінальне провадження за обвинувальним актом за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000032 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Давидки, Народницького району, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого не за трудовою книжкою, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
07.06.2016 року, приблизно о 05 годині, ОСОБА_4 , оминаючи контрольно-пропускні пункти поліції, встановлені по периметру зони відчуження та зони безумовного відселення, маючи на меті заготовити мідний кабель для подальшого його переміщення за межі зони та збуту на пункт прийому металобрухту у с. Давидки, приблизно о 07 годині, прибув у відселене селище Вільча, яке відповідно до Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року, належить до зони безумовного відселення.

В подальшому, ОСОБА_4 прибув до у район колишнього залізничного вокзалу, де у період часу з 07 години до 17 години, за допомогою лопати та лебідки, здійснив демонтаж мідного кабелю з грунту, який порубав сокирою на шматки та помістив до спортивної сумки для полегшення переміщення, чим вчинив дії, що порушують вимоги режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення, тобто здійснив заготівлю об`єктів промислової продукції, а саме відрізків мідного кабелю для подальшого переміщення за межі зони безумовного відселення та збуту за відсутності передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 267-1 КК України, але не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як після заготівлі мідного кабелю у відселеному селищі Вільча зони безумовного відселення він був виявлений працівниками поліції, а відрізки мідного кабелю, загальною вагою 71 кілограм, було вилучено до відділу поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив незакінчений замах на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, підтвердження ним обставин вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, суд визнає на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України (2012 року) недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Обвинуваченому роз`яснено наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України (2012 року), проти яких, він не заперечує.

В силу положень ст. 63 Конституції України, обвинувачений ОСОБА_4 , відмовився давати покази відносно себе. Однак, на запитання прокурора, щодо причин та передумов вчинення злочину, повідомив, що дружина закінчувала навчання, потрібно було їхати в Переяслав-Хмельницький на сесію, потрібні були кошти на дорогу та проживання, заробітків не було, а тому вимушений був піти на злочин. Гроші, які він мав намір виручити від збуту мідного кабелю, хотів дати дружині.
Крім того, судом у судовому засіданні в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, було оглянуто характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

-Копію паспорту;

-Довідку про відсутність судимостей;

-Довідку-характеристику видану Народицькою селищною радою Житомирської області, про те, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 , проживає разом з матір`ю, тимчасово не працює, в громадських місцях та вдома поводиться гідно, характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, з сусідами та односельцями в добрих відносинах;

-Довідку з Народицької районної поліклініки, про те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

-Копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.04.2015 року;

-Копію свідоцтва серії НОМЕР_2 про народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько - ОСОБА_4 , мати ОСОБА_6 ).

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує:

- наявність обставин, які у відповідності до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання - щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин;

- відсутність обставин, які у відповідності до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує також, ступінь тяжкості та громадську небезпеку скоєного кримінального правопорушення, данні, що характеризують особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, одружений, від шлюбу має дитину, 2015 року народження, - тобто має міцні соціальні зв`язки, його ставлення до скоєного, наявність постійного місця проживання, що у своїй сукупності суттєво знижує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та значно пом`якшує покарання, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 3 ст. 267-1 КК України у виді штрафу.
Така міра покарання буде достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, у матеріалах кримінального провадження наявні речові докази, щодо яких необхідно ухвалити процесуальне рішення при вирішенні справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в перерахунку становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Речові докази: відрізки мідного дроту вагою 71 кілограм, які зберігаються в кімнаті збергіання речових доказів у кімнаті зберігання речових доказів Відділу зони ЧАЕС ГУМВС України в Київській області передати до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат»; лопату, сокиру, лебідку, спортивну сумку повернути ОСОБА_4 .
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його нене скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя