Справа №463/3594/16-к
Провадження №1-кп/463/290/16
В И Р О К
іменем України
15 листопада 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 12 травня 2016 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, працюючи на посаді помічника регіонального менеджера у ТзОВ «УВК Україна», перебуваючи у складському приміщенні товариства по вул. Польова, 57-Б у м. Львові, дав вказівку водію-експедитору ОСОБА_6 перемістити вантаж в кількості дев`яти ящиків, що належить ТОВ «Дельта Текс» та помилково надійшов з м. Києва у м. Львів, з зони транзитних вантажів, де вантаж може стояти 24-36 годин, до зони відповідального зберігання, де вантаж може зберігатись тривалий час. Після чого повідомив керівнику департаменту операційного управління ОСОБА_7 , що вирішив питання із вантажем і такий буде повернуто власнику в той же день. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, 26 травня 2016 року в період часу з 20.08 год. до 20.12 год.. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи у складському приміщенні товариства по вул. Польова, 57-Б у м. Львові, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме вище вказаного вантажу в кількості 9 ящиків вартістю 213 417 грн., завантаживши товар в автомобіль марки «Мазда» 220, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та покинувши місце події.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, свою вину визнав повністю та пояснив, що з 2002 року працював помічником регіонального менеджера у ТзОВ «УВК Україна», що на вул. Польовій у м. Львові, яке займається перевезенням вантажів. Він був матеріально відповідальною особою, єдиною, яка має доступ до складу. В травні 2016 року з м. Києва помилково прибув товар в кількості 9 ящиків з одягом на їх склад, який він разом із водієм-експедитором ОСОБА_6 вирішили викрасти і продати. 12.05.16р. він дав вказівку останньому перемістити товар із зони відповідального зберігання на склад. В свою чергу повідомив керівництву, що вантаж відправлений власнику. 26.05.16р. ввечері разом із водієм завантажили товар на автомобіль знайомого ОСОБА_8 , якому нічого не було відомо про його походження, і перевезли до обвинуваченого додому. Коли керівник ОСОБА_7 виявив зникнення товару, то повернув його товариству. У скоєному щиро розкаявся.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, представник потерпілого ТзОВ «УВК Україна» ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 12.05.2016 року на склад помилково прибув вантаж з м. Києва з ТОВ «Дельта Текс» в кількості 9 ящиків вартістю 213 417 грн. Помічник регіонального менеджера товариства ОСОБА_5 , який є матеріально відповідальною особою, запевнив, що в той же день поверне товар. Однак, будучи в м. Києві у відрядженні 30.05.2016 року з`ясував, що вантаж не відправлено назад, але і надалі обвинувачений стверджував, що повернув товар. Лише після перегляду відеозаписів з камер спостереження виявив, що ОСОБА_5 і водій ОСОБА_6 вивезли даний вантаж із складу товариства. Після чого обвинувачений повернув ящики товариству. По звірці з претензією заявника встановлено, що товар повернуто не в повному обсязі, а частково на суму 89 921 грн.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом встановлено, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином; особу винного, який раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному, наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання; щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування частини завданих збитків, як обставини, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає і приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочини, у виді позбавлення волі.

Із врахуванням особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, на обліку в психоневрологічному, наркологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, міцні соціальні зв`язки, хоча і вчинив тяжкий злочини, але в цьому на даний час щиро розкаюється, активно сприяв у його розкритті, добровільно повернув викрадений товар, позицію потерпілої сторони, яка не має претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1