ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/752/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ-на-Амурі Російської Федерації, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 02.12.2010 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 1000 гривень, 23.04.2012 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 17.06.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області звільненого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 26.06.2016 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись у приміщенні станції метро «Славутич» КП «Київський метрополітен» у Дарницькому районі міста Києва, перебуваючи на платформі очікування потягу, під час виходу осіб з вагонів потяга, в одному із вагонів побачив раніше незнайому йому громадянку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа у вагоні потяга на крайньому до дверей вагону сидінні та тримала у руках власний мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand nео». Побачивши у руках ОСОБА_5 її мобільний телефон у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите заволодіння указаним майном.
Так, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, швидко наблизився до ОСОБА_5 та шляхом ривка відкрито викрав належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand nео», вартістю 2999 гривень, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальної шкоди на зазначену суму. Утримуючи при собі зазначений мобільний телефон, ОСОБА_4 , маючи реальну можливість розпорядитися викраденим мобільним телефоном, з місця скоєння злочину зник, вибігши з приміщення станції метро «Славутич» КП «Київський метрополітен», до узбіччя вулиці Зрічна у м. Києві, де його було затримано.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України при обставинах викладених у обвинувальному акті.
Також обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро кається.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлені.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Також враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, враховуючи те, що викрадене майно потерпілій повернуто, суд приходить до висновку, що останнього на підставі ст.ст. 75,76 КК України слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Процесуальні витрати, цивільний позов, речові докази - відсутні.
Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 75, 76 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: