Провадження №11-кп/772/1317/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання за вироком Вінницького обласного суду від 28 квітня 2001 року,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про зарахування йому в строк відбуття покарання часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року у задоволенні клопотання засудженого було відмовлено.
Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу місцевого суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 , зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Рішення суду вважають незаконним, викладене в ньому надуманим, таким що не базується на нормах матеріального права. Вказують, що кримінальний закон не містить обмежень щодо застосування норм ч. 5 ст. 72 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Вінницького обласного суду від 28 квітня 2001 року за п. «а», «г», «ж» ст. 93, ст. 17, ч. 2 ст. 117, ч. 4 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 188-1, ч. 1 ст. 189-4 КК України (ред. 1960 р.) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Наразі засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у Вінницькій УВП № 1 УДПтС України у Вінницької області.

Ухвалою суду першої інстанції відмовлено у зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що вимоги вказаного закону не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.
В обґрунтування своїх доводів, суд послався на те, що правила, закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до таких покарань не відноситься.
На думку колегії суддів суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, якою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч. 1 ст. 72 КК України.
Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Довічне позбавлення волі не є строковим видом покарання в розумінні норм Кримінального кодексу України.
Стаття 51 КК України визначає вичерпний перелік покарань, які поділяються на: строкові, тобто такі, які мають визначений строк застосування, та безстрокові, а саме покарання, які не мають визначеного строку застосування, в тому числі це довічне позбавлення волі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правила, закріплені у ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України,
у х в а л и в:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання без змін.
Ухвала набирає чинності з дня проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення її копії.
Судді: (підписи)
Згідно оригіналу. Суддя: