Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/382/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000300 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Березівка, Устинівського району, Кіровоградської області, українку, громадянку України, освіта повна загальна середня, яка не одружена, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2011 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та направлено ОСОБА_7 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки у кримінально-виконавчій установі, -

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ст. 185 ч. 2, 3 КК України та призначено покарання: за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою за повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за повторне таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло, за таких обставин:

20.10.2015 року приблизно о 15.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_8 , по АДРЕСА_1 , викрала гуску шестимісячного віку, згідно товарознавчої експертизи № 226-15Д від 30.11.2015 року, вартістю 170 грн., чим причинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на зазначену суму.

Крім того, 18.11.2015 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_7 через вікно проникла до житлового будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , звідки викрала майно, згідно висновку товарознавчої експертизи № 229-15 Д від 10.12.2015 року, вартістю 207, 50 грн., чим причинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить пом`якшити їй покарання та звільнити з-під варти, посилаючись на те, що вину визнала повністю, щиро кається у вчиненому, від потерпілих заяв про відшкодування завданих збитків не надходило, а також вказує на те, що у неї поганий стан здоров`я і їй потрібно лікуватися не в ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції змінити, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, 3 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 185 ч. 2, 3 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Обвинувачена згодна з кваліфікацією її дій судом першої інстанції.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України, як скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно та таємного викрадення чужого майна(крадіжки) з проникненням у житло, вчиненої повторно.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочинів; особу винуватої, яка по кримінальному провадженню характеризується негативно, раніше судима за вчинення аналогічного злочину, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відшкодування матеріальних збитків, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 лише за умови її ізоляції від суспільства, призначивши покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.

Доводи обвинуваченої про те, що вона вину визнала повністю, щиро кається у вчиненому, від потерпілих заяв про відшкодування завданих збитків не надходило не можуть слугувати підставами для пом`якшення їй покарання, враховуючи при цьому тяжкість, характер та суспільну небезпечність вчинених обвинуваченою злочинів, зокрема кількість кримінальних правопорушень, одне з яких віднесено до категорії тяжких злочинів. Крім того, наведені обвинуваченою в апеляційній скарзі обставини, суд першої інстанції врахував при призначені покарання, як обставини, що пом`якшують покарання.

При цьому, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції за вчинені кримінальні правопорушення призначив мінімальні покарання, які визначені санкціями статей Закону, врахувавши належним чином особу обвинуваченої та обставини кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 вчинила повторно злочини, які посягають на власність громадян, раніше судима за вчинення аналогічного злочину і відбувала за це покарання. Проте, ОСОБА_7 все одно не усвідомила свою негативну попередню поведінку, яка полягала у вчиненні злочинів, і знову вчинила умисний аналогічний злочин, тобто фактично не розкаялася у скоєному.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається що на даний час Устинівським районним судом Кіровоградської області розглядається інше кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України. Тобто, колегія суддів враховує, що на теперішній ОСОБА_7 обвинувачується ще і в іншому аналогічному кримінальному правопорушенні, яке перебуває на розгляді у суді, що дає підстави вважати, що обвинувачена продовжує вчиняти злочини проти власності громадян.

Інших доводів, які б давали підстави для пом`якшення покарання обвинуваченій колегія суддів не знаходить, а доказів того, що обвинувачена хворіє і їй потрібно лікуватися не в ізоляції від суспільства, суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обране обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України, відповідає меті і засадам призначення покарання, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами, але й є справедливим.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли, тому підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Разом із тим, на підставі ч.2 ст.404 КК України, апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних скарг, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» слід зарахувати обвинуваченій ОСОБА_7 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня обрання їй запобіжного заходу тримання під вартою по день набрання вироком законної сили, оскільки вказаний термін вона перебувала під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_7 , із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині зарахування строку відбуття покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк її тримання під вартою з 19.02.2016 року по 21.04.2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою у той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4