АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Донецьку Донецької області, громадянка України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000475 від 27 червня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_9 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підозрюваної ОСОБА_8 ,

В апеляційних скаргах:

захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_8 . Вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає обставинам справи, ухвалена з порушенням норм кримінального процесуального закону та не відповідає нормам матеріального права. Зазначає, що прокурор у справі не надав жодних доказів про наявність ризиків, встановлених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також, не надав жодного доказу слідчих дій, які проводяться у цьому кримінальному провадженні, що не дозволяє завершити досудове розслідування, звідси виглядають необґрунтованими висновки слідчого судді, викладені у мотивувальній частині ухвали, а продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , вину якої у визначений спосіб не доведено, є обмеженням її прав і свобод, що не припустимо з огляду на положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не відповідає правовим висновкам Європейського суду з прав людини.

захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Звертає увагу на суттєве порушення суддею конституційного права особи на захист, а саме, порушення вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, що потягло за собою неможливість всебічної, ґрунтованої підготовки захисника до судового засідання. Вважає, що слідчий суддя повинен був відмовити в задоволення клопотання слідчого, оскільки прокурором та слідчим не доведено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу не зникли або не зменшились. Зазначає, що ОСОБА_8 , є раніше не судимою, до вчинення кримінальних правопорушень не схильна, її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України на теперішній час не встановлена.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року було задоволено клопотання слідчого з ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 до 10 листопада 2016р., з визначенням застави у розмірі 1378000 грн.

Обираючи запобіжний захід та призначаючи розмір застави, слідчий суддя зазначив, що заявлені прокурором ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились. Вважає обґрунтованими обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу, оскільки з огляду на наявність ризиків, встановлених п.1, 3-5 ст. 177 КПК України, і підтверджених у судовому засіданні, значний обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно провести у кримінальному провадження, дійсно не дозволяє завершити досудове розслідування без продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 . При визначенні розміру застави слідчий судді врахував те, що ОСОБА_8 була пред`явлена підозра у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисників, підозрюваної, які підтримали вимоги апеляційних скарг і просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а вимоги скарг без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційних скарг підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

27 червня 2014 року відомості про вказане кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000475.

14 липня 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року відносно підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

02 вересня 2016 року строк досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню продовжено постановою заступника прокурора Дніпропетровської області до чотирьох місяців, тобто до 11 листопада 2016 року.

09 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 10 листопада 2016 року.

Як слідує з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя, при здійсненні розгляду клопотання слідчого, дійшов висновку про його задоволення та про продовжив строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , що послугувало перегляду ухвали слідчого судді за скаргою захисників в апеляційному порядку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.

Зазначених положень діючого законодавства слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано не було.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 належним чином не врахував дані про особу, те, що вона має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, раніше до будь-якої відповідальності не притягалася, має міцні соціальні зв`язки, родину та незадовільний стан її здоров`я.

Крім того, навіть з урахуванням обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування, колегія суддів не вважає виправданим подальше тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг захисників стосовно істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції знайшли своє підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням згідно п.2 ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , є обґрунтована підозра у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п.1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України є реальними.

Однак, беручи до уваги правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваної, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.181, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 - скасувати.
Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ СУ прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 10 листопада 2016 року, звільнивши з-під варти.
Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, не залишати місце постійного проживання розташоване за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово з застосуванням електронного засобу контролю, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, повідомляти про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з особами, яких визнано свідками у кримінальному провадженні.
Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4