Справа № 396/1009/15-к
Провадження № 1-кп/396/110/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, українець, громадянин України, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , не одружений, утриманців немає, освіта середня-спеціальна, не працює, інвалідом не являється, раніше судимий: Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області 24.12.2015 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, згідно ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, 01.03.2016 року Новоукраїнським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 3 х років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Краснолісся Олександрівського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 , не одружений, освіта середня-спеціальна, не працює, інвалідом не являється, раніше судимий: вироком Новоукраїнського районного суду від 17.03.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, 10.03.2016 року Новоукраїнським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 2 х років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) років 1 місяця позбавлення волі,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
законного представника ОСОБА_12 ,
потерпілого ОСОБА_13 ,
представника служби у справах неповнолітніх Новоукраїнського РДА ОСОБА_14 ,
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
17 квітня 2015 року близько 15 години 30 хвилин, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та реалізовуючи його, зустрівши в центрі міста Новоукраїнка Кіровоградської області потерпілого ОСОБА_13 , та в подальшому перебуваючи з ним на залізничному вокзалі м. Новоукраїнка Кіровоградської області, який розташований по вул. Карла Маркса, висловлюючи погрози застосування насильства до ОСОБА_13 , відкрито заволоділи належним йому майном, а саме: грошовими коштами в сумі 250 гривень та мобільним телефоном моделі Samsung Galaxy Gio GT-S5660, в середині якого знаходилась сім картка «life», на рахунку якої було 20 копійок та флеш картка, ємністю 8 Гб.
Розпорядившись викраденим на власний розсуд, вилучені грошові кошти ОСОБА_5 , розділив між собою та ОСОБА_6 , якими розпорядились як власними.
В подальшому неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , віддав потерпілому ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 50 грн., з метою, щоб потерпілий міг доїхати додому, також віддав сім картку «life» та флеш картку ємкістю 8 Гб.
Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №121 від 20.04.2015 року, станом на квітень місяць 2015 року, ринкова (дійсна) вартість одного мобільного телефону ТМ Samsung Galaxy Gio GT-S5660 складає 450 грн., ринкова (дійсна) вартість однієї SIM картки (стартового пакету) оператора мобільного зв`язку «Лайф» складає 15 грн., та ринкова (дійсна) вартість однієї флеш картки TM Verico micro CDHC 8 Gb складає 78 грн.
Своїми навмисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 793 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України спочатку визнав, в подальшому частково а потім заперечив вину, потім знову визнав, пояснивши суду, що влітку 2015 року, точної дати не пам`ятає, близько 15.00 години, він разом з ОСОБА_6 сиділи в парку біля будинку культури по вул.Леніна в центрі м. Новоукраїнка, де побачили ОСОБА_13 , до якого підійшов та почав розпитувати про роботу, який розповів, що він влаштувався працювати в копманію МТС та займався розповсюдженням стартових пакетів, розпитав, як продає та заробляє кошти та останній направлявся на залізничний вокзал, оскільки йому потрібно їхати електричкою до м. Кіровограда. Вони вирішили провести ОСОБА_15 до залізничного вокзалу він ішов поруч з ним, а ОСОБА_16 ішов метрів 20 від них та метрів 40 від вокзалу стоячи на платформі, він забрав у ОСОБА_15 кошти виручені за день виручки, а телефон уже був у нього в руках, так як він взяв поспілкуватися з начальником але не повернув, а ОСОБА_16 ходив неподалік них. Коли, прийшла електричка ОСОБА_17 не захотів сідати на електричку, так як у нього був його мобільний телефон. Погроз з їх сторони не було, він злякався так як їх було двоє. А потім всі в трьох пішли до магазину «Максима», де ОСОБА_15 він посадив на маршрутку, і дав 50 грн. на дорогу та домовилися, що ОСОБА_17 привезе йому 40 стартових пакетів, а він йому поверне телефон та гроші, але ОСОБА_17 так і не поїхав до м. Кіровограда а наступного ранку приїхали працівники міліції і вилучили в нього мобільний телефон, який належить ОСОБА_18 .
Додавши, що ОСОБА_6 ніякого відношення до даного випадку не має, оскільки весь час перебував від них на відстані близько 20-30 метрів, а тому нічого не міг чути про їх домовленість. Просить сурово не карати, щиро кається в тому, що відібрав у потерпілого гроші та телефон, просить не позбавляти волі та дати йому шанс на виправлення, так як може самостійно все змінити та визнає, що не цінив те що мав та тих хто його оточував.
Обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не визнав та пояснив, що влітку 2015 року він разом з ОСОБА_5 були в центрі міста Новоукраїнка та побачили, що ОСОБА_17 , який стояв напроти магазину «Вікторія», бігав туди сюди і продавав сім-картки. ОСОБА_19 підійшов до ОСОБА_20 , та почав розпитувати, як останній заробляє гроші на продажі сім-карт, а потім повідомив, що йому потрібно на залізничний вокзал, та вони пішли разом з ним, так як він є вільна людина, куди хоче туди і ходить. Дорогою ОСОБА_17 та ОСОБА_19 йшли попереду, а він позаду, про що вони розмовляли він не чув, оскільки йдучи дорогою розмовляв по телефону, йому не було цікаво, так як він не аферист, жодного тиску ОСОБА_19 відносно ОСОБА_15 не вчиняв, останній не супротивився, віддавши речі та не упирався. Назустріч їм ішов чоловік, якого він спитав чи встигають на електричку, прийшовши на залізничний вокзал, він залишився чекати біля приміщення вокзалу, а ОСОБА_17 та ОСОБА_19 пішли вкінець перону, коли електричка вже пройшла хлопці залишилися та пройшли вперед а він ішов позаду. Не заперечує, що брав у ОСОБА_21 гроші, але вважає, що не факт, що це гроші ОСОБА_22 . Вважає, що між ОСОБА_23 та ОСОБА_17 відбулася домовленість про те, що останній привезе стартових пакетів, а ОСОБА_19 поверне йому мобільний телефон та гроші, але останній звернувся до працівників міліції, так як у нього нічого не вилучалося, його відбитки пальців відсутні, тому вважає себе невинним у пред`явленому обвинуваченні та просить виправдувати.
Вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_13 , допитаний 14.11.2016 року в режимі відеоконференцзв`язку з Кіровським районним судом м. Одеси, в судовому засіданні пояснив, що дати не пам`ятає та перебуваючи в м. Новоукраїнка, його пограбували ОСОБА_19 та ОСОБА_16 з якими не був раніше знайомий та зустрівся в центрі (в парку), потім ішли в напрямку залізничного вокзалу та по дорозі обоє розпитували про його роботу, в їх поведінці не було підозрілих дій та на його думку останні були тверезі. По дорозі хв. 20-25 ОСОБА_19 та ОСОБА_16 весь час ішли за ним та він заходив у магазин, вони зайши за ним не відразу, можливо у них і був час домовитися про злочинні дії. Телефон спочатку попросили зателефонувати його начальнику, але коли він прохав повернути, телефон не віддали. Біля залізничного вокзалу покликали відійти в сторону, але хто сказав вже не пам`ятає, відвели його у безлюдне місці метрів 200 від вокзалу та відібрали його мобільний телефон та гроші, зірвали навушники, але хто зірвав вже не пам`ятає, за плином часу. Довгаль і Телевний були разом, але забирав ОСОБА_19 гроші і телефон, а ОСОБА_16 стаяв на відстані 1.5 м від нього, майже поруч, а потім вилученими коштами поділилися, комусь більше, комусь менше, суми вже не пам`ятає. З їх сторони були погрози, якщо він їм не віддасть гроші, то не виїде з м. Новоукраїнка. Біля вокзалу ОСОБА_24 дістав пляшку, яку або підняв із землі, або із поли куртки та погрожував нею ОСОБА_21 , уточнивши, що пляшка була від пива зеленого кольору з відбитим дном і саме в той час як пляшка була у руках ОСОБА_25 , вони сказали віддавай гроші і він віддав, так як сприйняв як реальну загрозу для себе, від осіб, які були і вищі і ширші нього. Коли підійшла електричка, він не зміг сісти, так як перебували на великій відстані від неї та його тримали, а саме забрали і телефон, і гроші, а тому у нього не було ні телефона, ні грошей, щоб доїхати додому. Потім сім та флеш-картку йому повернули. Так як він не знає м. Новоукраїнка його провели до автобусної зупинки та по дорозі ОСОБА_19 віддав 50 грн. на автобус. Назустріч до зупинки зустрічалися люди до яких за допомогою не звертався, так як вважав, що ніхто не хотів би встривати в чужі проблеми.
Він міг привезти сім-картки особам, але про їх отримання необхідно було домовлятися з начальником та за них необхідно було віддати гроші 15 грн. за кожну, тобто за 40 штук, як просили хлопці необхідно було йому віддати свої 600 грн. і це йому було не вигідно, а в нього вже хлопці забрали і телефон, і гроші, про те що він привезе сім-картки він їм не обіцяв, мобільними телефонами не обмінювалися та про зустріч не домовлялися, та як можна було домовитися, коли відібрали мобільний телефон, а наступного дня приїхав та подав заяву до міліції про пограбування.
Претензій матеріального та морального характеру немає, так як мобільний телефон, сім та флеш-карту йому повернуто а та сума грошей, яку забрали хлопці для нього вже не актуальна, так як працює на будівництві та заробляє сам, призначити міру покарання відносить на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_26 пояснила у судовому засіданні, що разом з іншою жінкою в 2015 році, точної дати не пам`ятає, була понятою під час вилучення мобільного телефону слідчим з під фундаменту будинку, був працівник міліції без форим та ще одна особа, хто не знає. Під час вилучення телефону були присутні, ще двоє понятих. Якого кольору та марки телефон вона вже не пам`ятає.Ними було підписано протокол про проведення слідчої дії.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_27 пояснив у судовому засіданні, що у 2015 році працював разом з потерпілим ОСОБА_28 в компанії «Лайф», він по м. Кіровограду а ОСОБА_17 по області. Того дня, дати точно не пам`ятає, о 16 годині він приїхав до міста Новоукраїнка на вечірній електричці. Вийшовши з вокзалу, направишись додому метрів 200 нижче вокзалу в парку, метрів за 10 почув, що хтось біжить, побачив ОСОБА_29 , який спішив на електричку та був розгублений та невпенеий, спитав чи не пішла електричка, а хлопці метрів за 3 йшли за ним, з яких знає ОСОБА_30 . Хлопці його запитали чи знає він ОСОБА_31 і чи нормальний він хлопець та відповівши, що так, нормальний хлопець, вони розійшлися, куди звернули хлопці не бачив. У ОСОБА_29 була сумка, а у когось із хлопців був непримітний сірий мобільний телефон, підтверджує, що колись обвинувачений ОСОБА_19 запитував у нього, як влаштуватися в компанію та умови роботи. Того ж вечера до нього зателефонував ОСОБА_17 з невідомого йому номера телефону та повідомив, що у нього забрали телефон та гроші, саме ті хлопці, які йшли за ним, на залізничному вокзалі, а потім зателефонував начальник та попрохав знайти хлопців та вирішити питання добровільно, а через два дні слідчий викликав його на допит.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєному кримінальному правопорушенні крім показів потерпілого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_27 та самого обвинуваченого ОСОБА_5 , незважаючи на заперечення, щодо причетності до скоєння злочину обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується іншими дослідженими та перевіреними в судовому засіданні письмовими доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, а саме:
-заявою потерпілого ОСОБА_13 від 18.04.2015 р. до Новоукраїнського РВ УМВС України в Кіровоградській області, із змісту якої вбачається, що останній просить притягнути до відповідальності хлопців на ім`я ОСОБА_21 і ОСОБА_32 , які 17.04.2015 року близько 16 години на вулиці Карла Маркса в м. Новоукраїнка відкрито заволоділи грошима в сумі 250 гривень та мобільним телефоном моделі Samsung Galaxy Gio GT-S5660 сіро-чорного клольору, навушниками(том №1 а.п.229);
-протоколом огляду місця події від 18.04.2015 р., з відповідними фототаблицями за участю потерпілого ОСОБА_13 , який вказав на місце по ліву сторону від будівлі залізничного вокзалу через прохід наявні залізничні колії, де паралельно до залізничних колій по ліву сторону виявлено доріжку та проходячи по вказаній доріжці на відстані 120 м потерпілий ОСОБА_13 вказав, де двоє осіб забрали грошові кошті. (т. 1, а.п. 231-233);
- протоколом огляду місця події від 18.04.2015 р., з відповідними фототаблицями за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , який вказав місце на АДРЕСА_3 у господарському приміщенні знаходиться мобільний телефон Samsung Galaxy, який забрав у хлопця біля залізничного вокзалу та в подальшому через щілину дверей у вказаному господарському приміщенні зліва знаходиться мобільний телефон Samsung Galaxy, який вилучено у присутності понятих. (т. 1, а.п. 234-237);
- протоколом огляду предметів із фото- таблицею від 22.04.2015 року за участі понятих, оглянуто мобільний телефон Samsung Galaxy Gio GT-S5660 чорного кольору, розміром 10.5х5.5 см, який має потертості та не щільне прилягання задньої кришки до корпусу, при знятті задньої кришки, наявна акумуляторна батарея, які згідно постанови слідчого від 22.04.2015 року визнано речовими доказом та приєднано до кримінального провадження(т.1. а.п.239-244);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 22.04.2015 року, згідно з якого, потерпілий ОСОБА_13 , впізнав серед чотирьох мобільних телефонів, мобільний телефон, який у нього викрали двоє осіб за загальним видом телефону, по кольору, по задній кришці телефону та потертостям (т.1 а.п.245-248);
-протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 22.04.2015 року, згідно з якого, потерпілий ОСОБА_13 , впізнав особу, яка зображена на фотознімку 2 з ліва на право по рисам обличчя, яка вчинила відносно потерпілого грабіж, в розмові, мав ім`я ОСОБА_32 (том 1 а.п. 249-250);
-протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 22.04.2015 року, згідно з якою, потерпілий ОСОБА_13 , впізнав особу, за розрізом очей, формою обличчя, темним коліром волосся, якк зображена на фотознімку 4 з ліва на право та вчинила відносно нього грабіж та в розмові мала ім`я ОСОБА_21 (том 2 а.п.1-2);
-протоколом повернення речових доказів на зберігання від 22.04.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 від працівників міліції отримав на зберігання речові докази: мобільний телефон ТМ Samsung Galaxy Gio GT-S5660, сім картку Лайф, флеш картку, ємкістю 8Гб (т.2 а.п.1-3);
-висновком експерта за №121 від 20.04.2015 року, з відповідними фото таблицями, згідно з яким станом на квітень місяць 2015 року, ринкова (дійсна) вартість одного мобільного телефону ТМ Samsung Galaxy Gio GT-S5660 складає 450 грн., ринкова (дійсна) вартість однієї SIM картки (стартового пакету) оператора мобільного зв`язку «Лайф» складає 15 грн., та ринкова (дійсна) вартість однієї флеш картки TM Verico micro CDHC 8 Gb складає 78 грн., (том 2 а.п.4-12);
які також, на думку суду свідчать про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, яке їм інкримінуються, та, оскільки є належними та допустимими, згідно вимог ст. ст. 85, 86 КПК України, використовуються судом при прийнятті процесуального рішення.
До доводів обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та їх захисників про недоведеність їх вини та відсутності у їх діях складу злочину за ч.2 ст.186 КК України, суд відноситься критично.
Так, спростовуючи доводи обвинувачення, захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зазначили, що у обвинувачених була відсутня попередня змова, потерпілому ОСОБА_13 , ніхто не погрожував, а лише з найкращих міркувань їх підзахисні вирішили його провести до залізничного вокзалу та з`ясовували обставини роботи у фірмі в якій працював потерпілий ОСОБА_13 ..
Але, як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 , покази якого суд визнає правдивими і не одна сторона не поставила під сумнів, з показами якого погоджується і суд, він вийшовши з залізничного вокзалу, метрів 200 нижче вокзалу в парку, метрів за 10 почув, що хтось біжить, побачив потерпілого ОСОБА_29 , який спішив на електричку та був розгублений та невпенеий, який у нього спитав чи не пішла електричка, а хлопці йшли за 3 метра за Жиленком, з яких знає ОСОБА_30 , які його запитали чи знає він ОСОБА_31 а також підтвердивши, що колись ОСОБА_19 запитував у нього, як влаштуватися в компанію в якій він працював та умови роботи.
Зазначені покази свідчать також про те, що про умови роботи в компанії «ЛАЙФ», де працювали на той час свідок ОСОБА_27 та потерпілий ОСОБА_13 , обвинуваченому ОСОБА_19 було вже відомо.
Після цих подій ввечері того ж дня сам потерпілий ОСОБА_13 , йому детально розповів що його пограбували хлопці, які йшли за ним, тому суд погоджується із правдивістю показань потерпілого ОСОБА_13 , що саме ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , який стояв майже поруч на відстані 1.5 м від нього протягом всього часу відкрито викрали його мобільний телефон та грошові кошти, погрожуючи при цьому розбитою пляшкою, вчиненою за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. При цьому необхідно, щоб змова відбулася до початку вчинення злочину, але не на стадії замаху і не під час його вчинення.
Так як обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 самостійно проявили ініціативу провести потерпілого ОСОБА_13 до залізничного вокзалу, по дорозі потерпілий стверджував, що заходив в магазин, а через деякий проміжок часу зайшли і обвинуваченні та в останніх був час і домовитися про заволодіння особистими речами потерпілого, що останні і здійснли в безлюдному місці неподалік залізничного вокзалу.
Також доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження дослідженими безпосередньо у судовому засіданні та показами потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що останній ніяких активних дій не здійснював але весь час знаходився поруч та мав реальну можливість припинити незаконні дії, та вилученими грошовими коштами поділилися, комусь більше, комусь менше а також під час допиту потерпілого ОСОБА_13 в режимі відеоконференцзв`язку обвинувачений ОСОБА_16 достовірно розповідав замість питань до потерпілого про обставини домовленості ОСОБА_25 з ОСОБА_33 про отримання 40 стартових пакетів взамін відібраного мобільного телефону та грошових коштів, що у повному обсязі спростовує покази обвинуваченного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про непричетність ОСОБА_6 до скоєного злочину та перебування останнього на вістані 2 стобів(тобто 20метрів) від обвинуваченого ОСОБА_5 з потерпілим ОСОБА_13 , його покази спростовуються і показами свідка ОСОБА_27 ..
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_13 , послідовно давав покази в ході як досудового слідства так і судового розгляду, лише за плином часу вже не пам`ятає хто зірвав з нього навушники. Доказів про те, що потерпілий ОСОБА_13 оговорює обвинувачених, судом не встановлено.
Про попередню змову обвинувачених ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , та корисливий мотив свідчить роль кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а саме те, що кожен із обвинувачених подавляючи волю потерпілого, (якого обвинувачений ОСОБА_6 , під час допиту в режимі відеоконференцзв`язку обзивав непристойними словами та називав на прізвисько «овощ») погрожуючи йому розбитою пляшкою та тим, що він може ніколи не виїхати з міста Новоукраїнка, забрали у потерпілого мобільний телефон та грошові кошти в розмірі 250 гривень, даний телефон вилучено з щелини дверей господарського будівлі на території домоволодіння по АДРЕСА_3 та добровільно ОСОБА_5 розповів, що вищевказаний мобільний телефон він забрав у хлопця біля залізничного вокзалу. При цьому суд відмічає узгодженість дій обвинувачених та виконання кожним свого завдання по дорозі до залізничного вокзалу, а потім в районі залізничного вокзалу та в останніх була можливість повернути як мобільний телефон так і всі коштами по дорозі до автобусної зупинки.
Інші доводи захисту в їх сукупності не змінюють кваліфікацію дій обвинувачених та не виправдовують останніх.
Так, грабіж з об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення є відкритим викраденням чужого майна і означає незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника і в його присутності, які усвідомлюють вчинення викрадення. З суб`єктивної сторони - грабіж передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, вилучає чуже майно з корисливих мотивів - незаконного збагачення за рахунок чужого майна.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 , який, суд вважає, визнав себе винним частково, детально розповівши про обставини вчинення злочину та покази обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд розцінює як спосіб захисту ними від кримінальної відповідальності, оскільки їх покази спростовуються як показами потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_27 , так і письмовими доказами по провадженню, які є належними та допустимими доказами, узгоджуються між собою та викривають обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, оскільки, на думку суду, усі умисні, послідовні, цілеспрямовані дії обвинувачених, а саме: вибір потерпілого, над якимо мали фізичну перевагу, який не є місцевим жителем та не орієнтувався в місті, що унеможливлювало його опір, активні дії відносно нього, погрози про неможливість виїхати, які останній сприйняв реально як загрозу життю та здоров`ю, із застосування розбитої пляшки, що унеможливлювало опір потерпілого, їх подальша поведінка після скоєння активних дій - неповідомлення працівників поліції про злочин, відсутність намагань повернути викрадене майно потерпілому або відшкодувати його вартість, свідчать про наявність та спрямованість умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Аналізуючи здобуті по справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , повністю доведена за ч.2 ст.186 КК України і їх дії вірно кваліфіковано та підлягають кваліфікації за ч.2 ст.186 КК України, оскільки вони вчинили грабіж, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , необхідне і достатнє для їх виправлення і попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення тахарактер громадської небезпеки вчиненого кримінального правопорушеня, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, особу потерпілого та думку, щодо доцільної міри покарання, дані, що характеризують осіб обвинувачених, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинувачених до вчиненого ними діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченими ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , ними скоєно кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає часткове відшкодування завданої шкоди, шляхом повернення мобліного телефону,сім та флеш карток, 50 грн., активне сприяння у розкритті правопорушення та вчинення злочину у неповнолітньому віці.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , під час судового розгляду не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , судом не встановлено, так як стороною публічного обвинувачення не доведено обтяжуючої обставини вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , злочину в стані алкогольного сп`яніння та на думку потерпілого ОСОБА_13 з яким останні були поруч та на відстані не більше 1.5 м, останні були тверезими. Тому суд, вважає даний факт вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , злочину в стані алкогольного сп`яніння недоведеним стороною обвинувачення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При визначенні покарання, обвинуваченому ОСОБА_5 суд, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на час скоєння злочину був неповнолітнім, опинився в складних життєвих обставинах, характеризується посередньо, не має постійного місця роботи, іноді зловживає спиртними напоями, згідно довідок Новоукраїнської ЦРЛ від 19.08.2015р. та 02.04.2015р. на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався (том 2 а.п.15-18). Обвинувачений ОСОБА_5 проживає у родині з бабусею без реєстрації, з якою часто вчиняв сварки, остання на нього впливу не мала, неврівноважений, скритний, схильний до вчинення сварок і неадекватно реагує на зауваження, має товаришів з асоціальною поведінкою, підпадає під їхній вплив, що підтверджено дослідженими звітом служби про умови проживання та виховання неповнолітнього (а.п.141-142 т.3).
Обвинувачений ОСОБА_5 протягом розгляду справи поводився зухвало по відношенню до суду та учасників провадження, демонструючи явну неповагу, зневагу та грубість, дозволяв нецензурні висловлювання після завершення розгляду справи.
Суд враховує, також, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, думку публічного обвинувача і потерпілого щодо міри покарання, враховуючи, що призначене судом покарання буде сприяти вихованню обвинуваченого та попередить скоєння ним нових злочинів, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 скоїв тяжкий умисний корисливий злочин.
А також, враховуючи встановлені обставини, оцінюючи досліджені та проаналізовані докази по справі, суд дійшов висновку та вважає, так як обвинувачений не працює, немає постійного місця проживання, на час розгляду справи є повнолітньою особою, проживав в родині з бабусею, її опікуном не був і як визнав в судовому засіданні не цінив осіб, які його оточували, раніше неодноразово судимий: згідно вироку Новоукраїнського районного суду від 24.12.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України, до 3-х років позбавлення волі, згідно ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, вирок набув законної сили, згідно ухвали апеляційного суду Кіровоградської області 14.04.2016 року, 01.03.2016 року Новоукраїнським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 3 х років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.
Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та відносно обвинуваченого необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, якого суд вважає необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкості вчиненого злочину та висновків суду, суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Враховуючи, що скоєно обвинуваченим ОСОБА_5 злочин до винесення вироку від 24.12.2015 року, тому враховуючи положення п.23 ППВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбуття покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку по першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить вібувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов вирок виконується окремо. Відповідно до встановленого, суд прийшов до висновку, що вирок Новоукраїнського районного суду від 24.12.2015 року підлягає виконанню окремо.
Як слідує з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2016 року, то остаточне покарання йому необхідно призначати за правилами ч. 4 ст.70 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд також враховує положення ч. 5 ст. 72 КК України. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При визначенні покарання, обвинуваченому ОСОБА_6 суд, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання без реєстрації характеризується задовільно, не має постійного місця роботи, місця проживання, не одружений, утриманців немає, спиртними напоями не зловживає, з сусідами підтримував дружні відносини згідно довідок Новоукраїнської ЦРЛ від 22.04.2015р. та 21.04.2015р. на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався (том 2 а.п.35-42).
Суд, враховує поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 протягом розгляду справи, який поводився зухвало по відношенню до суду та учасників провадження, демонструючи явну неповагу, зневагу та грубість, не виконуючи законні вимоги суду та секретарів судового засідання, дозволяючи нецензурні та грубі висловлювання після завершення розгляду справи, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, думку публічного обвинувача і потерпілого щодо міри покарання, враховуючи, що призначене судом покарання буде сприяти вихованню обвинуваченого та попередить скоєння ним нових злочинів та приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий умисний корисливий злочин.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази по справі, суд дійшов висновку та вважає, так як обвинувачений ОСОБА_6 не працює, немає постійного місця проживання, проживав у АДРЕСА_2 на квартирі, раніше неодноразово судимий: згідно вироку Новоукраїнського районного суду від 17.03.2015 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1-го року позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, 10.03.2016 року Новоукраїнським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 2х років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 17.03.2015 року до 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та відносно обвинуваченогоо необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, якого суд вважає необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який вже засуджений до покарання у виді позбавлення волі, тяжкості вчиненого злочину та висновків суду, суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Як встановлено з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року, яким приєднано частково покарання за вироком від 17.03.2015 року, вирок набув законної сили, то остаточне покарання йому необхідно призначати за правилами ч. 4 ст.70 КК України. Строк відбуття покарання рахувати з 14 листопада 2015 року з 15 години 35 хвилин, з часу затримання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд також враховує положення ч. 5 ст. 72 КК України.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього увязнення включається строк: зокрема п. ''ґ'', -перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який продовжено судом до 01.01.2017 року, до набрання вироком законної сили, суд вважає залишити без змін, так як прийшов до переконання про призначення покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_13 не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Речові докази: мобільний телефон моделі Samsung Galaxy Gio GT-S5660, в середині якого знаходилась сім картка «life» та флеш картка, ємкістю 8 Гб, які визнано та приєднано до кримінального провадження постановою від 22.04.2015 року в якості речових доказів та відповідно до розписки повернуто потерпілому ОСОБА_13 необхідно повернути потерпілому ОСОБА_13 у (том 1 а.п.241-244).
Процесуальні витрати по провадженню у зв`язку з проведенням судової експертизи в провадженні за ч.2 ст. 186 КК України стороною обвинувачення не представлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ново- українського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.
Вирок Новоукраїнського районного суду від 24.12.2015 року підлягає виконанню окремо.

Зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 14.07.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати час його перебування під вартою з 14.07.2016 року до набрання вироком законної сили, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, відносно ОСОБА_5 залишити без змін до 01.01.2017 року, 17 година 10 хвилин.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за новим вироком,частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5(п`яти) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу затримання з 14 листопада 2015 року з 15 години 35 хвилин.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.11.2015 року по день набрання вироком законної сили, включно,з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, залишити без змін -до 01.01.2017 року, 15 година 30 хв.

Речові докази: мобільний телефон моделі Samsung Galaxy Gio GT-S5660, в середині якого знаходилась сім картка «life» та флеш картка, ємкістю 8 Гб, які знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_13 повернути ОСОБА_13 ..
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженими, які знаходяться під вартою - у той же термін з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1