Справа № 466/6674/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1051/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого- судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , наухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року,

з участю прокурора - ОСОБА_8 ,

адвоката - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з його безпідставністю.

Не погоджуючись із даним рішенням, адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при постановленні ухвали суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На переконання адвоката, наявні у справі докази, що характеризують особу засудженого, свідчать про те, що такий своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці повністю довів своє виправлення.

Окрім цього, звертає увагу на те, що у разі задоволення клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, фізична особа-підприємець ОСОБА_9 погодилася працевлаштувати його у кафе «Добрячок» на посаду продавця.

Щодо посилання суду першої інстанції на попередні судимості засудженого, то на думку адвоката, такі обставини, як те, що ОСОБА_10 раніше притягався до кримінальної відповідальності і знову вчинив злочин, не можуть вважатися підставою, яка виключає можливість умовно-дострокового звільнення.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нову, якою застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, адвоката на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просить задоволити апеляційну скаргу, розглянувши матеріали судового провадження, перевіривши апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував попередні судимості засудженого, те, що він раніше звільнявся умовно-достроково на невідбуту частину покарання та знову вчинив злочин, та прийшов до переконання, що адміністрацією Личаківської ВК(№30) УДПтС України у Львівській області не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_7 раніше судимий: 07 лютого 1996 року Воєнним судом Львівського гарнізону за ч.1 ст.222 КК України на 2 роки позбавлення волі; 03 квітня 2007 року Апеляційним судом Закарпатської області за ч.1 ст.358, ч.1 ст.263, (17, 93 п.А (КК 1960), ст.70 КК України на 12 років позбавлення волі, звільнений 12.06.2009 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 4 місяці 5 днів; 04 липня 2011 року Печерським районним судом м.Києва за ч.2 ст.187, ст.71 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

25 лютого 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова на підставі ч.5 ст.72 КК України у термін покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 26.02.2011 року по 11.10.2011 року.

Перебуваючи під вартою у Київському СІЗО з 02 березня 2011 року порушень вимог режиму відбування покарань не допускав.

У Личаківську виправну колонію прибув 09.11.2011 року. По прибутті в установу був працевлаштований на банно-пральному комплексі, до роботи відноситься сумлінно.

За час відбування покарання допустив два порушення вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією колонії вісім разів заохочувався.

Приймає участь та відповідально відноситься до робіт по благоустрою колонії. Реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», закінчив Личаківський навчальний центр (№30) та здобув робітничу спеціальність «Кухаря». Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом колонії, законні вимоги персоналу виконує. В колективі вживається добре, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості та з рідними шляхом листування, відвідує релігійні обряди та богослужіння.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у підпункті «а» п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції після всебічного й повного вивчення даних про особу засудженого, зробив вірний висновок про те, що ОСОБА_7 поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, так як хоча накладені на нього два стягнення погашені, і він має 8 заохочень, але це не свідчить, що останній став на шлях виправлення і перевиховання, і його нестабільна поведінка з дотримання вимог режиму відбування покарання, не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і на даний час не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.

Такі характеризуючи особу засудженого дані як наявність у нього декількох судимостей, двох стягнень, а також те, що ОСОБА_10 раніше умовно-достроково звільнявся, свідчить, що останній не зробив для себе відповідних висновків, відтак його умовно-дострокове звільнення може запобігти досягнення мети застосування покарання виправлення, ресоціалізацію і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними.

На думку колегії суддів апеляційного суду, адміністрацією установи виконання покарань не надано в повній мірі докази, які б свідчили про виправлення засудженого та можливість застосування до останнього умовно-дострокового звільнення.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається, відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4