АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/1972/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/218/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7

та його представника в особі адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2016 року.

Цією ухвалою за клопотанням слідчого Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000667 накладено арешт на автомобіль «Opel Omega 2.0» д.н.з. НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , - шляхом заборони його відчуження, продажу та керування до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, з визначенням місця зберігання автомобіля спецмайданчик для тимчасового затримання автотранспортних засобів ДП МВС України « Інформ ресурси».

Таке рішення було прийняте слідчим суддею водночас з поновленням строку звернення слідчого до суду з вказаним клопотанням, пропущеним, як зазначено слідчим суддею, з поважних причин.

Дане кримінальне провадження було розпочате за ст. 290 КК України за фактом встановлення 2 лютого 2016 року при дослідженні вказаного автомобіля на майданчику оглядової площадки НДКУ, що номер його кузова було змінено шляхом заміни відповідної ділянки кузова.

В обґрунтування арешту автомобіля слідчий суддя послався на доведеність наявності підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, вказаний автомобіль має значення для досудового розслідування, оскільки може бути доказом у кримінальному провадженні, а незастосування його арешту може перешкодити кримінальному провадженню, оскільки не виключає можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення.

Власник майна ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в арешті автомобіля, посилаючись на те, що він є добросовісним набувачем автомобіля, а тому вважає його арешт таким, що протирічить вимогам абз. 2 ч.6 ст. 170 КПК України. Зазначає також, що прийняття слідчим суддею в межах однієї судової ухвали двох рішень про поновлення строку звернення з клопотанням про арешт майна та про результати розгляду клопотання протирічить положенням ст. 117 КПК України. Звертає увагу апеляційної інстанції на помилковість вказівки в ухвалі про дату надходження клопотання слідчого, стверджуючи, що воно надійшло до суду 10-го, а не 8-го лютого 2016 року, як зазначено в ухвалі слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 проти її задоволення та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги.

У розумінні положень ст. 170 КПК України, арешту за ухвалою слідчого судді може бути піддано майно, за наявністю сукупності підстав та розумних підозр вважати, що воно відповідає певним критеріям, зокрема може бути предметом, доказом злочину.

Встановлений за результатами відповідного експертного дослідження факт несанкціонованої заміни номера кузова вищезазначеного автомобіля свідчить про обґрунтованість висновку слідчого судді про достатність підстав та розумних підозр вважати його предметом і доказом злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

Констатація об`єктивності стверджень апелянта про перебування вказаного транспортного засобу у власності добросовісного набувача, без належної досудової перевірки інформації щодо обставин його придбання ОСОБА_7 , є передчасною.

Посилання на те, що арешт автомобіля суттєво порушує права членів родини ОСОБА_7 на користування цим транспортним засобом, не узгоджується наявними в матеріалах судового провадження відомостями про те, що заміна номеру кузова автомобіля була виявлена в процесі процедури його перевірки за заявою ОСОБА_7 про зняття автомобіля з обліку для реалізації.

Останнє, у свою чергу, вказує на існування ризику відчуження автомобіля, як однієї з мотивацій необхідності його арешту.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий тричі звертався до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, а саме: 3-го, 8-го та 10-го лютого 2016 року.

При цьому 3-го та 8-го лютого воно поверталося слідчому в порядку ч.3 ст. 172 КПК України для усунення певних недоліків.

Таким чином, посилання в ухвалі слідчого судді на те, що 8 лютого 2016 слідчий дійсно звертався до суду із клопотанням про арешт майна, не суперечать наявним в матеріалах судового провадження даним, а зарахування цієї обставини при вирішенні питання про можливість поновлення вищезазначеного строку, в ухвалі слідчого судді належним чином вмотивовано.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність судової ухвали поясненням ст. 177 КПК України, правильності викладених в ній висновків слідчого судді не спростовує.

Враховуючи наведене в його сукупності та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2016 року про арешт тимчасово вилученого автомобіля «Opel Omega 2.0» д.н.з. НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_3 , - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді: