Провадження № 1-кп/744/47/2016
Єдиний унікальний № 744/678/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2016 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області кримінальне провадження за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000126 від 13 травня 2016 року за обвинувальним актом щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жовтневе Семенівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
За обвинувальним актом стороною обвинувачення ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення в тому, що він 13 травня 2016 року близько 07 години 00 хвилин, маючи умисел на незаконне зайняття рибним промислом, тобто незаконний вилов риби, та в подальшому реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи свідомо, з корисливим умислом, прийшов на берег річки Стратива, що розташована в селі Жовтневе (Янжулівка) Семенівського району Чернігівської області, де, продовжуючи свою протиправну діяльність, користуючись власними риболовецькими сітями, здійснив вилов водних біоресурсів (риби), а саме: п`ять карасів сріблястих вартістю 17 гривень 00 копійок кожен, загальною вартістю 85 гривень 00 копійок, десять линів вартістю 119 гривень 00 копійок кожен, загальною вартістю 1190 гривень 00 копійок, два окуні вартістю 17 гривень 00 копійок кожен, загальною вартістю 34 гривні 00 копійок, вісімдесят п`ять пліток вартістю 85 гривень 00 копійок кожна, загальною вартістю 7225 гривень 00 копійок, а в цілому на загальну суму 8534 (вісім тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривні 00 копійок, що згідно розрахунку за Таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземними особами та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, є істотною шкодою рибному господарству України. Внаслідок цього сторона обвинувачення вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 249 Кримінального кодексу України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України, не визнав повністю та від дачі показань відмовився, скориставшись положеннями ч. 1 ст. 63 Конституції України.
У судовому засіданні судом досліджено докази обвинувачення, а саме речові докази та документи (письмові відомості).
Оглядом визнаних у кримінальному провадженні речовими доказами двох риболовних сіток розмірами 50 м х 80 см та 10 м х 80 см (постанова про визнання речовими доказами на аркушах матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) (далі а.с.) 69) виявлено, що на бирці, котрою були опечатані сітки, відсутні належні підписи всіх учасників огляду місця події (компакт-диск із записом перебігу судового засідання та журнал судового засідання на а.с. 132-141).
За результатами огляду визнаної у кримінальному провадженні речовим доказом риби (постанова про визнання речовим доказом на а.с. 70а), яка доставлялася у судове засідання у замороженому стані, з`ясовано, що риба як речовий доказ взагалі не опечатана, на всіх трьох пакетах з рибою аніякі бирки із підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду місця події, не присутні (а.с. 132-141).
Судом також у судовому засіданні досліджені надані стороною обвинувачення документи, а саме:
протокол огляду місця події з доданою ілюстративною фототаблицею, за яким нібито вилучено рибу та дві риболовні сітки (а.с. 51-56);
розрахунки розміру шкоди, заподіяної рибному господарству України, за якими виведена сума завданих начебто ОСОБА_5 збитків у розмірі 8534 гривні 00 копійок (а.с. 60, 65);
лист Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Чернігівські області із висновками щодо істотної шкоди, завданої біоресурсам річки Стратива Семенівського району Чернігівської області, за аналогією із даними щодо Київського водосховища (а.с. 62);
довідка щодо видової належності риби Семенівської районної державної лабораторії ветеринарної медицини (а.с. 67).
Поряд з доказами обвинувачення, у судовому засіданні судом досліджені докази захисту, які отримані з таких процесуальних джерел доказів як показання.
Допитаний як свідок захисту ОСОБА_6 у судовому засіданні дав показання про те, що він працює офіцером з протидії терористичній загрозі Оперативно-розшукового відділу з місцем дислокації в місті Семенівка Чернігівської області ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13 травня 2016 року він ніс службу на території Янжулівської (Жовтневої) сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Близько 07 години ранку у бінокль він побачив двох осіб, які, на його погляд, вели незаконну ловлю риби забороненими засобами лову. Згодом вказаних осіб було фактично затримано. Одним з них виявився обвинувачений ОСОБА_5 , а іншим його батько. Про виявлені протиправні діяння було сповіщено органи Національної поліції України. Які саме документи складалися поліцією щодо цього випадку йому достеменно не відомо. З видів риби, котрі були вилучені у ОСОБА_5 на місці події, були: карасі; лини; окуні; плітка або краснопірка (охарактеризувати точно цей вид риби свідок не може).
Допитаний як свідок захисту ОСОБА_7 у судовому засіданні дав показання про те, що він працює старшим оперуповноваженим з протидії нелегальній міграції Оперативно-розшукового відділу з місцем дислокації в місті Семенівка Чернігівської області ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вранці одного з днів травня 2016 року на підставі певної інформації щодо незаконного вилову риби в районі села Янжулівка (Жовтневе) Семенівського району Чернігівської області військовослужбовцями Державної прикордонної служби України затримувався обвинувачений ОСОБА_5 разом з іншою особою похилого віку. Про це повідомлялася слідча група поліції, яка складала відповідні документи щодо такого випадку. У ОСОБА_5 були вилучені точно лини, карасі, окуні. Ще була плітка чи краснопірка, але щодо ознак такого виду риби він не впевнений.
Допитана як свідок захисту ОСОБА_8 у судовому засіданні дала показання про те, що 13 травня 2016 року вона на запрошення працівників поліції брала участь як понята в огляді місця події за цим кримінальним провадженням. На місці події вона бачила якісь сітки, човен та рибу. Скільки було риби їй не відомо, при ній рибу ніхто не зважував та не перераховував. Права понятої їй ніхто не роз`яснював, що написано у проколі огляду місця події аніхто не читав. Вона стверджує, що підпис на продемонстрованій їй бирці, якою опечатані сітки, котрі є речовими доказами, вчинено не нею. Сітки при ній не упаковувалися. Досліджена при ній судом заморожена риба, визнана у кримінальному провадженні речовим доказом, начебто схожа на рибу, що була на місці події, але точно стверджувати, що це одна й та ж риба, через те, що риба взагалі не опечатана, вона не може.
Допитана як свідок захисту ОСОБА_9 у судовому засіданні дала показання про те, що 13 травня 2016 року вона була понятою при огляді місця події у даному кримінальному провадженні. У ході огляду місця події права понятої їй ніхто не роз`яснював. У протоколі огляду місця події на першій сторінці стоїть не її підпис. Риба при ній на місці події не зважувалася і не перераховувалася. Вагів там не було. Сітки не вимірювалися і не упаковувалися. Підпис на бирці, якою опечатані сітки, не її. Фотографування на місці події при ній не проводилося. Вона не може підтвердити, що досліджена при ній судом заморожена риба, визнана речовим доказом, є саме тією рибою, що була на місці події, адже риба не опечатана.
Дослідивши у судовому засіданні докази обвинувачення й захисту, суд убачає за необхідне визнати обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні невинуватим та виправдати його за наступних обставин.
З диспозиції інкримінованої ОСОБА_5 ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України видно, що кримінальна відповідальність за незаконне зайняття рибним добувним промислом настає тільки у разі, якщо таке діяння заподіяло істотну шкоду.
У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», які суд вважає правильними, на те, що шкода є істотною, у цьому разі можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено, тощо. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зважаючи на викладене, суд переконаний, що для можливості кваліфікації діяння ОСОБА_5 як кримінально караного необхідні об`єктивні дані або про повне знищення ним через протиправне діяння нерестовища, або про вилов ним великої кількості риби в період нересту, або вилов нечисленних видів риб або тих, у відтворенні яких є труднощі, або про добування численної кількості риби або риби, вилов якої заборонено.
Втім, з поставлених до вини ОСОБА_5 обставин видно, що він таких дій не чинив.
Зокрема, ОСОБА_5 поставлено до вини те, що він всього тільки нібито виловив 5 карасів сріблястих, 10 линів, 2 окуні та 85 риб, схожих на плітку.
У разі здобуття такої кількості риби її масу, вилучену з навколишнього природного середовища, саму по собі не можна вважати великою.
Згадані види риб не можуть бути нечисленними видами риб або тими, у відтворенні яких є труднощі, позаяк у відповідності до глобальних критеріїв Міжнародного союзу охорони природи (IUCN) та його Червоного списку (IUCN, 2001. Categories & Criteria (version 3.1)) такі види риб, розповсюджених у водоймах України, як карась сріблястий (біномен carassius gibelio), лин (біномен tinca tinca), окунь звичайний (біномен perca fluviatilis), плітка звичайна (біномен rutilus rutilus) і навіть краснопірка звичайна (біномен scardinius erythrophthalmus), відносяться до категорії «найменший ризик» (англ. Least Concern, акронім «LC»), тобто такої категорії, що надається сучасним видам або таксонам нижчого рангу, які пройшли оцінку стану популяції, але не були занесені до будь-якої іншої категорії, зокрема, не є «під загрозою» (англ. threatened), «близьким до загрозливого» (англ. near threatened) або (до 2001 року) «залежним від охорони» (англ. conservation dependent).
Враховуючи такі дані, суд також не повинен враховувати вказані види риб як безумовно цінні види водних біоресурсів, зважаючи лише на одну назву Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, на які зроблено посилання в обвинувальному акті, бо ці такси застосовуються не тільки до малочисельних, погано відтворюваних чи коштовних видів риб, але й, як зазначено у Таксах, і до «іншої риби (крім видів, занесених до Червоної книги України)», тобто до переважної більшості видів риби.
Крім цього, будь-який нормативний правовий акт, яким затверджені певні такси (нім. Taxe, від лат. taxo оцінюю) за своєю правовою природою є нічим іншим як встановленими державою або місцевими органами влади стабільними розцінками на товари (ресурси) чи послуги.
З огляду на таке, суд не може ототожнювати назву стабільних розцінок (такс) за незаконне добування водних біоресурсів (частину норми здебільшого природоресурсного права (підгалузі екологічного права)) з відповідним охоронним статусом певних тварин, їх віднесенням до рідкісних видів фауни, заходами щодо їх збереження (нормами природоохоронного права (іншої підгалузі екологічного права)).
Отже, беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність наслідків інкримінованого ОСОБА_5 діяння у виді заподіяння істотної шкоди, через що аналізоване судом діяння, з-за браку всіх ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України, може підпадати (за наявності доказів) лише під дію норми ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою обумовлено адміністративну відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).
Приходячи до такого висновку, суд не бере до уваги доводи, викладені у листі Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Чернігівські області від 14 червня 2016 року № 04-08/418 (а.с. 62), адже аргументи цього листа щодо існування істотної шкоди через констатацію начебто великого вилову біоресурсів річки Стратива, базуються не на дослідженнях, проведених саме щодо водойми цієї річки, а на абстрактних відомостях, виведених за узагальнюючою аналогією з даними, отриманими у результаті вивчення зовсім іншого середовища Київського водосховища, що є неприпустимим, оскільки це зовсім не відповідає приписам ч. 4 ст. 3 Кримінального кодексу України, згідно яких застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено, суперечить принципу верховенства права, закріпленому нормами ч. 1 ст. 8 Конституції України, порушує вимоги п. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої на третій сесії Генеральної Асамблеї ООН резолюцією 217A(III) від 10 грудня 1948 року, у відповідності до яких нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.
Поряд з цим, посилання у цьому листі на те, що риба була виловлена начебто у період нересту, що мовбито є однозначною ознакою істотної шкоди, також не може мати самостійного суттєвого значення для кваліфікації розглядуваних судом діянь як кримінально караних.
Більш того, автор листа хибно сприймає поняття «період нересту», фактично прирівнюючи це поняття до обмеженого чіткими датами календаря періоду часу, що обов`язково встановлений нормативними правовими актами, протягом якого ловля риби через її можливе перебування на нересті заборонена.
Однак, поняття «період нересту» судом так сприйматися не може, адже з іхтіологічної точки зору цей період не може бути безперечно прив`язаний до точних дат, прописаних у законодавстві, бо не конкретна дата, а переважно відповідна температура води у певний сезон є тим сигнальним чинником, котрий визначає як початок нересту у визначених видів риб, так і його кінець, тривалість інкубаційного періоду.
Таким чином, позаяк у кримінальному провадженні стороною обвинувачення зовсім не доведено доказами те, що виловлена риба нерестилася і внаслідок її виокремлення з навколишнього природного середовища у такому стані утворилися складнощі у подальшому відтворенні пійманих видів риб, говорити про істотну шкоду у цьому контексті у суду немає підстав.
За таких обставин, суд зауважує, що у діянні обвинуваченого ОСОБА_5 унаслідок відсутності об`єктивної сторони у повному обсязі відсутній склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України.
Разом з тим, суд зазначає, що сформульоване за обвинувальним актом обвинувачення ОСОБА_5 має істотний прорахунок, який сам по собі виключає вірогідність кваліфікації вказаного в обвинувальному акті діяння як злочинного.
Зокрема, диспозиція ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України має бланкетний характер.
Виходячи з цього, для з`ясування змісту умов незаконності зайняття рибним добувним промислом потрібно звертатись до нормативних правових актів, які регулюють порядок здійснення рибальства в Україні.
Однак, аніяких порушень таких нормативних правових актів з посиланням на відповідні пункти, частини, статті, глави чи розділи цих нормативних правових актів обвинуваченому до вини не поставлено.
Поряд з наведеним суттєвим недоліком обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_5 , суд також упевнений у відсутності достатніх і допустимих доказів вини обвинуваченого ОСОБА_5 взагалі.
Так, суд не може взяти до уваги і на підставі ч. 1 ст. 89 Кримінального процесуального кодексу України визнає недопустимими:
дані протоколу огляду місця події з доданою ілюстративною фототаблицею (а.с. 51-56), адже за відомостями приведених вище показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цей протокол не засвідчує реальний факт, зміст і результат цієї слідчої дії, його складання проведене з допущенням істотних порушень вимог ч. 3 ст. 104 Кримінального процесуального кодексу України, адже понятим у ході огляду не повідомлялося про фотографування, їм не роз`яснювалися права, риба при них не зважувалася і не перераховувалася, вилучені сітки не вимірювалися, зі змістом протоколу перед підписанням поняті не ознайомлювалися, а ОСОБА_9 вчинення нею підпису на першому аркуші протоколу заперечує;
дані оглянутих у судовому засіданні речових доказів, а саме, зазначених вище двох сіток, опечатування яких проведене з грубими порушеннями правил ч. 5 ст. 237 Кримінального процесуального кодексу України, бо у судовому засіданні виявлено, що на бирці упаковки цих речових доказів відсутні належні підписи всіх учасників огляду місця події, що є обов`язковим і передбачено згаданою частиною статті кримінального процесуального закону;
дані оглянутого у судовому засіданні іншого речового доказу, а саме риби, котра взагалі не опечатувалася, що у повній мірі не відповідає приписам ч. 5 ст. 237 Кримінального процесуального кодексу України;
дані розрахунків розміру шкоди, заподіяної рибному господарству України (а.с. 60, 65), за якими виведена сума завданих начебто ОСОБА_5 збитків у розмірі 8534 гривні 00 копійок, позаяк ця сума ґрунтується на відомостях про кількість і види риби, описаної в протоколі огляду місця події, що оформлений з порушенням означених приписів кримінального процесуального закону;
дані листа Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Чернігівські області (а.с. 62) із висновками щодо нібито істотної шкоди, завданої біоресурсам річки Стратива з мотивів, наведених вище, а також через те, що відомості цього листа також засновані на даних про види і кількість вилучених риб за недопустимим протоколом огляду місця події;
дані довідки щодо видової належності риби Семенівської районної державної лабораторії ветеринарної медицини (а.с. 67), бо за матеріалами кримінального провадження невідомо яка саме риба досліджувалася у даному разі, оскільки через відсутність відомостей про опечатування риби як речового доказу зазначеною лабораторією ветеринарної медицини могла досліджуватися риба яка завгодно.
Воднораз окремі відомості наведених показань свідків захисту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про нібито вчинення протиправних дій ОСОБА_5 , не можуть бути сприйняті судом як достатні для підтвердження висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, позаяк поодинокі показання свідків захисту без їх підкріплення іншими доказами не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а тому ці показання, на основі правил ч. 1 ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України щодо оцінки доказів, судом як докази вини ОСОБА_5 відкидаються.
Враховуючи викладене, суд констатує, що у кримінальному провадженні стороною обвинувачення належні і допустимі докази вини ОСОБА_5 суду не надано й такі докази цією стороною, з огляду на опис матеріалів кримінального провадження (а.с. 46), у ході досудового розслідування не зібрані.
Поряд з цим, у суду немає підстав для ігнорування відомостей вказаних вище показань свідків захисту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки відповідно до основоположної презумпції, закладеної у норму ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, суд приходить до остаточного переконання, що у діянні обвинуваченого ОСОБА_5 унаслідок відсутності об`єктивної сторони складу злочину, достатніх і допустимих доказів його винуватості, відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України, з огляду на що за правилами п. 2 ч. 1 та ч. 6 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України через установлення невинуватості обвинувачений ОСОБА_5 й підлягає виправданню.
Під час кримінального провадження ОСОБА_5 не обмежувався у правах, які потребують поновлення.
Заходи забезпечення кримінального провадження, обумовлені п. п. 3 9 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі запобіжний захід, щодо ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні процесуально не застосовувалися.
Предмети, визнані речовими доказами, зокрема, риба та дві риболовні сітки, за правилами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України підлягають знищенню.
Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Чернігівській області та Янжулівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області ціною в 8534 гривні 00 копійок до ОСОБА_5 щодо грошового відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 17-22), який заснований виключно на обставинах обвинувачення ОСОБА_5 , через виправдання обвинуваченого ОСОБА_5 за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення за правилами ч. 3 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України слід залишити без розгляду.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України, визнати невинуватим та виправдати за відсутністю в його діянні складу вказаного кримінального правопорушення.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Чернігівській області та Янжулівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.
Речові докази:
дві риболовні сітки розмірами 50 м х 80 см та 10 м х 80 см, які передані на зберігання до Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, знищити після набрання вироком суду законної сили;
рибу у кількості 102 (сто дві) штуки (п`ять карасів сріблястих, десять линів, два окуні звичайні та вісімдесят п`ять риб, схожих на плітку звичайну чи краснопірку звичайну), яка зберігається в Семенівському районному споживчому товаристві, знищити після набрання вироком суду законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1