11-кп/775/285/2016(м)
265/494/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0000281 за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31 березня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енгельс, Саратовської області, РФ, громадянина України, працюючого водієм-експедитором ПП «Мізрахіна», не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.199 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (іспитовим строком три роки), з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рогатин, Івано-Франківської області, громадянина України, працюючого водієм-експедитором ПП «ПОНІМАР», не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.199 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (іспитовим строком три роки), з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках на користь держави процесуальні витрати у сумі 5 927,78 грн. за проведення судових експертиз.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_6 засуджено за те, що останній, будучи фізичною особою - підприємцем, не маючи відповідних ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, переслідуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, транспортування з метою збуту та збуту підакцизних товарів, незаконно виготовлених алкогольних напоїв, діючи з корисливих спонукань, посягаючи на систему оподаткування, порядок виробництва та обігу підакцизних товарів, встановлених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року, Законом України «Про безпечність та якість харчових продуктів» №2809-IV від 06.09.2005 року, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом» №1266 від 29.08.2002 року, приблизно в січні 2015 року, точну дату при проведені досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи про те, що його діяння має протиправний характер, переслідуючи злочинний намір, який полягає в отриманні незаконного прибутку шляхом незаконного придбання, зберігання та транспортування з метою збуту підакцизного товару - спирту, та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв за цінами значно нижчими від цін на підакцизні алкогольні напої, які продаються легально через пункти реалізації, у мережі Інтернет знайшов продавців (особистість яких досудовим розслідуванням не встановлена) спирту міцністю 96 градусів по ціні 45 гривень за літр. В подальшому ж, для реалізації свого злочинного наміру, через мережу Інтернет налаштував придбання сировини у вигляді спирту, кришок для пляшок, а також придбав тару (пляшки) і воду для розведення готової продукції, отримуючи придбаний товар через відділення служби доставки «Нова пошта» і «Делівері» міста Маріуполя, після чого транспортував його до приміщення гаражу, розташованого на території прилеглої до домоволодіння по АДРЕСА_4 , який знаходиться у його користуванні, де зберігав з метою подальшого збуту.

В подальшому з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_6 , в період часу з січня по вересень 2015 року, незаконно збував ОСОБА_7 підакцизний товар - спирт за ціною 350 грн. за 5 л., а в період часу з січня по вересень 2015 року, збував незаконно виготовлену горілчану продукцію суб`єктам підприємницької діяльності, серед яких ПП « ОСОБА_8 », ПП «Пулях», ПП «Гончарук», ПП «Батюк», а також населенню міста Маріуполя через власті торгівельні пункти.

Крім цього, приблизно в січні 2015 року, реалізуючи злочинний намір, спрямований на незаконне виготовлення алкогольних напоїв, шляхом відкриття підпільного цеху ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , в кустарних умовах без дотримання встановлених рецептур, технологічних процесів і санітарних норм, в нежитловому приміщенні (гаражі), розташованому в АДРЕСА_4 , використовуючи предмети заздалегідь пристосовані для незаконного виготовлення алкогольних напоїв, а саме - пластикові каністри, лійку, шлангу, спеціальний ключ для закорковування кришок на пляшках з горілчаними виробами, підготовлені скляні пляшки від горілчаних виробів, шляхом змішування спирту етилового з підготовленою питною водою, незаконно виготовляв водно - спиртові розчини, які розливав в підготовлені скляні пляшки, об`ємом по 0,5 л. з етикетками з різними назвами, серед яких «Добірна», «Пшенична», «Смачна», «Посольська», «Старослов`янська», після чого незаконно виготовлені горілчані напої останній закручував металевими ковпачками для закупорювання горілчаних виробів та заклеював марками акцизного податку України, тим самим надаючи вказаним незаконно виготовленим алкогольним напоям ознак заводського виробництва та належності до сертифікованої алкогольної продукції відомих вітчизняних торгових марок.

В липні 2015 року, точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 з метою збільшення обсягів незаконно виготовленої фальсифікованої алкогольної продукції запропонував ОСОБА_9 за винагороду, у відповідності від обсягів виготовленої фальсифікованої горілчаної продукції, а саме, по 0,50 грн. за кожну виготовлену пляшку горілки, допомагати йому у виготовленні алкогольних напоїв, а в подальшому, ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні гаражу, розташованого на території домоволодіння по АДРЕСА_4 , шляхом змішування спирту етилового з підготовленою питною водою у пропорції 1 до 2 відповідно, розливали спиртовмісну суміш, що згідно висновку експерта №412 від 19.01.2016 «...містить спирт етиловий та є кустарно виготовленими спиртовмісними сумішами з порушенням технології горілчаного виробництва, і не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови», вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови» та Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів», і є едальтерованими, недоброякісними та небезпечними для здоров`я людини...», а потім закатували у пляшки ємкістю 0,5 літра, які заклеювали марками акцизного податку України, тим самим надаючи вказаним незаконно виготовленим алкогольним напоям ознак заводського виробництва та належності до сертифікованої алкогольної продукції відомих вітчизняних торгових марок.

В подальшому ж ОСОБА_6 і ОСОБА_9 незаконно транспортували фальсифіковану горілчану продукцію на автомобілях «VOLKSWAGEN PASSAT», який належить на праві власності ОСОБА_6 та мікроавтобусі VOLKSWAGEN, який знаходився у користуванні ОСОБА_9 до торгівельних місць, де незаконно збували суб`єктам підприємницької діяльності і населенню м. Маріуполя Донецької області.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи єдиним умислом, в період з січня по вересень 2015 року, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , переслідуючи злочинний намір, з метою придання незаконно виготовленій ними при зазначених вище обставинах горілчаній продукції товарного вигляду, шляхом незаконного виготовлення, зберігання, придбання та перевезення з метою використання при продажу товарів, збуту, незаконно виготовлених марок акцизного податку, за допомогою комп`ютерної техніки та кольорового принтеру виготовляв марки акцизного податку, які в подальшому він і ОСОБА_9 наклеювали на пляшки готової фальсифікованої алкогольної продукції, після чого протягом тривалого часу, до 1 вересня 2015 року включно, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що виготовлена горілчана продукція є фальсифікованою і наявні на ній марки акцизного податку підробленими, умисно збували вказану продукцію суб`єктам підприємницької діяльності і населенню міста Маріуполя через власні торгівельні пункти, тим самим незаконно виготовляли і використовували марки акцизного податку при продажі фальсифікованої алкогольної продукції.

ОСОБА_7 , не будучи фізичною особою - підприємцем і не маючи відповідних ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, переслідуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, транспортування з метою збуту та збут підакцизних товарів, незаконно виготовлених алкогольних напоїв, діючи з корисливих спонукань, посягаючи на систему оподаткування, порядок виробництва та обігу підакцизних товарів, встановлених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року, Законом України «Про безпечність та якість харчових продуктів» №2809-ІУ від 06.09.2005 року, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом» №1266 від 29.08.2002 року, в період часу з січня 2015 року по вересень 2015 року, переслідуючи злочинний намір, який полягає в отриманні незаконного прибутку шляхом незаконного придбання, зберігання, транспортування з метою збуту та збут підакцизного товару - незаконно виготовлених алкогольних напоїв за цінами значно нижчими від цін на підакцизні алкогольні напої, достовірно знаючи, що спирт, який йому запропонував ОСОБА_6 є підакцизним товаром, придбав у останнього підакцизний товар - спирт за ціною 350 грн. за 5 літрів, а в подальшому вказаний спирт та незаконно виготовлену горілчану продукцію зберігав в гаражі, розташованому по АДРЕСА_5 , «AMJI №6». В подальшому ж переслідуючи свій злочинний умисел на отримання незаконного прибутку шляхом незаконного придбання, зберігання, транспортування з метою збуту та збуту підакцизного товару, ОСОБА_7 незаконно транспортував його на автомобілі «PEUGEOT 307», номерний знак НОМЕР_1 , який перебував в його користуванні на підставі генеральної довіреності до торгівельних місць, де незаконно збував суб`єктам підприємницької діяльності і населенню міста Маріуполя.

Крім цього, приблизно в січні 2015 року, реалізуючи злочинний намір, спрямований на незаконне виготовлення алкогольних напоїв, шляхом відкриття підпільного цеху ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , в кустарних умовах без дотримання встановлених рецептур, технологічних процесів і санітарних норм, в нежитловому приміщенні (гаражі), розташованому в АДРЕСА_4 , використовуючи предмети заздалегідь пристосовані для незаконного виготовлення алкогольних напоїв, а саме - пластикові каністри, лійку, шлангу, спеціальний ключ для закорковування кришок на пляшках з горілчаними виробами, підготовлені скляні пляшки від горілчаних виробів, шляхом змішування спирту етилового з підготовленою питною водою, незаконно виготовляв водно-спиртові розчини, які розливали в підготовлені скляні пляшки, об`ємом по 0,5 л. з етикетками з різними назвами, в тому числі і «Добірна», «Пшенична», «Смачна», «Посольська», «Старослов`янська» після чого незаконно виготовлені горілчані напої закручували металевими ковпачками для закупорювання горілчаних виробів та заклеювали марками акцизного податку України, тим самим надаючи вказаним незаконно виготовленим алкогольним напоям ознак заводського виробництва та належності до сертифікованої алкогольної продукції відомих вітчизняних торгових марок.

Крім цього, ОСОБА_7 , діючи єдиним умислом, в період з січня 2015 року по вересень 2015 року, знаходячись по АДРЕСА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи злочинний намір, з метою придання незаконно виготовленій при зазначених вище обставинах горілчаній продукції товарного вигляду, шляхом незаконного виготовлення, зберігання, придбання і перевезення з метою використання при продажу товарів, збуту незаконно виготовлених марок акцизного податку, за допомогою комп`ютерної техніки та кольорового принтеру виготовляли марки акцизного податку, які в подальшому ОСОБА_6 і ОСОБА_9 наклеювали на пляшки готової фальсифікованої продукції, після чого протягом тривалого часу до 1 вересня 2015 року включно, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що виготовлена горілчана продукція є фальсифікованою і наявні на ній марки акцизного податку підробленими, умисно збували суб`єктам підприємницької діяльності і населенню міста Маріуполя через власні торгівельні пункти, тим самим незаконно виготовляли і використовували марки акцизного податку при продажу фальсифікованої алкогольної продукції.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та правильності кваліфікації їх дій, просить вирок суду щодо останніх скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, ухвалити новий вирок, яким призначити кожному з обвинувачених покарання за ч.1 ст.204 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн., за ч.2 ст.204 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 000 грн., за ч.2 ст.199 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, визначити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та штрафу в розмірі семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 119 000 грн. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (іспитовим строком три роки), з покладанням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно. Автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» д/н НОМЕР_2 , який належить обвинуваченому ОСОБА_6 на праві власності, конфіскувати в дохід держави. Автомобіль «PEUGEOT 307», д/н НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , повернути останньому. Виключити з вироку посилання на ОСОБА_9 , як на особу, яка скоїла кримінальне правопорушення разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Зазначає, що суд необґрунтовано обрав принцип поглинення призначеного покарання у виді штрафу покаранням у виді позбавлення волі, від відбування якого обвинувачені звільнені на підставі ст.75 КК України. Внаслідок зазначеного рішення суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фактично були звільнені від відбування покарання у виді штрафу, що не сприятиме досягненню мети покарання. Крім того, ст.77 КК України містить вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, конфіскація майна до якого не включена, а тому суд в порушення вимог зазначеної норми закону, звільняючи обвинувачених від відбування основного покарання з випробуванням, призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна. Звертає увагу, що в порушення вимог ст.100 КПК України, суд не вирішив питання про долю незаконно виготовлених алкогольних напоїв та обладнання для їх виготовлення, які підлягають знищенню. Також суд не прийняв рішення про конфіскацію арештованих автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», який належить ОСОБА_6 та долю автомобіля PEUGEOT 307», який перебуває у користуванні ОСОБА_7 . Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі судового розгляду, встановивши винуватість ОСОБА_9 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, обвинувачення щодо якого висунуте не було та обвинувальний акт щодо якого не складався.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання вимог апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про необґрунтованість апеляційної скарги та законність судового рішення в частині призначення покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.2 ст.204, ч.2 ст.199 КК України, за які їх засуджено, були зроблені на підставі їх визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинувачених за ч.1 ст.204, ч.2 ст.204, ч.2 ст.199 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій за ч.1 ст.204, ч.2 ст.204, ч.2 ст.199 КК України, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Доводи прокурора про призначення обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 покарання у спосіб (за правовою формулою), зазначений в апеляційній скарзі, є необґрунтованими. Так, відповідно до ч.1 ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано лише до покарань у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Цей перелік є вичерпним, а тому до покарання у виді штрафу ст.75 КК України не застосовується.

Як вбачається з апеляційної скарги, прокурор просить призначити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 остаточне покарання у відповідності з вимогами ст.70 КК України шляхом складання призначених покарань, а саме шляхом складання покарання у виді позбавлення волі з покаранням у виді штрафу. На підставі ст.75 КК України обвинувачених звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (іспитовим строком), з покладанням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Проте такі вимоги прокурора суперечать нормам діючого законодавства. За правовим розумінням змісту вимог ст.70 КК України, в разі визначення остаточного покарання шляхом саме складання призначених покарань, будь-яке покарання, призначене окремо за кожен із злочинів, що утворюють сукупність, є невід`ємною та не віддільною частиною остаточного покарання, визначеного за сукупністю злочинів. Якщо хоча б до одного з видів покарань, призначених за сукупністю злочинів в зазначений спосіб, не можуть бути застосовані вимоги ст.75 КК України, то вони взагалі не можуть застосовуватися в такому випадку, а не частково, у даному випадку лише до покарання у виді позбавлення волі, як на це вказує прокурор в апеляційній скарзі. А тому його доводи в цій частині є цілком безпідставними та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, згідно вимог ст.77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. В порушення зазначених вимог закону, суд, дійшовши висновку про можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вимог ст.75 КК України, призначив останнім додаткове покарання у виді конфіскації майна, тим самим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є цілком обґрунтованими, а рішення суду про призначення обвинуваченим додаткового покарання у виді конфіскації майна безпідставним та таким, що не відповідає зазначеним вимогам закону. У зв`язку з чим вирок суду в цій частині підлягає відповідній зміні, згідно вимог ст.ст.408,409 КПК України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, тощо. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку, викладаючи формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, зазначивши ОСОБА_9 , як особу, яка вчинила кримінальні правопорушення разом з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Однак, обвинувачення ОСОБА_9 не висувалося, а тому суд порушив зазначені вимоги процесуального закону та вийшов за межі обвинувачення. Ці порушення є такими, що можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції, та не впливають на правильність висновків суду щодо кваліфікації дій обвинувачених. А тому вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.404, ч.1 ст.409 КПК України, підлягає зміні, а посилання суду на це виключенню з вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині вирішення питання про речові докази, а саме про конфіскацію арештованих автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» д/н НОМЕР_2 , який належить обвинуваченому ОСОБА_6 на праві власності, та повернення обвинуваченому ОСОБА_7 автомобіля «PEUGEOT 307», д/н НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні останнього, то колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Дійсно, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку, відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК України, повинен був зазначити рішення щодо долі речових доказів (спеціальної конфіскації). Однак, не зазначення цього рішення у вироку не впливає на правильність висновків суду щодо кваліфікації дій обвинувачених, доведеності обвинувачення та призначення покарання. Дане порушення може бути усунуте за відповідним клопотанням прокурора в порядку та за процедурою, передбаченими п.14 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України під час виконання вироку, за наслідками розгляду якого буде ухвалене судове рішення, яке підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.; за ч.2 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн.; за ч.2 ст.199 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_6 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки і з покладанням відповідно до ст.76 КК України на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання і періодично з`являтися туди для реєстрації.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.; за ч.2 ст.204 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн.; за ч.2 ст.199 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки і з покладанням відповідно до ст.76 КК України на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання і періодично з`являтися туди для реєстрації.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ОСОБА_9 , як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення разом з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області