Справа № 527/1532/16-к
провадження № 1-кс/527/405/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 25.07.2016 року, близько 09 год. 50 хв. в ході відпрацювання території Глобинського району працівниками Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області в м. Глобине по вул. Космонавтів був затриманий автомобіль ЗИЛ ММЗ-4502 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , 1968 року народження, який без відповідних документів перевозив близько 5 метрів кубічних розпиляних дерев різних видів.
25.07.2016 на прилеглій території Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Центральна, 189 м. Глобине, Полтавської області було проведено огляд автомобіля ЗИЛ ММЗ-4502 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , в якому знаходиться близько 5 метрів кубічних порізаних частин дерев. Після проведення огляду, вище вказаний автомобіль з дровами були вилучені на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області.
В ході досудового розслідування встановлено, що автомобіль «ЗИЛ ММЗ-4502 д.н.з. НОМЕР_1 , належить жителю АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та перебуває у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, з підстав зазначених у ньому.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
У відповідності до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ст. 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч. 6 ст. 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Частиною 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 2,3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з вимогами ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Слідчим суддею встановлено, що внаслідок вилучення в ході огляду речей, а саме: автомобіль «ЗИЛ ММЗ-4502 д.н.з. НОМЕР_1 , належить жителю АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та перебуває у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 . останні набули статусу тимчасово вилученого майна.
Вищевказані речі відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, мають значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягатимуть дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до їх втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим приведено доводи на підтвердження обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.
З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 167, 170-173, 175, 372, 309 КПК України, -
Клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події від 25.07.2016 року на прилеглій території Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Центральна, 189 м. Глобине, Полтавської області а саме автомобіль ЗИЛ ММЗ-4502 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , в якому знаходиться близько 5 метрів кубічних порізаних частин дерев.
Копію ухвали направити ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , прокурору Глобинського відділення Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , іншим зацікавленим особам - для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1