Справа № 128/2815/16-к
ВИРОК
Іменем України
05 вересня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000962 від 06.07.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, відбуваючого покарання в Стрижавській ВК № 81 УДПтС України у Вінницькій області, раніше судимого:

1) 22.04.2002 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

2) 15.10.2002 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 6 років позбавлення волі;

3) 24.03.2008 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;

4) 19.05.2011р.Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

5) 17.02.2014р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

6) 23.10.2014 р. АмурНижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

7) 18.12.2014р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

8) 30.04.2015р. АмурНижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі;

9) 16.02.2016 р. П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 393 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч.3, ст.393 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
16.02.2016 р. П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 393 КК України. З 10 травня 2016 року ОСОБА_4 відбуває покарання у Стрижавській виправної колонії № 81, яка розташована по вул. Алеї, 30 смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області.

По прибуттю до Стрижавської виправної колонії № 81 ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 391-393 КК України.

Однак, 5 липня 2016 року, близько 19 год. 00 хв., в ході прийому вечері у ОСОБА_4 винник умисел на вчинення втечі. Так, ОСОБА_4 знаючи та розуміючи наслідки своїх дій, а також, бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю належного контролю за ним з боку працівників Стрижавської виправної колонії № 81 самовільно, без відповідного на те дозволу представників адміністрації установи, вийшов з приміщення їдальні колонії та попрямував до господарського двору де подолав паркан, який відділяє котельню від їдальні установи, обійшов котельню та опинився на території промислової зони біля штабу та міжобласної багатопрофільної лікарні при Стрижавській виправній колонії № 81. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 рухаючись через промислову зону, дійшов до приміщення дисциплінарного ізолятору та приміщення камерного типу установи де подолав огорожу із сітки «Рабиці», пройшов по розмежувальній смузі та подолав огорожу із колючого дроту, почав рухатись по внутрішній забороненій зоні ділянки № 6 в бік спостережної вежі поста № 9, та був помічений молодшим інспектором відділу охорони ОСОБА_5 , який в свою чергу в голос попередив засудженого ОСОБА_4 щоб останній стояв на місці, однак ОСОБА_4 проігнорував попередження, підбіг до спостережної вежі поста № 9 та знову отримав голосове попереджений від ОСОБА_5 : «Стій! Стріляти буду!». Не зважаючи на попередження чатового, засуджений ОСОБА_4 почав перелазити через основну огорожу, а ОСОБА_5 в цей час здійснив із автоматичної зброї одиночний попереджувальний постріл в гору. Засуджений ОСОБА_4 стрибнув на зовнішню заборонену зону та почав бігти в сторону поста № 8. Після здійснення ОСОБА_5 пострілу у сторону засудженого ОСОБА_4 останній зупинився та виконав команду ОСОБА_5 : «Лягай!». В результаті чого близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_4 був затриманий представниками адміністрації установи на території зовнішньої забороненої зони колонії.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ст.393 ч.2 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що 05.07.2016р. в нього виник умисел на здійснення втечі. З цією метою він вийшов з приміщення їдальні та попрямував до господарського двору де переліз через паркан, обійшов котельню та опинився на території промислової зони біля штабу та лікарні розташорваної на території колонії. Далі він на території хоздвору подолав ще одну огорожу та продовжив рух до спостережної вежі де його виявив охоронець Свідерський, який крикнув йому, щоб він зупинився і здійснив постріл. Він продовжив свій рух, але коли почув постріли, він виконав команду «Лягай», і був затриманий працівниками колонії.

За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 393 КК України, як незакінчений замах на втечу з місця позбавлення волі, особою яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчинений повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, те що він посередньо характеризується за місцем відбуття покарання, перебуває на обліку, як засуджений який є схильним до втечі, у зв`язку з чим був останній раз засудженим за аналогічний злочин. Також суд враховує визнання обвинуваченим вини, та його щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню на заявлявся.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише при ізоляції від суспільства, через що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з врахуванням вироку від 16.02.2016 р. постановленого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 393 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, суд вважає за необхідне залишити попередній «тримання під вартою».

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 393 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання по вироку П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 393 КК України і остаточно до відбування визначити покарання у виді 6 (шести) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту прибуття до слідчого ізолятору м. Вінниця з 15.08.2016р.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.08.2016 року по день набрання чинності даним вироком, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також в строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід врахувати строк попереднього ув`язнення за вироком від 16.02.2016 р. ухваленим П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області з 16.02.2016р. по 16.03.2016р. та термін попереднього ув`язнення за вироком від 23.10.2014р. ухваленого АмурНижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська з 15.09.2014р. по 19.01.2015р. термін попереднього ув`язнення за вироком від 18.12.2014р. ухваленого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровськ в період з 07.03.2015р. по 30.04.2015р. та термін попереднього ув`язнення за вироком від 30.04.2015р. АмурНижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська в період з 28.01.2016р. по 15.02.2016р.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строки попереднього ув`язнення з 16.02.2016р. по 16.03.2016р., з 15.09.2014р. по 19.01.2015р. , з 07.03.2015р. по 30.04.2015р., з 28.01.2016р. по 15.02.2016р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в чинність залишити у вигляді тримання під вартою.

Речовий доказ: дві гільзи калібру 5.45 мм., які були здані до кімнати зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попередній «тримання під вартою».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: