Справа № 333/1055/16-к
Справа № 333/1055/16-к
Пр. № 1-кп/333/236/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, має загальну середньою освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

Судовим слідством, суд -

ВСТАНОВИВ:
23 лютого 2016 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходився біля гастроному №5 по вулиці Чапаєва у місті Запоріжжя, де побачив, що по вулиці рухається раніше невідомий йому чоловік з мобільним телефоном «Nокіа N73» в корпусі чорного кольору. В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману. Далі, останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, із корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом необхідності здійснення термінового дзвінку, заволодів мобільним телефоном «Nокіа N73» в корпусі чорного кольору, вартістю 200 гривень. Після цього, ОСОБА_4 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 200 гривень 00 копійок.
Грошові кошти, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 витратив на особисті потреби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факти його скоєння за обставин, викладених вище, розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати та пояснив, що у лютому 2016 року знаходився біля гастроному по вулиці Чапаєва у м. Запоріжжя, побачив раніше незнайомого йому чоловіка з мобільним телефоном, потерпілого ОСОБА_5 , попросив у нього мобільний телефон для термінового дзвінку, отримавши телефон зник з поля зору потерпілого та побіг з телефоном в сторону ст. «Запоріжжя-1» для продажу телефону, який в подальшому продав, отримані кошти витратив на власні потреби.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання своєї провини, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не виявлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий силу ст.89 КК України, на обліку в психіатричній лікарні та в наркологічному диспансері не перебуває, не працює, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах ч.1 ст.190 КК України з випробувальним строком, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИ В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного йому покарання, якщо він протягом випробувального строку 1 (одного) року - не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не застосовувалися.
Речові докази по справі:
-мобільний телефон «Nокіа N73»у корпусі чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, залишити останньому за належністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарского районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1