АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000903 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 квітня 2016 року ОСОБА_7 виправдано за ст.263 ч.1 КК України за недоведеністю його вини.
На вказаний вирок суду прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України.
При цьому апелянт вказував, що вказаний вирок вважає незаконним, необґрунтованим і невмотивованим, у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначав також, що при ухваленні вироку суд взяв до уваги показання обвинуваченого, його дружини ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,. даних ними в судовому засіданні, але ці свідки є родичами обвинуваченого і на досудовому слідстві давали інші показання та підтверджували саме ті обставини, що викладені в обвинувальному акті. Також вказував, що при проведенні обшуку в помешканні ОСОБА_7 були знайдені патрон калібру 5,45 мм та електрошокер, які за своїми ознаками в сукупності підтверджують факт збирання обвинуваченим речей такого характеру і, на думку апелянта, саме ці речі суд повинен був визнати доказом, які прямо вказують на факт незаконного зберігання ОСОБА_7 запалу гранати УЗРГМ. Апелянт зазначав також, що судом безпідставно не взято до уваги покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які виїжджали на місце пригоди в той день, оскільки вони не мають відношення до кримінального провадження, яке було розпочате на наступний день.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну
провадження №11кп/794/203/16 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_16
скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, виправданого ОСОБА_7 , захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вимоги прокурора безпідставні і в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що в 20-х числах вересня місяця 2013 року, перебуваючи на ринку «Верхньому», що по вул. Зеленій в м. Чернівці, у невстановленої слідством особи, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав запал гранати УЗРГМ, який являється засобом підриву ручних осколкових гранат типу РГД-5, Ф-1, РГ-42 та відноситься до категорії вибухових пристроїв і незаконно переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 22.03.2015 р.
Висновки суду про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах і відповідають фактичним обставинам справи.
Так, ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 22.03.2015 р. близько 17 год. його дружина на кухні чистила картоплю, він прийшов щоб їй допомогти і вони разом виявили у мішку з картоплею, яку він придбав того ж дня на продуктовому ринку по вул. Зеленій в м. Чернівці, запал від гранати УЗРГМ.
В подальшому, цей запал гранати у нього взяв ОСОБА_9 , який перебував у нього в гостях з іншими родичами, та пішов з ним до кімнати, після чого приблизно через хвилину пролунав вибух. Ніхто на той час не розумів, що це був вибуховий пристрій.
Крім того вказав, що під час досудового розслідування визнавав свою вину тому, що працівники міліції пообіцяли йому, що його притягнуть до тільки до адміністративної відповідальності.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що весною 2015 р. він з дружиною був гостях у свого брата ОСОБА_7 . Дружина брата пішла на кухню щось готувати і ОСОБА_17 пішов за нею. Йому захотілось пити і він також пішов на кухню, де і зустрів ОСОБА_18 , який вказував на якийсь металевий предмет з кільцем, який він щойно знайшов в мішку з картоплею. Що то був за предмет, ОСОБА_17 пояснити не міг та вийшов в іншу кімнату, а він потягнув за кільце, в результаті чого стався вибух.
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що близько 17 год. вона пішла на кухню чистити картоплю, а чоловік прийшов допомогти їй. В мішку з картоплею вони знайшли якийсь предмет і в цей момент підійшов ОСОБА_19 , який взяв цей предмет в руки і почав його розглядати. Вона вийшла з кухні, коли почула вибух. Як це сталось, вона не бачила.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що весною 2015 р. вони були в гостях у ОСОБА_20 . Коли стався вибух, вона була в іншій кімнаті з дитиною. Оскільки двері були відкриті, вона бачила вибух. Вибухівка була в руках її чоловіка.
Посилання прокурора на те, що свідки під час досудового розслідування давали одні покази, а під час судового розгляду зовсім інші покази, які не відповідають дійсності, є плутаними і непослідовними та такими, що викликають сумніви у їх правдивості, з урахуванням родинних взаємин, не є підставою скасування вироку.
Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.
В судовому засіданні зазначені свідки були приведені судом до присяги та були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Інших, будь-яких доказів, які б свідчили про неправдивість показань обвинуваченого та свідків, а також доказів незаконного поводження ОСОБА_7 зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, прокурором суду не було надано.
З огляду на вказані вимоги КПК України ,судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків, які вони давали в судовому засіданні, а посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, про пріоритетність показань обвинуваченого та свідків, що дані ними на стадії досудового слідства, як на доказ вини ОСОБА_7 є такими, що не відповідають вимогам закону.
Твердження прокурора про необ`єктивний розгляд справи, оскільки судом не взято до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та відмовлено у задоволенні його клопотання про їх одночасний допит, є безпідставними, оскільки вказані особи не були очевидцями події і про обставини їм відомо від осіб, які були допитані в судовому засіданні.
Відповідно до ч.7 ст.97 КПК України, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.
Крім того, в ч.14 ст. 352 КПК України, на яку посилається прокурор, зазначено, що суд має право призначити одночасний допит двох чи більше свідків, які вже допитані, але це право суду, а не його обов`язок.
А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які виїжджали на місце пригоди в складі слідчо-оперативної групи та відбирали пояснення у свідків і потерпілого, недопустимими доказами.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі про необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_7 у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, позбавлені підстав та спростовуються всіма наявними в кримінальному провадженні доказами, показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків, яким суд дав належну правову оцінку.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Посилання апелянта в своїй скарзі на електрошокер та патрон калібру 5,45 мм, які були знайдені в помешканні ОСОБА_7 , як на доказ винуватості останнього, є невірним та не має ніякого значення в цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. ОСОБА_7 не інкримінувалось незаконність придбання чи зберігання вказаних предметів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинули на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення та, які є безумовною підставою для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08.04.2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_21
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2

Копія вірна: суддя