Справа № 675/1221/16-к
Провадження № 1-кп/675/53/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2016 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000135 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Глібів, Гусятинського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з освіта базовою загальною середньою, раніше судимого:

06 квітня 2001 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку терміном 1 рік;

24 грудня 2001 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

11 лютого 2004 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

23 червня 2004 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

16 березня 2009 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

9 липня 2009 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

8 липня 2015 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
20 березня 2016 року засуджений ОСОБА_6 у кімнаті огляду Шепетівської виправної колонії № 98, яка розташована за адресою с. Климентовичі Шепетівського району Хмельницької області, під час етапування до Замкової виправної колонії № 58, знайшов паперовий пакунок від лікарських рослин фіточаю «Ехінацея» та кульковий дезодорант «Old Spise». Відкривши пакунок, він виявив, що його вмістом є наркотична речовина - канабіс, та будучи обізнаним у властивостях даної речовини, він вирішив заховати знайдене у сумку з особистими речами, з метою їх подальшого власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, 20 березня 2016 року близько 20 год. 20 хв. при прибутті ОСОБА_6 , в Замкову ВК № 58, що знаходиться в м. Ізяслав по вул.Гагаріна, 2 при проведенні обшуку засудженого, серед його речей виявлена та вилучена речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 246 від 6 квітня 2016 року, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом (в перерахунку на суху речовину) становить 20,21 гта 10,75 грам.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненому повторно, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному визнав повністю.
29 квітня 2016 року між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості, згідно якої останній повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 ч. 1 КК України до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену відповідно до вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.07.2015 року та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 8 місяців.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду з обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості, просить суд її затвердити та пояснив, що укладення угоди з її сторони є цілком добровільним і обвинувачений цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 також підтримав угоду про визнання винуватості і просить її затвердити.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.
Так, згідно із п.3 ч.1 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуваим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Прокурор також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.
Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненому повторно, зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню згідно ч. 2 ст. 309 КК України.
При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, за час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони, стосовно злочину розкаявся.

Обставиною, що пом`якшуює покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч.1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись п.3 ч.1 ст.314, ст.ст.368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2016 року між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України і призначити для нього покарання у виді позбавлення волі на строк 2 рік.
На підставі ст.71 ч. 1 КК України до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену відповідно до вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.07.2015 року та остаточно визначити для ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 8 місяців.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня проголошення вироку 9 червня 2016 року.
Речові докази: речовину рослинного походження, яку упаковано в пакет експертної служби МВС № 0025532; паперовий короб із наявними надписами у вигляді «Трави Поділля. Ехинацея. Фиточай»; пластиковий короб із наявними надписами у вигляді «Old Spise», які упаковані у пакет експертної служби МВС № 0498076, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ізяславського ВП Славутського відділу ГУ НП в Хмельницькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:
обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
прокурором, виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1