Справа №480/672/15-к 06.09.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює директором ТОВ «Завод «Кристал», раніше не судимий.
Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 175 ч.1 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Скасувати вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.03.2016 р. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6

провадження № 11-кп/784/417/16 суддя у 1 інстанції ОСОБА_9
категорія: ст. 175 ч.1 КК України доповідач в апеляційному суді
ОСОБА_1
визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 175 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.03.2016 р. ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 175 ч.1 КК України та виправдано за пред`явленим обвинуваченням за відсутністю складу злочину.

Залишені без задоволення цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора:
Вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Наводить диспозицію ст. 175 ч. 1 КК України. Погоджується із судом, що поняття «безпідставна невиплата заробітної плати» є оціночним. Вказує, що такою слід вважати невиплату за наявності об`єктивної можливості здійснити виплату заробітної плати. Не погоджується з судом, що для з`ясування такої можливості необхідна перевірка фінансово-економічного стану підприємства та мети використання коштів на його рахунках.

Вказує, що судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. З цього приводу зазначає, що надавши неправильну оцінку відомостям, які містяться в доказах обвинувачення, суд безпідставно обґрунтував ними виправдування ОСОБА_6 . Погодившись, що на рахунках підприємства були достатні кошти для погашення заборгованості із виплати заробітної плати в повному обсязі, суд не зробив висновок про наявність об`єктивної можливості скерувати кошти на виплату заробітної плати.

Наводить дані акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці від 20.01.2015 № 14-09-039/001 та довідки Державної фінансової інспекції у Миколаївській області від 20.03.2015 № 14-24/7 стосовно отриманих підприємством коштів протягом 2014 р., фонду оплати праці, використаних на оплату праці коштів та заборгованості із заробітної плати. Вказує, що на рахунках підприємства за період вересня-грудня 2014 р. були кошти, загальна сума яких майже у 7 разів перевищувала суму коштів, необхідних для повної виплати заробітної плати працівникам підприємства. Тому у директора TOB «Завод «Кристал» ОСОБА_6 була об`єктивна можливість здійснити виплату заробітної плати працівникам підприємства за цей період, включаючи заборгованість за минулі періоди. Однак, в порушення вимог ст. 15 Закону України «Про оплату праці» кошти направлялись на виконання договірних зобов`язань.

Наводить положення ст.ст. 15, ч.3, 24 Закону України «Про оплату праці» та ст.ст. 97 ч. 5, 115 Кодексу законів про працю України щодо здійснення в першочерговому порядку оплати праці працівників підприємств. Зазначає, що вказані виплати не може бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Не погоджується з висновками суду про те, що невчасна виплата заробітної плати працівникам підприємства не була наслідком умисних дії обвинуваченого ОСОБА_6 і що його дії слід розцінювати як крайню необхідність в умовах погіршення фінансово-економічного стану ТОВ «Завод «Кристал».

З цього приводу посилається на умови, які визначають правомірність крайньої необхідності. Вказує, що судом не перевірено наявність таких умов, а саме: існування небезпеки; її дійсність; реальність заподіяння шкоди об`єктові захисту; невідворотність небезпеки. Також не встановлено обставин, які б свідчили про вимушеність дій особи по відверненню небезпеки заподіяння шкоди об`єктові захисту та про те, що заподіяна шкода була меншою, ніж відвернена шкода.

Вказує, що висновок суду про заподіяння шкоди охоронюваним інтересам працівників підприємства обвинуваченим ОСОБА_6 у стані крайньої необхідності ґрунтуються лише на його показаннях і не підтверджено іншими доказами. Вважає цей висновок суду необґрунтованим та передчасним.

Зазначає, що свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 в суді підтвердили наявність заборгованості із виплати заробітної плати працівникам підприємства за вересень-грудень 2014 р. та наявність на рахунках підприємства у вказаний період коштів, які надходили від контрагентів за договорами. Однак, вони не повідомляли про причини невиплати заробітної плати в цей період, посилаючись, що вказане питання не входить до їх компетенції. Тому суд безпідставно послався, що ці свідки підтвердили показання обвинуваченого щодо причин невиплати заробітної плати.

Встановлені судом 1 інстанції обставини.
Суд визнав невинуватим ОСОБА_6 у безпідставній невиплаті заробітної плати працівникам підприємства за пред`явленим йому обвинуваченням наступного змісту.

ОСОБА_6 з 21.01.2013 р. по теперішній час обіймає посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Кристал».

Будучи директором зазначеного підприємства, він виконував організаційно-розпорядчі обов`язки щодо здійснення керівництва трудовим колективом, виробничою діяльністю товариства та виконував адміністративно-господарські обов`язки щодо управління і розпорядження майном підприємства.

Відповідно до ст. 43 ч.3 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу визначеної законом.

Згідно зі ст.ст. 15 ч.3, 24 Закону України «Про оплату праці» та ст.ст. 97 ч.2, 115 КЗпП України оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Своєчасність та обсяг виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

У розділі XI Колективного договору ТОВ «Завод «Кристал» вказано про здійснення виплат заробітної плати працівникам у першочерговому порядку, а всіх інших платежів - після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно з актом перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці від 20.01.2015 р. № 14-09-039/001 щодо додержання законодавства про працю ТОВ «Завод «Кристал», ОСОБА_6 в порушення вищезазначених норм законодавства, являючись службовою особою та перебуваючи в адміністративній будівлі підприємства, розташованій за адресою Миколаївська область, Миколаївський район, с. Сливине, вул. Промислова, 2, протягом вересня грудня 2014 р., незважаючи на наявність коштів на рахунках підприємства, перераховував кошти на інші витрати, не пов`язані з виплатою заробітної плати. Таким чином, він умисно вчасно не виплатив заробітну плату працівникам підприємства за вересень грудень 2014 р. в загальній сумі 42500 грн., у тому числі, у вересні 2014 р. в сумі 14300 грн., у жовтні 2014 р. в сумі 13800 грн., у листопаді 2014 р. в сумі 7000 грн., у грудні 2014 р. в сумі 7400 грн.

Так, інженеру-програмувальнику ОСОБА_17 не виплачена заробітна плата: за відпрацьовані у вересні 2014 р. 22 робочих дня в сумі 548 грн. 98 коп., за відпрацьовані в жовтні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані в листопаді 2014 р. 20 робочих днів у сумі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані у грудні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 668 грн. 62 коп.. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_17 за вересень грудень 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 2071 грн. 71 коп.

Головному фахівцю з монтажу систем автоматизації ОСОБА_18 не виплачена заробітна плата: за відпрацьовані у вересні 2014 р. 22 робочих дня в сумі 548 грн. 98 коп., за відпрацьовані у жовтні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані у листопаді 2014 р. 20 робочих днів в сумі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані у грудні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 668 грн. 62 коп. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_18 за вересень грудень 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 2071 грн. 71 коп.

Токарю ОСОБА_19 не виплачена заробітна плата: за відпрацьовані у вересні 2014 р. 22 робочих дня в сумі 500 грн. 35 коп., за відпрацьовані у жовні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 682 грн. 96 коп., за відпрацьовані у листопаді 2014 р. 20 робочих днів в сумі 379 грн. 60 коп., за відпрацьовані у грудні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 381 грн. 67 коп. Проте, нараховані працівнику кошти на час перевірки в повному обсязі не виплачені. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_19 за вересень грудень 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 1944 грн. 60 коп.

Інженеру підприємства ОСОБА_20 своєчасно не виплачена нарахована заробітна плата: за відпрацьовані у вересні 2014 р. 22 робочих дня в сумі 1958 грн. 30 коп., за відпрацьовані у жовтні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 403 грн. 32 коп., за відпрацьовані у листопаді 2014 р. 20 робочих днів в сумі 403 грн. 33 коп., за відпрацьовані у грудні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 406 грн. 53 коп. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_20 за вересень грудень 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 3170 грн. 47 коп.

Інженеру конструктору ОСОБА_21 не виплачена своєчасно нарахована заробітна плата: за відпрацьовані у вересні 2014 р. 22 робочих дня в сумі 427 грн., за відпрацьовані у жовтні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані у листопаді 2014 р. 20 робочих днів в сумі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані у грудні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 429 грн. 38 коп. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_21 за вересень грудень 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 1710 грн. 53 коп.
Слюсарю ОСОБА_22 , який з 19.03.2014 р. проходить військову службу за мобілізацією відповідно до Указу т.в.о. Президента України № 303 від 17.03.2014 р., своєчасно не виплачена нарахована заробітна плата за вересень 2014 р. в сумі 427 грн. 05 коп., за жовтень 2014 р. в сумі 427 грн. 05 коп., за листопад 2014 р. в сумі 427 грн. 05 коп., за грудень 2014 р. в сумі 429 грн. 38 коп. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_22 за вересень грудень 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 1710 грн. 73 коп.

Фрезерувальнику ОСОБА_23 своєчасно не виплачена нарахована заробітна плата: за відпрацьовані у вересні 2014 р. 22 робочих дня в сумі до видачі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані у жовтні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані у листопаді 2014 р. 20 робочих днів в сумі 427 грн. 05 коп., за відпрацьовані у грудні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 429 грн. 38 коп. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_23 за вересень грудень 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 1710 грн. 73 коп.

Крім того, відповідно до довідки Державної фінансової інспекції у Миколаївській області від 20 березня 2015 р. № 14-24/7 позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ТОВ «Завод «Кристал» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014 р.

- водію ОСОБА_10 за відпрацьовані у вересні 2014 р. 22 робочих дня нарахована заробітна плата в сумі 1301 грн. 90 коп., за відпрацьовані у жовтні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 1250 грн. 41 коп., за відпрацьовані у листопаді 2014 р. 20 робочих днів в сумі до видачі 355 грн. 88 коп., за відпрацьовані у грудні 2014 р. 23 робочих дня в сумі 429 грн. 38 коп., які працівнику в повному обсязі не виплачені. Таким чином, ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_10 за вересень грудень 2014 р. заробітну плату на загальну суму 3337 грн. 59 коп. (помилково зазначено 337 грн. 59 коп.)

- сторожу, інженеру енергетику ОСОБА_13 не виплачена нарахована заробітна плата за відпрацьовані робочі дні: у вересні 2014 р. в сумі 1339 грн. 32 коп., в жовтні 2014 р. робочі дні в сумі 1472 грн. 72 коп. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_13 за вересень жовтень 2014 р. заробітну пату в загальній сумі 2812 грн. 04 коп.

- сторожу ОСОБА_11 не виплачена нарахована заробітна плата: за відпрацьовані робочі дні: у вересні 2014 р. в сумі 1106 грн. 08 коп., у жовтні 2014 р. в сумі 1215 грн. 21 коп., у листопаді 2014 р. в сумі 73 грн. 07 коп. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_11 за вересень листопад 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 2394 грн. 36 коп.

- сторожу ОСОБА_12 не виплачена нарахована заробітна плата за відпрацьовані робочі дні: у вересні 2014 р. в сумі 564 грн. 99 коп., в жовтні 2014 р. в сумі 573 грн. 77 коп. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_12 за вересень жовтень 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 1138 грн. 76 коп.

- сторожу ОСОБА_14 не виплачена нарахована заробітна плата за відпрацьовані робочі дні: у вересні 2014 р. в сумі 1096 грн. 31 коп., в жовтні 2014 р. в сумі 1154 грн. 21 коп., у листопаді 2014 р. в сумі 126 грн. 65 коп.. Всього ОСОБА_6 не виплатив ОСОБА_14 за вересень листопад 2014 р. заробітну плату в загальній сумі 2377 грн. 17 коп.

Крім того, директором ТОВ «Завод «Кристал» ОСОБА_6 , в порушення вимог трудового законодавства у день звільнення працівників не проводилася виплата усіх сум, що належать працівнику при звільненні.

Так, за наказом керівника товариства за № 44-ОК з 01.11.2014 р. звільнена з посади сторожа ОСОБА_11 за її бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України. Проте, нараховані працівниці кошти за розрахунком оплати невикористаної відпустки за 32 дні у сумі 1382 грн. 20 коп. не виплачені.

За наказом керівника товариства за № 45 ОК з 01.11.2014 р. звільненій з посади сторожа ОСОБА_14 за угодою сторін згідно з ст. 36 КЗпП України. Проте, нараховані працівнику кошти за розрахунком оплати невикористаної відпустки за 70 днів у сумі 2979 грн. 20 коп. не виплачені.

За наказом керівника товариства за № 46-ОК з 01.11.2014 р. звільненій з посади сторожа ОСОБА_12 за власним бажанням. Проте, нараховані працівнику кошти за розрахунком оплати невикористаної відпустки за 74 дні у сумі 2457 грн. 94 коп. не виплачені.

За наказом керівника товариства за № 43 ОК з 01.11.2014 р. ОСОБА_13 звільнений з посади сторожа за власним бажанням. Проте, нараховані працівнику кошти за розрахунком оплати невикористаної відпустки за 58 днів у сумі 3068 грн. 64 коп. не виплачені.

Згідно з інформацією ТОВ «Завод «Кристал» станом на 20.01.2015 р., у вересні 2014 р. підприємство отримало 166400 грн., з яких на заробітну плату використано 38000 грн., заборгованість із заробітної плати за даними головної книги склала 13200 грн.; у жовтні 2014 р. підприємством отримано 162100 грн., з них на заробітну плату використано 8000 грн., заборгованість із заробітної плати 18000 грн.; у листопаді 2014 р. підприємством отримано 105300 грн., з них на заробітну плату фактично використано 5200 грн., заборгованість із заробітної плати за даними головної книги склала 25000 грн.; у грудні 2014 р. підприємством отримано 121000 грн., з них на заробітну плату фактично використано 0 грн.

За даними довідки державної фінансової інспекції у Миколаївській області від 20.03.2015 р. № 14-24/7 позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ТОВ «Завод «Кристал», підприємством за період вересень грудень 2014 р. згідно з оборотно-сальдовою відомістю отримано на рахунки по ДТ грошові кошти на загальну суму 77711 грн. 33 коп., з них на заробітну плату фактично використано 0 грн.
Таким чином, підприємством протягом 2014 р отримано 3616800 грн., з них фонд оплати праці складав 157200 грн., на оплату праці використано 109800 грн., заборгованість із заробітної плати склала 42500 грн., у тому числі протягом вересня жовтня 2014 р. отримано 554800 грн., з них на оплату праці фактично використано 51200 грн., заборгованість із заробітної плати складала 31300 грн.

Враховуючи викладене, директор ТОВ «Завод «Кристал» Сторожук, будучи керівником підприємства та використовуючи організаційно-розпорядчі функції, при фактичному надходженні грошових коштів на підприємство, умисно та безпідставно не виплачував заробітну плату працівникам за період вересень-грудень 2014 р., використовуючи отримані кошти на інші цілі.

Дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковано за ст. 175 ч.1 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу зазначеного злочину, суд вказав, що саме безпідставність невиплати зарплати є обов`язковим елементом складу злочину. Це поняття є оціночним та передбачає наявність об`єктивної можливості здійснити виплату. Для з`ясування такої можливості необхідно шляхом відповідних експертних досліджень перевіряти фінансово-економічний стан підприємства, де виявлено невиплату, а також мету використання коштів, які надходили на його рахунки.

Одночасно при вирішенні питання про притягнення керівника підприємства до кримінальної відповідальності за ст. 175 ч. 1 КК України слід виходити з положень ст. 39 КК України, яка містить поняття крайньої необхідності. Зокрема, суд бере до уваги показання ОСОБА_6 , які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , що причиною невиплати своєчасно зарплати працівникам очолюваного обвинуваченим підприємства стало погіршення фінансово-економічного стану ТОВ «Завод «Кристал» у 2014 році, в т.ч. числі через бойові дії на території України, нерегулярність платежів по контрактам від підприємств-контрагентів і необхідність фінансування на умовах передплати робіт за раніше укладеними контрактами. Інакше це призвело б до повної зупинки роботи підприємства. Така позиція ОСОБА_6 не спростована належними доказами з боку сторони обвинувачення. При цьому, акти (довідки) перевірок інспекції з питань праці і Державної фінансової інспекції містять лише відомості стосовно заборгованості по зарплаті і наявних на рахунках підприємства сум в ревізійний період, але не дають відповіді на питання можливості своєчасної виплати зарплати в повному обсязі з огляду на наведені обвинуваченим причини.

Водночас дані проведеної Державною фінансовою інспекцією перевірки вказують на те, що по мірі надходження коштів здійснювалося погашення заборгованості по зарплаті за минулі періоди. Так, заробітна плата за серпень 2014 року 15 працівникам підприємства сплачена у повному обсязі протягом жовтня-листопада 2014 року на загальну суму 13192 грн. 35 коп. Заробітна плата за вересень 2014 року 17 працівникам підприємства сплачена у повному обсязі протягом лютого 2015 року. Заробітна плата за жовтень 2014 року 16 працівникам сплачена у повному обсязі протягом лютого-березня 2015 року на загальну суму 11223 грн. 40 коп. Заробітна плата за листопад 2014 року 13 працівникам сплачена у повному обсязі протягом лютого 2015 року на суму 6174 грн. 62 коп. Зарплата за грудень 2014 року 12 працівникам сплачена в повному обсязі протягом лютого 2015 року на загальну суму 6682 грн. 17 коп.

Зазначені обставини дають вагомі підстави вважати, що несвоєчасна виплата зарплати працівникам підприємства не була наслідком умисних дій ОСОБА_6 , спрямованих саме на позбавлення працівників гарантованого права на оплату праці.

У даному випадку дії ОСОБА_6 слід розцінювати як крайню необхідність (ст. 39 ч. 1 КК України), а саме: відвернення зупинки роботи всього підприємства на невизначений строк, що спричинило б повну втрату можливості працівникам підприємства працювати і отримувати зарплату в подальшому. Про це свідчить і той факт, що в ревізійний період заборгованість по зарплаті виявлена не тільки у працівників, а також у керівництва підприємства, в т.ч. у самого ОСОБА_6 : за серпень 2014 р. 603 грн. 30 коп.; за вересень 2014 р. 725 грн. 77 коп.; за жовтень 2014 р. 623 грн. 40 коп.; за листопад 2014 р. 623 грн. 40 коп.; за грудень 2014 р.- 626 грн. 81 коп.

Аналіз досліджених у сукупності доказів вказує на те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України, що в силу ст. 284 ч. 1 п. 2, ч. 7 КПК України виключає його кримінальну відповідальність.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження, провівши на підставі ст. 404 ч.3 КПК України повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, у обсязі, про який заявив клопотання прокурор, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з диспозицією ст. 175 ч.1 КК України кримінальна відповідальність настає у разі безпідставної невиплати заробітної плати, стипендій, пенсій чи іншої встановленої законом виплати громадянам більш як за один місяць, що вчинена умисно керівником підприємства, установи або організації незалежно від форми власності чи громадянином-субєктом підприємницької діяльності.

Таким чином, обовязковими елементами зазначеного складу злочину є безпідставність та умисність невиплати заробітної плати та інших установлених законом виплат.

Відповідно до ст. 91 ч.1 п.1 КПК України зазначені обставини підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обовязок їх доказування у справах даної категорії покладається на слідчого, прокурора згідно з вимогами ст. 92 КПК України.

Однак, із обвинувального акту вбачається, що безпідставну невиплату ОСОБА_6 заробітної плати 12-ти працівникам заводу у період з вересня по грудень 2014 року та невиплату 5-ти працівникам заводу нарахованих коштів за невикористану відпустку у день їх звільнення 01.11.2014 р., слідчий обґрунтовував виключено фактом надходження грошових коштів на підприємство та їх використанням на інші цілі.

Вказана обставина є головним аргументом і в апеляційній скарзі прокурора, який зазначає, що гроші на рахунках підприємства упродовж вересні-грудня 2014 р. безпідставно спрямовувалися на виконання договірних зобовязань. Посилається на відомості, що містяться в акті перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці від 20.01.2015 № 14-09-039/001 та у довідці Державної фінансової інспекції у Миколаївській області від 20.03.2015 № 14-24/7.

Однак, такий підхід для визначення безпідставності невиплати ОСОБА_6 заробітної плати та інших визначених законом обов`язкових платежів є вкрай спрощеним та невірним.

Так, з акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці від 20.01.2015 № 14-09-039/001 та додатків до нього (т.1 а.с. 134 -153), вбачається, що було перевірено додержання суб`єктом господарювання ТОВ «Завод «Кристал», у 2014 році законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Станом на 20.01.2015 р. встановлена заборгованість з виплати заробітної плати у лютому, з травня по грудень 2014 р., розмір якої істотно збільшився в липні, серпні, листопаді та грудні 2014 р. (додаток № 3 т.1 а.с. 151). Згідно із залученими до акту письмовими поясненнями ОСОБА_6 затримка виплати заробітної плати за перед з вересня по грудень 2014 р. (тобто, інкримінований обвинуваченому) обумовлена зупиненням ряду виробничних замовлень, за якими надходили авансові платежі, у тому числі підприємствами «Запоріжсталь», МСУ № 139 м. Миколаїв, Могилев-Подільський машинобудівельний завод. Інші замовлення не виконані заводом у грудні 2014 р. через вимикання електропостачання. Вказував, що з метою забезпечення виплат із заробітної плати проведені перемовини на предмет погашення дебіторської заборгованості (т.1 а.с. 154).

Відповідно до довідки Державної фінансової інспекції у Миколаївській області від 20.03.2015 № 14-24/7 та додатків до неї (т. 1 а.с. 18-119) предметом її перевірки бути також питання, пов`язані зі станом заборгованості із виплати заробітної плати працівникам ТОВ «Завод`Кристал», додержання законодавства при нарахуванні заробітної плати та здійсненні розрахунків по її виплаті, при нарахуванні та здійсненні розрахунків по виплаті відпусток працівникам протягом 2014 р. Із залучених до довідки письмових пояснень ОСОБА_6 від 20.03.2015 р. вбачається, що причиною затримки виплати заробітної плати у 2014 році він називав зовнішні обставини господарської діяльності підприємства, зокрема, поетапність розрахунків замовників за високотехнологічну та дорогу продукцію заводу, необхідність першочергових витрат заводу на покупку дорогих комплектуючих деталей за договірними зобов`язаннями, затримання остаточних розрахунків замовниками після поставок продукції (т.2 а.с. 85).

Наведене свідчить, що органи досудового розслідування ухилилися від проведення економічного аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Завод «Кристал», де виявлено невиплату заробітної плати, у тому числі щодо напряму використання коштів, які надходили на рахунки підприємства, для з`ясування об`єктивної фінансової можливості виплати заробітної плати керівником підприємства ОСОБА_6 , що потребувало проведення судово-економічної експертизи.

З огляду на предмет вказаних перевірок, вони не могли надати відповіді на зазначені питання. Однак, саме на результатах перевірок наголошує прокурор, при цьому спрощено порівнюючи, зокрема, грошові кошти на рахунку і в касі підприємства, фонд заробітної плати, фактично використані підприємством на оплату праці та заборгованість із заробітної плати за даними головної книги (т.1 а.с.148).

Зазначаючи в апеляційній скарзі, що доказами пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення є листи керівництва ТОВ «Завод «Кристал» до правоохоронних органів в рамках розслідування кримінального провадження, прокурор не вказує, про які саме листи йдеться. Однак, досліджені судом 1 інстанції листи директора ТОВ «Завод «Кристал» ОСОБА_6 від 09.02.2015 р. (т.1 а.с. 117), від 12.02.2015 р. (т.1 а.с. 118), від 23.02.2016 р. (т.1 а.с. 119), від 24.02.2015 р. (т.2 а.с. 149) містять відомості про наявність заборгованості з виплати заробітної плати 17-ти працівникам заводу, у тому числі самому ОСОБА_6 , за період з вересня по грудень 2014 р., про поступове зменшення розміру заборгованості у вказаний період та її повне погашення 20.02.2015 р. Таким чином, зміст зазначених листів жодним чином не визначає обставин, які б свідчили про безпідставність невиплати заробітної плати директором ТОВ «Завод «Кристал» ОСОБА_6 , що є обов`язковим елементом складу злочину, передбаченого ст. 175 ч.1 КК України.

Протокол № 12 загальних зборів учасників TOB «Будторг» від 28.12.2012 р. (т.1 а.с. 127), накази ТОВ «Будторг» № 1 від 01.01.2013 року та № 2 від 21.01.2013 року (т.1 а.с. 125,126), статут ТОВ «Завод «Кристал» (т. а.с. 170-175), посадова інструкції від 20.02.2008 р. (т.1 а.с. 121-123), на які також посилається прокурор в апеляційній скарзі як на докази пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, містять відомості про зміну найменування ТОВ «Будторг» на ТОВ «Завод «Кристал» з 28.12.2012 р. (після купівлі частки у статутному капіталі у ТОВ «Будторг»), збереження штатного розкладу підприємства без змін, про початок виконання обов`язків директора ТОВ «Будторг» ОСОБА_6 з 01.01.2013 р., про початок виконання ним же обов`язків директора ТОВ «Завод «Кристал» з 21.01.2013 р., його права, обов`язки та відповідальність як директора підприємства (за старою інструкцією, розробленою на початку 2008 р.).

Таким чином, вказані відомості підтверджують правове становище ОСОБА_6 на 2014 рік як керівника зазначеного підприємства, що здійснює управляння його поточною діяльністю. Однак, і вони не визначають обставин, які б вказували на безпідставність невиплати обвинуваченим заробітної плати працівникам підприємства.

Є хибним твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд 1 інстанції погодився з наявністю на рахунках ТОВ «Завод «Кристал» грошових коштів, які були достатніми для погашення заборгованості з виплати заробітної плати у повному обсязі. Такі висновки в мотивувальній частини оскаржуваного вироку відсутні. Навпаки, суд 1 інстанції зазначив, що акт перевірки інспекції з питань праці та довідка фінансової інспекції містять лише відомості стосовно заборгованості з виплати заробітної плати працівникам підприємства, але не дають відповіді на питання щодо можливості своєчасної виплати заробітної плати у повному обсязі з огляду на наведені Сторожуком причини, тобто, погіршення фінансово-економічного стану ТОВ «Завод «Кристал».

Наведені прокурором в апеляційній скарзі докази, які він вважає доказами пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, фактично підтверджують несвоєчасну виплату заробітної плати певним працівникам підприємства, у тому числі зазначеним в обвинуваченні, у тому числі протягом вересня-грудня 2014 року, до того ж з позитивною динамікою в бік зменшення заборгованості та її подальшого повного погашення 20.02.2015 року.

Однак, докази, на які посилається прокурор, ні самі по собі, ні у їх сукупності, не доводять обвинувачення ОСОБА_6 саме у безпідставній та умисній невиплаті заробітної плати працівникам підприємства за пред`явленим йому обвинуваченням.

Зазначеним доказам судом 1 інстанції надана належна оцінка.

З урахуванням викладеного, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження внаслідок того, що судом не узяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Суд апеляційної інстанції погоджується і з висновками суду 1 інстанції стосовно того, що при вирішення питання про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, слід виходити з положень ст. 39 ч. 1 КК України (крайня необхідність).

Обвинувачений ОСОБА_6 не визнав вину в умисній та безпідставній невиплаті заробітної плати працівникам ТОВ «Завод «Кристал» ним як керівником підприємства.

В суді показав, що в грудні 2012 р. за договором купівлі-продажу була викуплена частка у статутному капіталі ТОВ «Будторг» та утворено ТОВ «Завод «Кристал». Підприємство здійснює підприємницьку діяльність. Зокрема, займається виробництвом металообробних машин з числовим програмним управлінням, іншого високотехнологічного обладнання. Комплектуючі вироби постачаються підприємствами-контрагентами з інших місць України та з-за кордону. Виробництво високотехнологічного обладнання здійснюється на умовах його часткової передплати замовниками. Ці грошові надходження на рахунок ТОВ «Завод «Кристал» як директор підприємства згідно з договірними зобовязаннями перераховує іншим підприємствам-контрагентам. Через високу інфляцію, зростання цін та необхідності конвертування гривні в іноземну валюту з цим зволікати не можна. За ці грошові кошти підприємства-контрагенти здійснюють постачання комплектуючих виробів, які необхідні для самого процесу виробництва високотехнологічного обладнання. Остаточні розрахунки із замовником виробу настають лише після його надходження в експлуатацію. Саме ці грошові кошті і спрямовуються на виплату заробітної плати працівникам підприємства. Не існує іншого джерела надходження коштів для виплати заробітної плати, крім як від підприємницької діяльності.

Протягом 2013 р. і до літа 2014 р. заробітна плата працівникам підприємства виплачувалася своєчасно. Була організована співпраця з російськими підприємствами. Її не стало через бойові дії на території України. Восени 2014 р. склалася важка економічна ситуація на заводі. 3 підприємства: ОАО «Запоріжсталь», ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» та Могилев-Подільський машинобудівний завод, з якими були укладені договори на виробництво продукції, перерахували заводу перші авансові платежі на матеріали та комплектуючи вироби в меншому розмірі, ніж було визначено калькуляціями до договорів. В подальшому платежі взагалі припинилися. Стало не вистачати грошових коштів на виплату заробітної плати навіть працівникам за основним профілем роботи підприємства. Не вистачало коштів і на закупівлю виробничих матеріалів. Заборгованість з виплати заробітної плати працівникам підприємства у вересні-грудні 2014 року виникла внаслідок різкого погіршення фінансово-економічного стану підприємства. В однаковому положенні з виплати заробітної плати знаходилися усі працівники заводу: від директора до прибиральниці.

Для виправлення ситуації підприємство було змушено перейти на виробництво непрофільної продукції, що потребувало певного часу та відповідних матеріальних витрат. Завдяки цьому з грудня 2014 року ситуація стала поступово покращуватися. Почали частково відшкодовувати заборгованість з виплати заробітної плати за минулий час. Заборгованість з виплати заробітної плати працівникам підприємства була повністю погашена 20.02.2015 р..

Стверджує, що як керівник підприємства не міг спрямувати на виплату заробітної плати працівникам заводу кошти, які надходили на виконання договірних замовлень, оскільки вони були «адресними», тобто, призначені для придбання матеріалів комплектації. Інакше робота підприємства повністю зупинилася б і працівники заводу взагалі втратили б роботу та джерело для існування у вигляді заробітної плати. Намагався зберегти трудовий колектив та забезпечити виробництво продукції, чого вдалося досягти. В подальшому заробітна плата працівникам підприємства сплачується вчасно.

З показань свідка ОСОБА_16 в суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що з 2013 року він працює комерційним директором ТОВ «Завод «Кристал». Займається пошуком замовників обладнання. Підприємство виробляє машини з числовим програмним управлянням. Виробничний цикл становить приблизно 3 місяці. Приблизно 70-80 % від суми контракту призначені на закупівлю першочергових комплектуючих матеріалів. 10 % від суми контракту завод отримує від замовника на проведення стендових випробувань. Залишок 10 % від суми контракту завод отримує після проведення налагоджувальних робіт у замовника. Лише з цієї суми надходження грошових коштів сплачується заробітна плата. Раніше на підприємство надходило ряд замовлень, що забезпечувало непереривний процес виробництва. Тому не було проблем з виплатою заробітної плати працівникам підприємства.

Восени 2014 року у підприємства залишився 1 замовник продукції. Безперервний цикл виробництва було розірвано. Фінансово - економічний стан підприємства погіршився та протягом декількох місяців виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка в подальшому була погашена.

З показань свідка ОСОБА_15 в суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що з вересня 2014 року по квітень 2015 року вона працювала бухгалтером у ТОВ «Завод «Кристал». У період її роботи існувала заборгованість з виплати заробітної плати певним працівникам підприємства через відсутність фінансової можливості здійснити виплати. На час виплати заробітної плати на рахунках підприємства не було грошових коштів. Вони були витрачені на виробництво готової продукції (товарно-матеріальні цінності та інше). В подальшому заборгованість була погашена повністю. Питання, які пов`язані з розподілом грошових коштів, що надходили на підприємство, вирішував ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_10 в апеляційному суді також зазначив, що незважаючи на невчасну виплату йому заробітної плати у ТОВ «Завод «Кристал» протягом декількох місяців у другій половині 2014 року, він не звертався з цього приводу до керівництва підприємства. Знав про важку економічну ситуацію на заводі через те, що спочатку замовлення були, а потім від них відмовилися і треба було повертати передплату. Однак, грошові кошти з передплати були вже використані на матеріали, щоб забезпечити процес виробництва.

З урахуванням викладеного, є правильними посилання суду 1 інстанції на узгодженість показань обвинуваченого ОСОБА_6 з показаннями, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 щодо причин невчасної виплати заробітної плати працівникам заводу саме через тяжкий фінансово-економічний стан підприємства. Твердження прокурора в цій частині є безпідставними.

Наведене свідчить, що при з`ясуванні питання про безпідставність невиплати заробітної плати ОСОБА_6 як керівником підприємства за пред`явленим йому обвинуваченням виявлено певний конфлікт інтересів підприємства та інтересів його працівників. Отримані підприємством грошові кошти, за твердженнями обвинуваченого, їм насамперед скеровувались на забезпечення виконання договірних зобовязань, а не на виплату заробітної плати, оскільки витрачання усіх грошових коштів на виплату заробітної плати могло привести до повної зупинки діяльності заводу.

Встановлені обставини дають вагомі підстави вважати, що несвоєчасна виплата ОСОБА_6 заробітної плати працівникам підприємства за предявленим йому обвинуваченням не була наслідком його умисних дій, спрямованих саме на позбавлення працівників заводу гарантованого ст. 43 Конституції України, ст. ст. 1, 15, 24 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 115, 116 КЗпП України права на оплату праці. Його дії були спрямовані на відвернення зупинки роботи всього підприємства на невизначений строк, що спричинило б повну втрату можливості усім працівникам підприємства працювати і отримувати заробітну плату в подальшому.

Таким чином, заподіяння шкоди право охоронюваним інтересам частині працівників підприємства протягом вересня-грудня 2014 року внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати за 4 місяці було здійснено для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала як їхнім охоронюваним інтересам, так і охоронюваним інтересам інших працівників підприємства внаслідок повної зупинки підприємства на невизначений строк. В обстановці наявної реальної тяжкої фінансово-економічної ситуації на заводі усунути небезпеку іншими засобами було не можна. При цьому, заподіяна шкода з огляду на загальновідомі наслідки повної зупинки підприємства, є вочевидь менш значною, ніж відвернена шкода.

Наводячи умови, за яких існує крайня необхідність, прокурор в апеляційній скарзі посилається на її недоведеність в діянні ОСОБА_6 . Однак, відповідно до ст. 84 ч. 2 КПК України одним з джерел доказів є показання, в тому числі обвинуваченого, і вони в цій частині узгоджуються не лише з показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а і свідка ОСОБА_10 в апеляційному суді, з показань якого вбачається, що визначальним для працівників підприємства є наявність процесу виробництва, інакше не буде джерел для існування. Саме тяжким економічним станом підприємства було обумовлено і звернення ОСОБА_24 з приводу компенсації за невикористані дні відпустки у період до купівлі корпоративних прав 21.12.2012 р. звільненим працівникам 01.11.2014 року ( т.2 а.с. 131).

Твердження обвинуваченого в цій частині не спростовано наданими прокурором та дослідженими судом доказами. Не містить доводів на його спростування і апеляційна скарга прокурора. Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення винуватості особи слід тлумачити на її користь.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду 1 інстанції про відсутність в діянні ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , відносно якого ухвалено виправдувальний вирок, не подавав апеляційну скаргу в частині мотивів і підстав виправдання (ст. 393 ч.1 п.2 КПК України).

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити встановлені під час судового розгляду обставини, які давали підстави для вирішення питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, за відповідною процесуальною процедурою.

Так, матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 175 ч.1 КК України, повідомлено 28.02.2015 р. (т.2 а.с. 120-122). Повідомлення ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри здійснено 27.03.2015 р. (т.2 а.с. 132-134). Обвинувальний акт затверджено прокурором 31.03.2015 р. (т.1 а.с. 1-10) і цього ж дня направлено до суду (а.с. 23).

При цьому, до обсягу обвинувачення ОСОБА_6 включена невиплачена заробітна плата 7 працівникам: інженеру -програмувальнику ОСОБА_17 за вересень-грудень 2014 р. в загальній сумі 2071 грн. 71 коп.; головному фахівцю з монтажу систем автоматизації ОСОБА_18 за вересень грудень 2014 р. в загальній сумі 2071 грн. 71 коп.; токарю ОСОБА_19 за вересень грудень 2014 р. в загальній сумі 1944 грн. 60 коп.; інженеру підприємства ОСОБА_20 за вересень грудень 2014 р. в загальній сумі 3170 грн. 47 коп.; інженеру конструктору ОСОБА_21 за вересень грудень 2014 р. в загальній сумі 1710 грн. 53 коп.; слюсарю ОСОБА_22 за вересень грудень 2014 р. в загальній сумі 1710 грн. 73 коп.; фрезерувальнику ОСОБА_23 за вересень грудень 2014 р. в загальній сумі 1710 грн. 73 коп.

Об`єктом злочину, склад якого передбачений ст. 175 КК України, є трудові права громадян у разі безпідставної невиплати заробітної плати чи іншої установленої законом виплати. За змістом цього закону та відповідно до вимог ст. 55 КПК України потерпілими у справах вказаної категорії є конкретні особи, яким цим злочином заподіяно шкоду. Однак, зазначені 7 працівників товариства за матеріалами кримінального провадження статусу потерпілих не набули. Відомості про них не включені і до обвинувального акту відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 291 КПК України (т.1 а.с. 6).

Прокурор в апеляційному суді з цього приводу зазначив, що вказані особи відмовлялися писати заяви про залучення їх до провадження як потерпілих, посилаючись на погашення їм заборгованості по заробітній платі. Оскільки вказані особи до суду не викликалися, то є обґрунтовані підстави вважати, що такі заяви ними зроблені ще на стадії досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 175 ч.3 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо до притягнення до кримінальної відповідальності нею здійснено виплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої встановленої законом виплати громадянам.

Вказана норма закону містить спеціальну підставу для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Виходячи з визначеного п.14 ч.1 ст. 3 КПК 2012 р. поняття притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, є правові підстави вважати, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо нею здійснено зазначену в законі виплату до повідомлення їй про підозру у вчиненні даного злочину.

Відповідно до відомостей, викладених у листах директора ТОВ «Завод «Кристал» ОСОБА_6 за вих. № 2015/32 від 23.02.2015 р. (т.1 а.с. 119), за вих. № 2015/35 від 24.02.2015 р. (т.2 а.с. 149), заборгованість з виплати заробітної плати за вересень-грудень 2014 року погашена 20.02.2015 р. у числі інших працівників ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Вся заборгованість з виплати заробітної плати повністю ліквідована 20.02.2015 р.

Реєстраційні дані свідчать, що лист за вих. № 2015/32 від 23.02.2015 р. надійшов до Миколаївського РВ УМВС України в Миколаївській області 23.02. 2015 р. (т.1 а.с. 119), лист за вих. № 2015/35 від 24.02.2015 р. (т.2 а.с. 149) надійшов до прокуратури Миколаївського району Миколаївської області 25.02.2015 р. Таким чином, слідчому та процесуальному керівнику було достеменно відомо про погашення заборгованості вказаним 7 працівникам заводу у числі інших ще до повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 175 ч.1 КК України, що здійснено 28.02.2015 р. (т.2 а.с. 120-122).

З урахуванням викладеного, зазначений обсяг обвинувачення був безпідставно включений до обвинувачення ОСОБА_6 як з процесуальних підстав через не залучення до провадження як потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , так і з матеріальних підстав через погашення їм заборгованості з виплати заробітної плати до повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину.

Достовірність відомостей, які викладені у наведених листах, не лише не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі, а навпаки, прокурор в апеляційній скарзі зазначає ці листи у числі доказів обвинувачення, що є неприйнятним.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді неодноразово наголошував, що під час провадження у справі звертав увагу слідчого на повне погашення заборгованості з виплати заробітної плати працівникам заводу у лютому 2015 року за період з вересня по грудень 2014 року у звязку з покращенням фінансово-економічного стану підприємства завдяки переходу на виробництво непрофільної продукції.

Його показання підтверджені відомостями, викладеними у наведених вище листах, зокрема, у листі заводу за вих. № 2015/35 від 24.02.2015 р., згідно з яким 20.02.2015 р. повністю погашена заборгованість з виплати заробітної плати у вказаний період: охоронцям ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 (т.2 а.с. 149).

Зазначену обставину підтвердили під час допиту в суді потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 . До матеріалів кримінального провадження залучені їх письмові заяви такого ж змісту ще на адресу слідчого, при цьому без зазначення дати написання заяви (т.2 а.с. 145-148).

Досліджені судом акти від 23.02.2015 р. відмови від отримання заробітної плати за жовтень 2014 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свідчать, що 20.02.2015 р. звільненим охоронцям ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було запропоновано отримати залишок заробітної плати за жовтень 2014 р. Однак, вони його не отримали, мотивуючи необхідністю одночасного отримання компенсації за невикористані дні відпустки (т.2 а.с.127, 128). Дана обставина не може бути поставлена у провину обвинуваченому, оскільки вказана заборгованість цим працівникам була нарахована і вони мали можливість її отримати.

Достовірність фактів відмови апеляційному суду підтвердили сам потерпілий ОСОБА_13 , а також потерпілий ОСОБА_10 , якого було включений до складу комісії, що склала акти.

Жодним з потерпілих, а також прокурором, не оскаржено вирок в частині вирішення позовних вимог потерпілих. Не порушується питання про стягнення будь-яких відшкодувань на користь потерпілих і в апеляційній скарзі прокурора.

Разом з тим, прокурором надана апеляційному суду заява потерпілого ОСОБА_14 від 04.06.2016 р., у якій той зазначає про часткове підтримання своїх позовних вимог та неотримання ним грошової суми 1225 грн. 90 коп. З яких конкретно виплат складається дана сума у заяві не наведено.

Потерпілого ОСОБА_14 не допитано в судах 1-ї та апеляційної інстанції через його важкий стан здоровя після перенесеного геморагічного інсульту. Зясувати у нього зазначені обставини не виявляється можливим.

Обвинувачений ОСОБА_6 суду показав, що усі охоронці підприємства - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 були звільнені з роботи з 01.11.2014 р. за відповідними наказами у звязку з тяжким фінансово-економічним становищем заводу. Під час перевірок було виявлено невиплату компенсації працівникам за невикористані дні щорічної відпустки за період 2004-2012 років. В рамках п. 17 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Будторг» від 21.12.2012 року ТОВ «Завод «Кристал» звернулося з листом щодо можливості компенсації цих виплат у непідзвітний заводу період (т.2 а.с. 131). Таку компенсацію завод отримав і за відомістю на виплату грошей за квітень 2015 р. компенсація охоронцям була виплачена.

Отримання компенсації і за невикористані дні щорічною відпустки у повному обсязі за вказаною відомістю підтвердили апеляційному суду потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_6 також зазначив, що через відмову охоронця ОСОБА_14 від отримання заборгованості з виплати заробітної плати вона була депонирована на відповідному рахунку підприємства, що підтверджено довідкою (т.2 а.с. 151).

Апеляційний суд зауважує і про неконкретність обвинувачення ОСОБА_6 в частині, що стосується нездійснення виплат за невикористані дня щорічної відпустки ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у день їх звільнення 01.11.2014 р, оскільки в обвинуваченні не зазначено періоди невикористаних відпусток, які за твердженнями ОСОБА_6 охоплюють і періоди до покупки 21.12.2012 року частки у статутному капіталі ТОВ «Будторг», що є фінансовими зобовязаннями цього товариства, які і були ним визнані.

Усі вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи, однак вони залишені поза увагою апелянта.

Зазначаючи в апеляційній скарзі підставами для скасування вироку також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор не наводить, в чому саме, на його думку, це полягає. Однак, таких підстав для скасування оскаржуваного вироку за матеріалами кримінального провадження не встановлено.

Таким чином, не надано доказів щодо наявності в діянні ОСОБА_6 безпідставної та умисної невиплати заробітної плати працівникам підприємства та компенсації за дні невикористаної відпустки у день їх звільнення за предявленим йому обвинуваченням.

Можливість їх отримати вичерпані. Стороною обвинувачення не наведено доводів на користь протилежного.

З врахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування ухваленого відносно ОСОБА_6 виправдувального вироку та ухвалення відносно нього обвинувального вироку, про що просить прокурор.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуюча:

Судді: