Справа № 739/58/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/614/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2016 року, постановлену щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, відбуваючого покарання в Новгород-Сіверській УВП № 31, м. Новгород-Сіверський, вул. Миколаївська, 31, засудженого за п.п. «а», «г», «з», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 215-3 КК України (1960 р.), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 345 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника засудженого ОСОБА_8 ,

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання ОСОБА_6 та зараховано у строк відбутого ним за вироком апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року покарання у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 31 січня 2000 року по 29 травня 2003 року відповідно до співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У задоволенні решти клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, засуджений подав апеляційну скаргу в якій просить зарахувати строк з розрахунку один день за два весь період тримання його у слідчих ізоляторах, в тому числі і після набрання вироком законної сили.

Як встановив доведеним суд 1-ї інстанції, ОСОБА_6 засуджений вироком апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року до довічного позбавлення волі, яке на даний час відбуває в Новгород-Сіверській УВП №31. Цим же вироком визначено обраховувати строк відбування покарання з 31 січня 2000 року. Вирок апеляційного суду набув чинності 29 травня 2003 року. До набрання вироком законної сили в рамках цього кримінального провадження у період з 31 січня 2000 року по 29 травня 2003 року ОСОБА_6 утримувався під вартою в місцях попереднього ув`язнення. Також з моменту набрання вироком законної сили 29 травня 2003 року засудженого продовжували утримувати в слідчих ізоляторах.

Заслухавши доповідача, прохання засудженого та його захисника задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення її без задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Згідно ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України ( 4651-17 ).

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства, здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

У відповідності до ст. 87 Кримінально-виконавчого кодексу України (КВК України), особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань.

Згідно чинного законодавства цей час необхідний для адміністрації СІЗО для проведення засідання регіональної комісії для розподілу засуджених до установи з необхідним рівнем безпеки, підготовку відповідних документів, які є обов`язковими для відправки засудженого та забезпечення належних умов його слідування до місця відбування покарання.

Протягом цього строку засуджений має право на короткострокове побачення з близькими родичами. Адміністрація слідчого ізолятора зобов`язана сповістити сім`ю засудженого про місце, куди він буде направлений відбувати покарання, його поштову адресу. Направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань.

Як видно із наданих суду матеріалів, вирок щодо ОСОБА_6 набув чинності 29 травня 2003 року. Але, не дивлячись на викладені вище положення чинного законодавства, ОСОБА_6 лише 08 листопада 2004 року був поміщений до місця відбуття покарання.

Також апеляційному суду було надано належним чином завірену копію рішення Європейського суду з прав людини (П`ята секція) від 15/12/2014 у справі „Буглов проти України.

Згідно цього рішення, оголошено „скарги ОСОБА_6 щодо жорстокого поводження працівників міліції із ним, умов його тримання під вартою, тривалості досудового тримання його під вартою та втручання адміністрацій установ тримання під вартою у його листування прийнятними....

Суд також постановив, що було порушення статті 3 Конвенції щодо жорстокого поводження із ОСОБА_6 та щодо умов тримання його під вартою у Донецькому СІЗО.

Дійсно, ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення дає визначення поняття попереднього ув`язнення, як про це зазначив прокурор в апеляційному суді.

Але апеляційному суду не надано доказів, що з набранням вироком чинності умови тримання ОСОБА_6 змінилися на кращі.

Також не надано прокурором даних про об`єктивні причини порушення адміністрацією СІЗО ст. 87 КВК України.

З огляду на викладене та рішення Європейського суду з прав людини (П`ята секція) від 15/12/2014 у справі „Буглов проти України, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 72 Кримінального Кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2016 року щодо нього змінити.

Зарахувати засудженому ОСОБА_6 у строк відбутого за вироком апеляційного суду Донецької області від 16.12.2002 року покарання у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення та перебування у СІЗО у рамках даного провадження у період з 31.01.2000 року по 08.11.2004 року відповідно до співвідношення 1 день перебування в СІЗО за 2 дні позбавлення волі.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4