Ухвала 20 липня 2016 року м. Київ Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії: головуючого ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року щодо нього, встановив: 25 квітня 2016 року засуджений звернувся з касаційною скаргою, у якій порушував питання про перевірку указаного судового рішення у касаційному порядку. Однак, вказана касаційна скарга не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2016 року її було залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії вказаної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків. Копія ухвали була надіслана засудженому та згідно розписки ОСОБА_4 , яка надійшла з Ольшанської виправної колонії (№53), отримана ним 10 червня 2016 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, копія вироку апеляційного суду була вручена засудженому ОСОБА_4 26 січня 2016 року. Проте з даною касаційною скаргою він звернувся до суду касаційної інстанції 07 липня 2016 року (згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті), тобто після закінчення як спеціального строку, встановленого для усунення недоліків скарги, а також і поза межами визначеного у ст. 426 КПК загального строку касаційного оскарження. При цьому клопотання про поновлення пропущеного строку засудженим не заявлено. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК. До того ж, як видно зі змісту поданої скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, допущених раніше недоліків не усунуто. Зокрема, у скарзі засуджений не погоджується із вироком, однак знову не наводить в аспекті статей 412-414 КПК доводів на обґрунтування допущення судом таких порушень норм матеріального і процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування згаданого рішення. Крім того, зазначена засудженим вимога про скасування вироку апеляційного суду та залишення в силі вироку місцевого суду не відповідає положенням ст. 436 КПК, якими визначено рішення, які приймає суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Разом із тим суд звертає увагу на те, що можливість реалізації засудженим свого права на звернення до касаційного суду не втрачена за умови подання ним нової касаційної скарги, яка б відповідала вимогам ст. 427 КПК та клопотання про поважність пропущеного процесуального строку. Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, суд постановив: Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 повернути. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3