печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7258/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2016 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 18.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болота Брестської області Республіки Білорусь, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Указом Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 113-VIII від 15.01.2015 року, відповідно до ст. ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20; 112 Конституції України таст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 рокуоголошено проведення, зокрема, на території Київської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання вищевказаного Указу Президента України та визначених завдань військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 04.02.2015 року з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема Дніпропетровська повітрянодесантна бригада Сухопутних військ Збройних Сил України, дислокується в АДРЕСА_2 ) №49 від 28.02.2015 року (по стройовій частині) ОСОБА_5 у військовому званні молодшого сержанта зараховано до списків особового складу цієї частини, на всі види забезпечення та призначено у розпорядження командира військової частини.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 04.02.2015 року ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
На виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 в кінці вересня 2015 року ОСОБА_5 у складі військового підрозділу відбув за межі військової частини НОМЕР_1 до місця служби, що знаходиться в АДРЕСА_3 , для виконання військового обов`язку і службових завдань, де перебував до 06.12.2015 року.
05.12.2015 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишити місце служби.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наступного дня, тобто 06.12.2015 року, біля 5 год. 00 хв. самовільно без дозволу командування залишив місце служби, що знаходиться в с. Гаврилівка Покровського району Дніпропетровської області, та направився до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому ОСОБА_5 постійно перебував у м. Бровари Київської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину НОМЕР_1 та до місця служби або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
18.01.2016 року біля 16 год. 00 хв., тобто більше місяця, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Київського гарнізону, що знаходиться за адресою: м. Києва, вул. Петра Болбочана, 8а, і заявив про себе, чим закінчив вчинення самовільного залишення місця служби.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінив свої дії та виразив готовність понести відповідальність за вчинене. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суд не карати його суворо.
Враховуючи те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції відсутні, заслухавши думку учасників судового розгляду та, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Оцінюючи зазначене та усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінуюєся, доведена повністю.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися самовільному залишенні місця служби, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини справи:
-ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, при цьому суд звертає увагу на наслідки та мотиви вчинення злочину;
-особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 4 ст. 407 КК України - у виді штрафу, з урахуванням особи винного, а також наведених вище пом`якшуючих покарання обставин, які суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7650 ( сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому.
Суддя ОСОБА_1