справа № 482/2003/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 .
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, хоча належно повідомлялася судом про дату, час і місце судового розгляді даної справи.
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
26 червня 2015 року, близько 02 години ночі, ОСОБА_3 , реалізуючи виниклий корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що його дії будуть таємними, діючи таємно, умисно та протиправно, з корисливою метою, достовірно знаючи про те, що на території домоволодіння ОСОБА_5 ніхто не проживає, проник на подвір`я цього домоволодіння громадянки ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 .
Там, ОСОБА_3 через незаперті двері будинку, проник в його середину, звідки таємно викрав холодильник марки «Норд» білого кольору, вартістю 4180 гривень та дерев`яний журнальний столик, вартістю 390 гривень, які поклав до двоколісної тачки.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та утримуючи при собі викрадене, розпорядився ним на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4570 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ст.185ч.3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Завдана злочином матеріальна шкода в ході досудового розслідування була відшкодована потерпілій, шляхом повернення їй викраденого майна, після його розшуку.
Цивільний позов по даній справі потерпілою не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого, який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, показами допитаних в суді свідків, а також іншими доказами по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ч.3 ст.185 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним цього викрадення холодильника і журнального столика з будинку домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 , визнавши всі обставини цього обвинувачення, в тому числі і розмір заподіяної ним матеріальної шкоди, пояснивши, що він дійсно викрав у потерпілої холодильник і журнальний столик, які продав ОСОБА_6 . Причину свого вчинку пояснив перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що свідку ОСОБА_6 не говорив, що продані йому речі були ним викрадені. Заявив, що у скоєній крадіжці кається, просить суд не позбавляти його волі.
Вислухавши признательні покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.3 ст.185 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з показів допитаного в суді свідка ОСОБА_6 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 разом ще з двома невідомими йому особами приніс до нього і продав йому холодильник і журнальний столик. Заявив, що в цей час, обвинуваченого ОСОБА_3 він впізнав у темноті по голосу. Заявив, що після того, як вияснилось, що холодильник і столик були крадені, ці речі у нього були вилучені і повернуті потерпілій.
З показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 вбачається, що він був свідком розмови між обвинуваченим ОСОБА_3 і свідком ОСОБА_6 , які розмовляли між собою з приводу холодильника і журнального столика, але подробиць обставин цієї розмови він не чув і не пам`ятає, знає, що ОСОБА_3 приніс холодильник
ОСОБА_8 досліджених в судовому засіданні письмових доказів - документів, а саме: з протоколу прийняття заяви потерпілої про злочин, з витягу з ЄРДР, з протоколу огляду місця пригоди, з письмової заяви потерпілої ОСОБА_5 , довідки про вартість викрадених холодильника і журнального столика, дійсно вбачається, що шляхом незаконного проникнення, з приміщення будинку домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_2 було викрадено холодильник «Норд» білого кольору, вартістю 4180 гривень і журнальник столик вартістю 390 гривень, які згодом були виявлені в домоволодінні ОСОБА_6 і повернуті у власність потерпілої під збережну розписку.
Всі ці дослідженні в судовому засіданні докази, а саме покази обвинуваченого, свідків, досліджені в суді документи, узгоджуються між собою, щодо встановлених фактичних обставин цієї справи та підтверджують, як признательні покази обвинуваченого, так і його умисел на вчинення інкримінованого йому в провину злочину та фактичне вчинення ним цього протиправного діяння.
Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про те, що обвинувачений діяв з прямим корисливим умислом, тобто усвідомлюючи як суспільно-небезпечний характер своїх дій, так і характер суспільно-небезпечних наслідків цих своїх дій та бажав їх настання.
Докази, що були досліджені в суді, повністю підтверджують факт скоєння обвинуваченим злочину при обставинах, що викладені в обвинуваченні, і доводять, що він дійсно вчинив цей злочин і, що його признательні свідчення у скоєному, відповідають фактичним обставинам цієї справи і, які можна покласти в основу обвинувального вироку суду.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, свідків і документи кримінального провадження, в тому числі документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому в провину злочині, повністю доведена дослідженими доказами, в тому числі його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.185ч.3 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд, не виходячи за межі обвинувачення, приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому дії обвинуваченого кваліфікує за ст.185ч.3 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), поєднану з проникненням в житло.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він являється військовозобов`язаним громадянином України, не працює через відсутність роботи, проживає одиноко, без сім`ї, має задовільний стан здоров`я, за місцем проживання перебуває на обліку у лікаря нарколога, як особа страждаюча на залежність від алкоголю, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, а саме як особа, що не працює та раніше судима.
Цивільний позов по даній справі не заявлявся.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер і обставини скоєного ним злочину, так і враховує його особу, в тому числі всі фактичні обставини цієї справи, його матеріальний та сімейний стан, умови його життя, а також всі інші обставини, що як обтяжують так і пом`якшують йому покарання.
Так, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відносяться до категорії тяжкого та вчинений ним без зазначення обставин, що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, його каяття, сприяння слідству у розкритті злочину, відшкодування шкоди потерпілій, шляхом повернення їй викраденого майна у власність.
Разом з тим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ним діяння, та з урахуванням його особи, не дають суду підстав, при призначені йому покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність сукупності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд не вбачає в діянні обвинуваченого.
Також при призначені виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги чинного законодавства, що передбачені ст.ст.65-68 КК України.
За такого, із врахуванням характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, ОСОБА_3 має бути призначене для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією ч.3 ст.185 КК України в межах мінімальної межі, що передбачена в санкції інкримінованої йому статті обвинувачення, яке на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом, як для його виправлення, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення ним своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого злочину, враховуючи що обвинувачений кається у скоєні злочину, суд приходить до висновку, що таке каяття обвинуваченого у скоєному ним діянні дійсно являється щирим, а його подальша поведінка в ході досудового розслідування і судового розгляду справи, свідчить про те, що він може бути виправлений і спокутувати свою провину через звільнення від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробування, на підставі ст.75 КК України та із встановленням йому обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази по справі, відповідно до ст.100 КПК України, в суді не досліджувались.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати по справі відсутні, речові докази не досліджувались.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду справи не застосовувався, в зв`язку з чим, у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу при ухвалені вироку на час до набрання ним законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а обвинуваченим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: