Справа № 463/1348/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/640/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2016 року, якою в затвердженні угоди про примирення між ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України відмовлено, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000724 від 28.02.2016р., відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України повернуто прокурору для продовження досудового розслідування, -

за участю прокурора : - ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :
цією ухвалою в затвердженні угоди про примирення між ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України відмовлено.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000724 від 28.02.2016р., відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України повернуто прокурору для продовження досудового розслідування.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 24.02.2016р. близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_10 разом із своїм, хлопцем ОСОБА_8 , перебували у піцерії «Піраміда», що по вул. Зелена, 69 у м. Львові, та 24.02.2016 о 21 год. 10 хв. вони покинули вище вказаний заклад. Під час того, коли вони виходили, у ОСОБА_11 знаходився мобільний телефон марки iPhone 6, ІМЕІ НОМЕР_1 , який їй подарувала її мати ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_8 прогулювались по сквері неподалік вул. Й.Сліпого у м. Львові під час чого, ОСОБА_12 виявила відсутність свого телефону марки iPhone 6, ІМЕІ НОМЕР_1 . Проведеними пошуками вказаного телефону вони його не знайшли.

25.02.2016 в ранковий час, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибув у сквер, що неподалік вул. Й.Сліпого у м. Львові, у якому він прогулювався разом з ОСОБА_13 , де відшукав її телефон марки iPhone 6, ІМЕІ НОМЕР_1 , який привласнив..

Після цього, ОСОБА_8 зберігав вказаний мобільний телефон ОСОБА_11 в себе, та використовував шляхом встановлення своєї сім картки, та лише будучи викритим працівниками поліції добровільно 03.03.2016р. видав вказаний телефон.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою старший групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29.03.2016 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що згідно вимог ч.7 ст.474 КПК України суд у разі відмови у затверджені угоди судове провадження продовжує у загальному порядку. Таким чином, в порушення вимог ч.7 ст.474 КПК України суд відмовивши у затвердженні угоди не продовжив слухання справи у загальному порядку і повернув обвинувальний акт прокурору для продовження досудового розслідування. У зв`язку з цим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки наявна невідповідність висновку суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Крім цього вказує, що безпідставне повернення Личаківським районним судом м. Львова обвинувального акту призведе до порушення розумних строків судового провадження, строків кримінального провадження взагалі та порушення загальної частини КПК України, оскільки відповідно до ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите, а також порушення ч.І ст.283 КПК України в якій вказується, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судової справи та кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає виходячи з наступного.
Згідно п.2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що в порушення зазначених вище норм в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначено про форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього кодексу та/або закону.

Як вбачається з обвинувального акту 24.02.2016р. у ОСОБА_10 був викрадений мобільний телефон подарований її мамою ОСОБА_7 . Однак, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_10 була допитана в якості свідка, а потерпілою визнано ОСОБА_7 , яка в подальшому і уклала угоду з обвинуваченим про примирення від 18.03.2016р.

Таким чином, досудовим розслідуванням ОСОБА_10 не була визнана потерпілою, а її мати законним представником.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що угода про примирення згідно п.1 ч.7 ст.474 КПК України не може бути затверджена судом, оскільки суперечить вимогам цього кодексу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2016 року, є законною, обґрунтованою та постановленою відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2016 року, якою в затвердженні угоди про примирення між ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України відмовлено, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000724 від 28.02.2016р., відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України повернуто прокурору для продовження досудового розслідування без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4