Справа № 414/780/15-к
Провадження № 11-кп/782/20/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2016 року м. Сєвєродонецьк Луганської області
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - судді: ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря : ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
захисника-адвоката : ОСОБА_6
обвинуваченої: ОСОБА_7
спеціаліста : ОСОБА_8 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, дистанційно , в залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу обвинуваченої за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_7 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року у кримінальному провадженні, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кремінна Луганської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, яка має неповнолітню дитину, не працюючу, раніше судиму 09.07.2012 року Кремінським районним судом за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. ст. 70, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 12.06.2013 року звільнення від покарання скасовано, 12.12.2014 року на підставі ст. 81 КК України звільнена умовно-достроково на 8 місяців 11 днів, яка мешкає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ;
Визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком суду від 09.07.2012 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі .
Перебуває під вартою у зв`язку з даним кримінальним провадженням з 15 квітня 2015 року;

Цим же вироком визнано винним за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 які вирок в апеляційному порядку не оскаржують.
В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:
За Епізодом обвинувачення, зазначеним судом першої інстанції під № 3, в один з днів на початку березня 2015 року, більш точної дати встановити не вдалося, у вечірній час, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, повторно, через раніше пошкоджені вхідні двері проникли до будинку АДРЕСА_2 та таємно викрали меблеву тумбочку вартістю 560 грн., багет 96 грн., тюль 144 грн., заподіявши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 800 грн..
В письмовому проханні, яке розцінено апеляційним судом як апеляційна скарга, обвинувачена ОСОБА_7 посилаючись на невідповідність призначеного їй покарання за скоєний нею злочин , просить призначити їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_11 належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченої, однак до апеляційного суду не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, обвинувачена, захисник та прокурор не заперечують проти апеляційного розгляду без участі потерпілої, в зв`язку із чим, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, її неявка не перешкоджає проведенню розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, просять її задовольнити, вирок суду змінити в сторону пом`якшення, призначити її покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також заявили клопотання перерахувати обвинуваченій ОСОБА_7 строк перебування під вартою в СІЗО із врахуванням вимог п.5 ч.1 ст.72 КК України, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, провівши судові дебати та заслухавши обвинувачену в останньому слові, дослідивши матеріали кримінального провадження , перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів холодить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перегляд судового рішення проводиться в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних доказах, не оспорюється , як самою ОСОБА_7 в її апеляційній скарзі, так і іншими учасниками провадження, які вирок суду не оскаржували в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна / крадіжка /, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб,поєднане з проникненням в житло.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченої ОСОБА_7 , раніше судимої, у тому числі за вчинення тяжких злочинів проти власності, кримінальне правопорушення вчинила маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, в період умовно дострокового звільнення, не працюючу, що обставин пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання суд не встановив, відповідно до ст.ст.66,67 КК України.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про надто суворе покарання, призначене їй судом першої інстанції, а також, що судом не враховано, що вона має неповнолітню дитину 2000 року народження є необґрунтованими, оскільки вона раніше судима, кримінальне правопорушення скоїла маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, в період умовно-дострокового звільнення, вчинила нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про те, що вона на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для пом`якшення покарання та застосування ст.75 КК України відсутні, а виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Окрім того, судом першої інстанції враховано перебування на утриманні у обвинуваченої неповнолітньої дитини.

Отже, підстави для зміни вироку суду першої інстанції та пом`якшення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відсутні.

Разом із тим, клопотання обвинуваченої та її захисника про зарахування в строк відбування покарання її знаходження від вартою в СІЗО за правилами п.5 ч. 1 ст.72 КК України підлягає задоволенню.

За таких обставин, апеляційну скаргу обвинуваченої належить залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України , колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року відносно обвинуваченої за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_7 залишити без змін.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити .

На підставі п.5 ч.1 ст.72 КК України обвинуваченій ОСОБА_7 зарахувати в строк відбування покарання період її попереднього ув`язнення починаючи з моменту фактичного затримання , тобто з 15 квітня 2015 року по останній день її знаходження в СІЗО, включно, із розрахунку, один день знаходження в СІЗО за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.532 КПК України ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Відповідно до вимог ст.426 КПК України ухвала може бути оскаржена сторонами шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення , а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію ухвали негайно направити сторонам.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

________________________ ______________________ ________________________