Справа № 138/871/16-к
Провадження №11-кп/772/867/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «22» вересня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000130 від 12 лютого 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Могілів Подільського Вінницької
області, українця, громадянина України,
раніше судимого:
- 20.07.2011року Могилів-Подільським міськрайонним
судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;
- 26.10.2011 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 122 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 26.11.2012року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області скасовано звільнення від відбування покарання і направлено для відбування покарання у виді 2 років обмеження волі. 27.02.2014 року ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбуту частину 9 місяців 17 днів;
- 04.03.2016 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч. 1, 2, 3, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
за апеляційною скаргою із змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від «26» квітня 2016 року,
В с т а н о в и в:
Вироком Могилів Подільського міськрайонного суду Віницької області від 26 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено ряд обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням з урахуванням вироку Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2016 року, . остаточну міру покарання ОСОБА_6 призначено у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено ряд обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Вирішена доля речових доказів.
Як встановлено судом, 12.02.2016 приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, перебуваючи в приміщенні кафе «Жіночі сльози», що розташоване по вулиці Сагайдачного 7А в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу з гаманця, який знаходився в жіночій сумці, що належить ОСОБА_9 та яка висіла на сидінні стільця біля столику, за яким відпочивав ОСОБА_6 , вчинив крадіжку грошей у сумі 400 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на дану суму Після вчиненого ОСОБА_6 з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
В апеляційній скарзі із змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 не оспорюючи висновків суду щодо винуватості засудженого, ставить питання про скасування вироку Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.04.2016 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст. 185 КК України, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2016 року допустити до самостійного виконання. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги мотивував тим, що висновок суду, про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 в умовах без ізоляції від суспільства, є необґрунтованим, так як останній неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз 04.03.2016 року Могилів Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч.ч.1.2,3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, та звільнений з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, після чого належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його суспільну небезпеку, крім того злочин ним скоєно в стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги із змінами прокурора, та просив вирок першої інстанції залишити без змін, міркування прокурора про незаконність вироку щодо ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга із змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 підлягає до задоволення частково.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчиненого повторно - є обґрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кримінальна справа розглядалась відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорювались.
Згідно з вимогами ч.1 ст.348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому його суть і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України - після виконання дій, передбачених ст.348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження порушені не були.
Судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самого обвинуваченого, у яких він повністю визнав себе винуватим.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України є правильною та в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого , який визнається винним у вчиненні злочину необхідно суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України, реалізувати принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації при призначенні покарання. Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею(частиною цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що суд, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, не дотримався всіх вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, думку потерпілого, а також наслідки вчиненого злочину, є безпідставними.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить право застосовну інтелектуально вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховується особа обвинуваченого , його ставлення до скоєного, обставини кримінального провадження та інші обставини.
В суді першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, частково добровільно відшкодував завданий збиток, апеляційний суд враховує має соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також думку потерпілого суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Що стосується доводів прокурора про те, що вирок Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2016 року щодо ОСОБА_6 , повинен виконуватись самостійно є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ст.185 ч.ч.1,2,3 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Злочин по даному кримінальному провадлженню ОСОБА_6 вчинив 12.02.2016 року, тобто до постановлення вироку Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2016 року, а тому суд першої інстанції при призначенні остаточної міри покарання ОСОБА_6 вірно врахував вимоги ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Могилів Подільського міськрайонного суду від 04.03.2016 року, звільнивши ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу із змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.04.2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін..
На вирок суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали суду судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: