Справа № 750/604/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/249/2016
Категорія - ст.ст.537, 539 КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю учасників судового прровадження :

прокурора ОСОБА_6

представника Деснянського РВ КВІ м. Чернігова ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/249/2016 р. за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2016 року, якою затримано та направлено для відбування покарання

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працює, судимого 03.03.2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70, 71 КК України на 3 роки 10 місяців позбавлення волі, звільненого 30.11.2011 року умовно-достроково на 9 місяців 27 днів за постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 22.11.2011 року, засудженого 29.01.2015 року вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2, 70, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2016 року засудженого ОСОБА_8 затримано та направлено для відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.01.2015 року за ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі.

При затриманні засудженого ОСОБА_8 поміщено до Чернігівського слідчого ізолятора.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислено з моменту його фактичного затримання.

Суд першої інстанції своє рішення обґрунтував тим, що ОСОБА_8 не виконує покладені на нього судом обов`язки після застереження у виді письмового попередження, жодного разу не з`явився у Деснянський районний відділ м. Чернігова КВІ без поважних причин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою відмовити у зміні вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.01.2015 року щодо заміни покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на позбавлення волі реально, посилаючись на те, що при розгляді справи не був присутній із-за хвороби, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не був, повістки не одержав. У КВІ не відмічався двічі через поганий стан здоров`я, про відкриття провадження не знав. Має підозру на тяжке захворювання, тому проходить медичне обстеження; копію оскаржуваної ухвали також не отримав. Посилається на незаконність затримання в період, коли він мав відмічатися в КВІ, протокол ЧВП ГУНП в Чернігівській області не оформлявся. Вважає, що висновки суду в рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, бо судове провадження здійснено за відсутності захисника, чим порушено п.4 ч.2 ст.412 КПК України. Посилається на ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно якої суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права, а згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений свободи інакше, як в порядку, встановленому законом.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора та представника Деснянського РВ КВІ м. Чернігова про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в обсязі апеляційної скарги в межах вимог у відповідності із ст. 404 КПК України, дослідивши матеріали особової справи № 92/2015 р. стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.01.2015 року за ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_8 перебував на обліку Чернігівського міського відділу КВІ УДПтС України в Чернігівській області з 10.03.2015 року, 18.03.2015 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання /аркуш особової справи 13/.

Постановою від 18 березня 2015 року ОСОБА_8 встановлено день явки для реєстрації в КВІ - 1-й вівторок кожного місяця, з якою він був ознайомлений в цей же день /а.о.с.14/ під розпис.

Частиною другою статті 166 КВК України визначено, що у разі якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

З листка реєстрації вбачається, що засуджений ОСОБА_8 01.09.2015 року не з`явився на реєстрацію до Чернігівського МВ КВІ без поважної причини. 03.09.2015 року йому було винесено застереження у виді письмового попередження і роз`яснені наслідки, передбачені ч. 2 ст. 78 КК України. 06.10.2015 року надійшов рапорт від ст. дільничного інспектора міліції ВДІМ Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_11 , згідно якого ОСОБА_8 на даний час за адресою: АДРЕСА_1 не мешкає. 07.10.2015 року старшим інспектором Чернігівського МВ КВІ ОСОБА_7 здійснений вихід за даною адресою щодо встановлення місця проживання ОСОБА_8 .. В ході перевірки мешканець будинку АДРЕСА_2 , який відмовився представитися та надати письмове пояснення, в усній формі повідомив, що ОСОБА_8 проживає за даною адресою сам, додому приходить пізно ввечері в стані алкогольного сп`яніння, двері квартири нікому не відчиняє.

Засудженому ОСОБА_8 в дверях квартири був залишений виклик про необхідність явки до інспекції на 09.10.2015 року, але за викликом він не з`явився, в зв`язку з чим йому було повторно направлено виклик про необхідність явки до інспекції на 15.10.2015 року о 10 год., але за викликом засуджений не з`явився, про причини неявки не повідомив.

16.10.2015 року на адресу Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області інспекцією було направлено подання про здійснення приводу засудженого, однак привід не виконаний, бо ОСОБА_8 за місцем мешкання не проживає та в зв`язку з проведенням виборів.

В зв`язку з цим були проведені першочергові розшукові заходи, направлені запити до КП «ЖЕК-10» та до ТОВ «ТАН». Згідно характеристики КП «ЖЕК-10» ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та за час проживання за вище вказаною адресою скарг до адміністрації комунального підприємства щодо поведінки ОСОБА_8 не надходило. Згідно повідомлення ТОВ «ТАН» ОСОБА_8 був звільнений з роботи згідно наказу № 258-к від 27.10.2015 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогули), оскільки без поважних причин не з`являвся на роботі з 20 липня 2015 року, зв`язатися з ним засобами телефонного зв`язку для отримання пояснень щодо відсутності не вдалося, рекомендовані листи на адресу прописки поверталися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Також були отримані довідки з Чернігівських міських лікарень № 2, 3, 4, адресно-довідкового бюро, Чернігівської центральної районної лікарні, Чернігівської обласної лікарні, Чернігівського слідчого ізолятора управління ДПтС України в Чернігівській області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, УІЗ ГУ Національної поліції в Чернігівській області, Чернігівського обласного бюро СМЕ, Чернігівського обласного наркологічного диспансеру, однак місце знаходження встановити не вдалося.

03.12.2015 року до Чернігівського відділу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.

Таким чином ОСОБА_8 в період встановленого йому судом іспитового строку систематично не виконував встановлені обов`язки і не з`являвся на реєстрацію без поважних причин до кримінально-виконавчої інспекції 01.09.2015 року, 06.10.2015 року, 03.11.2015 року, 01.12.2015 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 не виконував покладені на нього обов`язки і обґрунтовано скасував звільнення від покарання з випробуванням та направив засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Твердження ОСОБА_8 про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, безпідставні, оскільки засуджений був присутній в судовому засіданні 22 грудня 2015 року, де надав пояснення про причини неявки на реєстрацію до КВІ. Судове засідання було відкладено до 13 січня 2016 року у присутності засудженого для надання йому можливості надати документи, які підтверджують його перебування на лікуванні, про що є розписка ОСОБА_8 /а.п.107/. Також в матеріалах провадження є розписка засудженого від 27.01.2016 року, що він повідомлений про розгляд провадження 27.01.2016 року та зобов`язується з`явитись в судове засідання /а.п.115/. Його твердження про неявку в судове засідання в зв`язку з хворобою не підтверджені ніякими медичними документами, тому не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі на поважність нез`явлення до КВІ на реєстрацію поганий стан здоров`я - підозра на пухлину 12-персної кишки, підозра на туберкульоз та проходження медичного обстеження декілька місяців в зв`язку з цим, спростовується показаннями самого засудженого, наданими в судовому засіданні 22.12.2015 року, згідно яких він не з`являвся на реєстрацію до КВІ, бо з 1-2 жовтня 2015 року до 24-25 листопада 2015 року перебував у монастирі смт. Ширяєво Одеської області в зв`язку з тим, що після розлучення почав вживати алкогольні напої, а з 25 листопада лікувався дома від обструктивного бронхіту, двічі ходив до лікаря.

Крім того, ОСОБА_8 зобов`язувався надати суду першої інстанції відповідні медичні документи про його перебування на лікуванні в монастирі смт. Ширяєво Одеської області та лікування дома, але не надав, тобто його посилання на поважність нез`явлення на реєстрацію до КВІ через поганий стан здоров`я колегія суддів не може прийняти до уваги, бо вони не підтверджені медичними документами.

Твердження засудженого про те, що він не отримав копію оскаржуваної постанови, безпідставні, оскільки в матеріалах кримінального провадження знаходиться супровідний лист, згідно якого ОСОБА_8 направлена копія ухвали суду від 27.01.2016 року /а.п.120/.

Доводи засудженого про те, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.2 ст.412 КПК України за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, не заслуговують на увагу. Стаття 52 КПК України містить вичерпний перелік підстав обов"язкової участі захисника у кримінальному провадженні. У даному разі ні за тяжкістю злочинів, за які засуджено ОСОБА_8 , ні за суб`єктом такого злочину, участь захисника не є обов`язковою. Крім того, своє бажання мати захисника засуджений не висловлював під час судового розгляду провадження, останній раз у судове засідання не з`явився.

Тобто, суд першої інстанції цілком вірно визначив, що ОСОБА_8 порушив вимоги ст.ст. 75, 76 КК України, без поважних причин не виконував покладених на нього судом обов`язків, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому за таких підстав підлягає направленню в місця позбавлення волі для відбування покарання реально.

Щодо твердження засудженого про неправомірність його затримання і поміщення у СІЗО за даними обставинами, то з пояснень представника КВІ та захисника вбачається, що стосовно ОСОБА_8 відкрито нове кримінальне провадження, і затриманий він за іншим новим злочином по іншій справі.

Порушень вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи допущено не було, рішення суду відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418-419, 532, 537, 539 КПК України, ст. 75, 78 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого затримано та направлено для відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.01.2015 року за ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, - без змін.

Рішення суду може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4