Провадження № 1-кп/331/26/2016
Єдиний унікальний номер 331/5166/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001761 від 25.05.2015 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта - базова вища, зареєстрований фізичною особою - підприємцем, сімейний стан одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
25 травня 2015 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись в салоні маршрутного таксі «Mercedes-Benz Sprinter» білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 , яке слідувало маршрутом № 63, на перехресті вулиць Горького та Грязнова в місті Запоріжжі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, викликаних помилково сприйнятою поведінкою потерпілого, як образливою по відношенню до себе, діючи з прямим умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , завдав останньому, наявним у нього при собі ножем, один удар в область шиї, в результаті чого заподіяв ОСОБА_7 непроникаючі поранення передньої поверхні шиї, поранення 1-го пальця лівої кісті, які як нарізно так і в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Однак ОСОБА_9 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий почав чинити активний опір, підставивши під ніж кість лівої руки та, відштовхуючи від свого горла руку ОСОБА_9 , в якій був ніж, чим запобіг настанню тяжких наслідків у вигляді своєї смерті. Після вчинення вказаних злочинних дій, ОСОБА_9 , з місця скоєння злочину зник, вважаючи, що виконав усі дії, необхідні для настання смерті ОСОБА_7 , тим самим ОСОБА_11 скоїв закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_7 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказавши, що умислу на вбивство потерпілого в нього не було, а сам факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень був наслідком ненавмисних та випадкових дій. Цивільний позов щодо стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу визнав частково.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив суду, що 25 травня 2015 року він їздив по різних районах міста в особистих справах. Під час перебування в мікрорайоні «Кічкас» в нього стався легкий напад алергії, тому він прийняв «Супрастин». Згодом, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що розташована на «Бородінському мікрорайоні», та очікуючи на маршрутне таксі, в нього піднявся тиск, з`явився біль у серці і він прийняв «Еналаприл», потім «Корвалол», який запив пляшкою безалкогольного пива. Після цього, він сів в маршрутне таксі, яке слідувало в напрямку «мікрорайону Космос», де в нього була запланована зустріч із його товаришем. Потерпілий ОСОБА_7 разом із трьома товаришами зайшли до маршрутного таксі на зупинці «Плотинна» і зайняли пасажирські місця позаду нього. Хлопці гучно спілкувалися та посміхалися між собою, перекрикуючи своєю розмовою музику в салоні маршрутного таксі. Така поведінка потерпілого та його товаришів заважала йому, оскільки він почував себе недобре внаслідок нестабільно тиску та вживання ліків, тому він підійшов до водія з проханням зробити музику тихіше. Повертаючись до пасажирських сидінь, він зайняв місце позаду потерпілого, оскільки сидіння, на якому він сидів раніше, було зайняте. Хлопці не переставали гучно розмовляти та посміхатися, що змушувало його робити їм зауваження. Після його зауважень сміх хлопців посилювався і він не виключав можливості, що їх розмова йшла про його особу. Після того, як він в черговий раз звернувся до них із зауваженням, хлопці запропонували йому вийти на зупинці громадського транспорту «площа Радянська» для продовження розмови. Дану пропозицію він сприйняв як загрозу для свого життя, оскільки в цей момент він пригадав події кінця грудня 2014 року, коли група молодих осіб здійснила напад на нього та його друга, в результаті якого він отримав ушкодження. В цей момент він визначив для себе, якщо він вийде на зупинці із цими хлопцями, це може закінчитися фізичною розправою над ним. Тому він вирішив покинути маршрутне таксі на найближчій зупинці громадського транспорту, щоб звернутися за допомогою до правоохоронних органів. З тією метою, щоб безперешкодно дістатися до виходу маршрутного таксі, оскільки прохід був перегороджений друзями потерпілого, та на випадок, якщо друзі потерпілого не дадуть йому можливості покинути салон таксі, і необхідно буде відбиватися від них, а також, щоб налякати їх своїми діями і тим самим чинити на них тиск, він дістав багатофункціональний пристрій «мультітул», в якому сховані штопор, викрутка, пилка, відкривачка та лезо ножа. Тоді, сидячи на своєму пасажирському сидінні, він витягнув лезо ножа з мультітула, який почав утримувати в руці, потім підвівся і в цей момент маршрутне такси смикнулося. Він повалився на пасажирське сидіння, на якому знаходився потерпілий, а його руки провалилися поміж спинками сидінь. Потерпілий разом із своїм товаришем схопили його за руки, а він почав чинити опір, намагаючись вирватися. В той момент, коли йому вдалося вирватися із рук потерпілого та його товариша та, опинившись на сидінні, він побачив кров на своїй руці. В салоні почалась паніка, водій зупинив маршрутне таксі і всі пасажири вийшли на вулицю. Він підійшов до водія та поцікавився, чи буде той їхати далі. В цей момент потерпілому, який лежав на землі, надавали допомогу, тому він непомітно вийшов із маршрутного таксі і направився в бік вулиці Запорізької, де знаходилась охоронна агенція для того, щоб звернутися до правоохоронних органів за допомогою, оскільки він не виключав загрози для свого життя з боку товаришів потерпілого, які могли наздогнати його та побити. Товариші потерпілого почали переслідувати його, тому він намагався прискорювати рух. В той момент, коли працівники охоронної фірми гукнули його, він підійняв руки догори, а потім добровільно передав їм мультітул, який увесь цей час знаходився в його руці. Після цього, працівники охоронної фірми викликали працівників міліції. При цьому обвинувачений висловив припущення, що ушкодження потерпілому він спричинив або в той момент, коли він падав на пасажирське сидіння, на якому знаходився потерпілий, або коли він виривався з рук потерпілого та його товариша.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 провини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність його винуватості та причетності до вчинення вказаного правопорушення, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що він є студентом ЗНТУ. 25 травня 2015 року, він разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після тренування, повертався на маршрутному таксі № 63 до гуртожитку. Алкогольні напої в цей день він не вживав. Зайшовши до маршрутного таксі, він та ОСОБА_12 зайняли подвійне сидіння приблизно всередині салону, ОСОБА_13 зайняв одиночне сидіння паралельно з ними, а ОСОБА_14 одиночне сидіння перед ОСОБА_13 . Він зайняв місце біля вікна, а ОСОБА_12 біля проходу. Обвинувачений ОСОБА_15 в цей момент знаходився на пасажирському сидінні перед ними. Через деякий час ОСОБА_9 підвівся та попрямував до водія, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в нього була невпевнена та хитка хода і відчувався запах алкоголю. Коли обвинувачений повернувся, то зайняв не те місце, на якому сидів раніше, а сів на сидіння позаду них. Протягом всього часу слідування маршрутного таксі, вони зі ОСОБА_12 розмовляли між собою, ніхто з пасажирів уваги на них не звертав, зауважень не робив. Приблизно в районі 5-ої міської лікарні, до їхньої розмови втрутився ОСОБА_9 , який поцікавився тим, що вони курять та чому їм так весело, просив, щоб його теж пригостили. При цьому, розмова ОСОБА_9 супроводжувалася грубою, нецензурною лексикою. Він відповів, що вони нічого не вживають, у них гарний настрій. Намагаючись уникнути конфлікту в громадському транспорті, він запропонував ОСОБА_9 , вийти разом з ними на зупинці «площа Радянська» та з`ясувати всі питання, які його цікавлять, на що ОСОБА_9 відповів відмовою. Конфлікт, як йому здалося, було вичерпано після того, як він поцікавився в ОСОБА_9 , чи немає між ними непорозуміння. Обвинувачений відповів, що конфлікту немає. Вони зі ОСОБА_12 продовжили розмову між собою. Приблизно через 1-2 хвилини, він подивився у вікно, а коли повертав голову назад, то побачив, що ОСОБА_9 , просунув між сидіннями праву руку, в якій тримав ніж та провів ножем по його горлу. Він одразу ж відреагував та підставив під ніж кість лівої руки, аби запобігти серйозному пораненню і в цей час удар ножем прийшовся по пальцях кісті лівої руки та далі - по шиї. Цей напад обвинувачений супроводжував мовчки, нічого не пояснюючи. ОСОБА_12 також повернувся та став відмахуватися від ОСОБА_9 . Він різко підвівся та схопив ОСОБА_9 за руку, той намагався зачепити ОСОБА_12 , який також схопив обвинуваченого за іншу руку. В цей час вони стали кричати водію, щоб той зупинився та відчинив двері. Коли маршрутне таксі зупинилося на світлофорі перед ЗГТ «вулиця Грязнова» він поцікавився у ОСОБА_12 , що в нього із шиєю. Той відповів: «Біда». Після цього вони перестали утримувати ОСОБА_9 , відпустили його руки та стали виходити із салону маршрутного таксі. Коли він вийшов, йому одразу ж порадили лягти на землю, щоб зупинити кровотечу, оскільки ніхто не уявляв ступінь поранення, проте рука та одяг були в крові. Коли він лежав, то бачив, як ОСОБА_9 залишав маршрутне таксі та покидав місце злочину. "Швидкою допомогою» його доправили до лікарні, де зашили рани. Згодом, зі слів друзів йому стало відомо, що ОСОБА_9 затримали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є студентом ЗНТУ. Наприкінці травня 2015 року, в понеділок, після гри у футбол, він разом із потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на маршрутному таксі № 63 поверталися до гуртожитку. В цей день алкогольні напої він не вживав. Зайшовши до маршрутного таксі, він разом із ОСОБА_7 зайняли подвійне сидіння на третьому ряді з кінця, ОСОБА_13 зайняв одиночне сидіння паралельно з ними, а ОСОБА_14 одиночне сидіння перед ОСОБА_13 . ОСОБА_7 зайняв місце біля вікна, а він поряд з ним біля проходу. Обвинувачений ОСОБА_15 в цей момент знаходився на пасажирському сидінні перед ними. Через деякий час ОСОБА_9 підвівся та попрямував до водія, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в нього була невпевнена та хитка хода і, пересуваючись, він хапався за сидіння. Після того, як ОСОБА_9 щось сказав водієві, той запропонував йому або сісти на місце або вийти. Обвинувачений повернувся до пасажирських сидінь, проте, зайняв не те місце, на якому сидів раніше, а сів на сидіння позаду них. Весь цей час вони разом із потерпілим ОСОБА_7 спілкувалися між собою і вході бесіди посміювалися над своїми жартами. Розуміючи, що вони знаходяться в громадському місці, намагалися не привертати до себе уваги, розмовляли неголосно, без застосування ненормативної лексики. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не приймали участі в їх розмові. В якийсь момент, в ході їх бесіди, ОСОБА_9 похлопав його по плечу та поцікавився, що вони курять. Він та ОСОБА_7 одноголосно відповіли, що вони нічого не вживають, після чого продовжили спілкування між собою. Через деякий час обвинувачений знову звернувся до них з аналогічним запитанням. ОСОБА_7 відповів, що вони нічого не вживають та, намагаючись уникнути конфлікту в громадському транспорті, запропонував ОСОБА_9 , якщо той бажає, вийти разом із ними на ЗГТ «площа Радянська» та з`ясувати всі питання, які цікавлять останнього, на що ОСОБА_9 відповів, що в нього немає такого бажання. На цьому їх розмова закінчилась і вони вважали її вичерпаною. Через деякий час, коли маршрутне таксі наближалося до ЗГТ «вулиця Грязнова» він відволікся, подивившись у вікно справа та, коли повернувся обличчям до потерпілого, то побачив, що той вже підвівся з сидіння, утримуючи ліву руку обвинуваченого. Він не бачив як ОСОБА_9 наносив удар потерпілому ОСОБА_7 , проте, щоб запобігти подальшим діям обвинуваченого, він також підвівся та схопив його за праву руку, яка була просунута між сидіннями і разом з потерпілим вони притиснули останнього до пасажирського сидіння. В цей момент він побачив у правій руці обвинуваченого складний ніж. Обвинувачений свої дії ніяким чином не пояснював. Після того, як він звернув увагу на потерпілого та побачив, що в останнього з шиї іде кров, вони перестали утримувати обвинуваченого та почали просуватися до виходу. Після того як маршрутне таксі зупинилося, вони вийшли та поклали потерпілого на землю, затиснувши рану на шиї, наявною у нього футболкою та викликали «швидку допомогу». ОСОБА_9 , ледве спустившись сходами, покинув салон маршрутного таксі останнім та попрямував між кіосками у двори, аби зникнути. Він разом з ОСОБА_14 почали переслідувати обвинуваченого та, наздогнавши його у дворах, кричали, щоб той зупинився. В цей момент невідомий чоловік запропонував їм звернутися до охоронної агенції за допомогою, яка знаходилась неподалік. Вони завернули за ріг будівлі, де, біля ганку побачили двох працівників охорони, повідомили їм про те, що сталося та попросили допомоги в затриманні обвинуваченого. ОСОБА_9 в цей час знаходився в цьому ж дворі, і коли працівники охорони підійшли до нього, він підняв руки догори, а потім мовчки став викладати на багажник службового автомобілю, що стояв поруч, речі зі своєї барсетки. Коли ОСОБА_9 поклав на багажник складний ніж, який був у складеному положенні, він побачив на його рукояті кров, також звернув увагу на сліди крові на руках обвинуваченого. Працівники охоронної агенції викликали співробітників міліції, після чого він разом з ОСОБА_14 повернувся до маршрутного таксі, де вже знаходилась «швидка допомога», яка госпіталізувала ОСОБА_7 до лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він є студентом ЗНТУ. В той день, після гри у футбол, він разом з потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , із зупинки громадського транспорту, що розташована за греблею, на маршрутному таксі № 63 поверталися до гуртожитку. Алкогольні напої в цей день він не вживав. Зайшовши до маршрутного таксі, він зайняв вільне місце на одному із подвійних сидінь біля обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 розташувалися на подвійному сидінні позаду нього, ОСОБА_14 зайняв одиночне сидіння паралельно з ним. Обвинувачений ОСОБА_9 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки від нього відчувався запах алкоголю, та під час руху маршрутного таксі, голова ОСОБА_9 постійно падала йому на плече, тому він пересів на інше одиночне місце, паралельно з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_9 підвівся та пішов до водія, повертаючись, він зайняв пасажирське сидіння позаду ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Пересувався обвинувачений ОСОБА_9 по салону маршрутного таксі з трудом, зачіпаючи сидіння. Протягом всього часу слідування маршрутного таксі ОСОБА_12 та ОСОБА_7 спілкувалися між собою та сміялися, він дивився у вікно, участі в їх розмові не приймав, тому суть їх розмови йому не була відома. В той момент, коли маршрутне таксі знаходилось в районі 5-ої міської лікарні, він звернув увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_9 почав чіплятися до хлопців, постукав ОСОБА_7 по голові, приблизно двома ударами збоку по вуху та спитав, що вони вживають та чому грубо відповідають йому, на що ОСОБА_7 відповів, що вони нічого не вживали, а якщо у ОСОБА_9 до них є запитання, то можна вийти на зупинці «площа Радянська» та з`ясувати всі питання. ОСОБА_9 на цю пропозицію нічого не відповів і діалог між ними припинився. Через деякий час, в районі зупинку «вулиця Грязнова», він побачив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , стоячи, утримують ОСОБА_9 за обидві руки, після чого хлопці відпустили руки обвинуваченого і той впав на сидіння. В цей час ОСОБА_12 звернув увагу, що в потерпілого на шиї кров, після чого він і сам звернув на це увагу, а також на те, що обвинувачений тримав в руці розкладний ніж, з лезом довжиною в безіменний палець, на якому були сліди крові та побачив кров на руці обвинуваченого. Всі пасажири почали виходити з маршрутного таксі, потерпілого ОСОБА_7 поклали на землю. ОСОБА_9 виходив із маршрутки останнім. Перед виходом з маршрутного таксі обвинувачений з ножем в руках підійшов до водія та, нахилившись до нього, щось йому сказав, після чого водій вийняв ключі із замка запалювання, вийшов та зачинив двері. Обвинувачений вийшов із маршрутного таксі, перетнув проїжджу частину та пішов в бік дворів. ОСОБА_12 та ОСОБА_14 побігли його наздоганяти, а він залишився біля потерпілого ОСОБА_7 та чекав на «швидку допомогу». Через деякий час ОСОБА_12 та ОСОБА_14 повернулися та повідомили, що працівники охорони допомогли затримати обвинуваченого ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він є студентом ЗНТУ. В один із днів наприкінці травня, він разом з потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , приблизно о 16-00 16-30 годині, після гри у футбол, на зупинці, яка розташована за греблею, сіли у маршрутне таксі та поверталися до гуртожитку. Того дня спиртних напоїв він не вживав. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 зайняли подвійні місця, ОСОБА_13 зайняв одиночне сидіння паралельно з ними, він розташувався на одиночному сидінні попереду ОСОБА_13 . На обвинуваченого ОСОБА_9 він звернув увагу в той момент, коли останній підійшов до водія, про щось із ним сперечався, після чого повернувся та зайняв місце позаду ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . В той час, він для себе відмітив, що обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`янінні за тими ознаками, що останній ледве тримався на ногах та пересувався хиткою ходою. ОСОБА_12 та ОСОБА_17 спілкувалися між собою, нікому не заважаючи, оскільки ніхто із пасажирів маршрутного таксі не робив їм зауваження. Суть їхньої розмови йому була невідома і участі в ній він не приймав. В якийсь момент, ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_12 та ОСОБА_7 із запитанням, чому їм так весело та що вони курили, на що останні поцікавились причиною такого запитання. Також він чув, як ОСОБА_7 пропонував ОСОБА_9 вийти разом із ними на зупинці «площа Радянська», але той ніяким чином не відреагував і на цьому їх діалог припинився. Приблизно через п`ять хвилин він озирнувся в бік хлопців та побачив, як ОСОБА_9 проводив ножем по горлу ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , схопивши за обидві руки обвинуваченого, підвелися та почали його утримувати. ОСОБА_12 вибив ніж з руки обвинуваченого. Він підвівся зі свого сидіння та побачив, що ОСОБА_12 та ОСОБА_7 придавили ОСОБА_9 до сидіння та тримали його за руки. В маршрутному таксі розпочалася паніка, всі почали виходити із салону. В салоні залишився водій та обвинувачений. Потерпілому ОСОБА_7 допомогли вийти з маршрутного таксі, поклали його на асфальт та затиснули рану на його шиї кофтою. ОСОБА_9 вийшов з маршрутного таксі останнім та почав залишати місце злочину, прямуючи через проїжджу частину в бік дворів. Вони разом із ОСОБА_12 почали переслідувати обвинуваченого та, наздогнавши його у дворах, зупинились на деякій відстані від нього, побоюючись, що він застосує до них ножа. В цей момент невідомий чоловік запропонував їм звернутися до охоронної агенції «ВЕНБЕСТ» за допомогою, яка знаходилась поруч. ОСОБА_9 прямував в той бік, куди показав невідомий чоловік, тому вони разом із ОСОБА_12 прослідували за ним. На сходах охоронної агенції знаходилось двоє працівників, одягнутих у формений одяг, вони повідомили охоронцям про те, що сталося, та звернулися до них з проханням допомогти затримати обвинуваченого. Працівники охоронної агенції наблизилися до обвинуваченого, той одразу ж підвів руки догори та, підійшовши до капоту автомобіля, почав викладати з барсетки свої речі: пачку цигарок, ланцюжок та ніж, на якому були сліди крові. Працівники охоронної агенції викликали співробітників міліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що наприкінці травня 2015 року, на зупинці громадського транспорту «вулиця Лермонтова» вона сіла в маршрутне таксі № 63, де зайняла друге сидіння за водієм. Потерпілий ОСОБА_7 разом з друзями знаходились на пасажирських синіннях позаду неї через декілька рядів, а обвинувачений ОСОБА_9 займав пасажирське сидіння за потерпілим. Хлопці розмовляли між собою, посміхалися, проте нікому з пасажирів не заважали, ненормативну лексику не вживали. Приблизно в районі 5-ої міської лікарні вона звернула увагу на те, що обвинувачений в грубій формі почав голосно робити хлопцям зауваження, з того приводу, що ті, начебто, щось вживали та заважають йому гучною розмовою. Хлопці йому щось відповіли і їх розмова припинилась. Через деякий час, в районі зупинки "Школа" обвинувачений знову заговорив до молодих хлопців. Вона зробила для себе висновок, що ОСОБА_9 перебував в стані чи то наркотичного, чи то алкогольного сп`яніння, оскільки поводив себе грубо та неадекватно. Коли маршрутне таксі зупинилося біля світлофору в районі вулиці Грязнова, вона побачила у дзеркало водія якусь штовханину. В цей момент вона повернулася та побачила, що потерпілий підвівся, закриваючи футболкою горло, а обвинувачений, тримаючи ножа в правій руці, на якому були сліди крові, сидів на пасажирському сидінні з опущеною головою. Водій зупинив маршрутне таксі і пасажири почали виходити із салону. Після того, як вона вийшла з маршрутного таксі, ОСОБА_9 підійшов до водія та, приставивши до його шиї ножа, вимагав поїхати з місця події. Після цього водій вийшов та підійшов до пасажирів. Потерпілого поклали на землю, почали надавати йому першу медичну допомогу, викликали швидку та міліцію. Обвинувачений, вийшовши із маршрутки і з ножем в руці, попрямував через дорогу повз кіоски. Вона сказала друзям потерпілого, щоб ті наздогнали ОСОБА_9 . Двоє з них побігли за обвинуваченим. Через деякий час хлопці повернулися та повідомили, що співробітники охоронної фірми допомогли їм затримати обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він працює водієм маршрутного таксі "Мерседес-спринтер" білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 на підприємстві "Спрінт-авто". Того дня, обвинувачений ОСОБА_9 сів до маршрутного таксі на зупинці "вулиця Ладозька", він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Такий висновок він зробив з того, що в обвинуваченого була хитка хода та відчувався стійкий запах алкоголю, який він відчув одразу ж, оскільки сам спиртних напоїв не вживає. Потерпілий ОСОБА_19 разом з друзями зайшли до маршрутного таксі на зупинці "Плотинна". Обвинувачений знаходився на останньому пасажирському сидінні, а потерпілий зайняв місце перед ним. В районі зупинки "Малий ринок" обвинувачений ОСОБА_9 почав голосно чіплятися до хлопців. Суть їх розмови він не чув, проте в дзеркало заднього виду спостерігав за тим, як обвинувачений то нахилявся до потерпілого та з`ясовував стосунки, то підводився з пасажирського сидіння та щось говорив. Потерпілий та його друзі поводили себе спокійна, намагалися заспокоїти обвинуваченого. Він, в свою чергу, зробив обвинуваченому ОСОБА_9 зауваження, щоб той заспокоївся та сів на пасажирське сидіння. Проїжджаючи по вулиці Грязнова, пасажири почали вимагати, щоб він зупинив маршрутне таксі. Що трапилося він не бачив, проте зупинив автомобіль. Всі почали виходити і коли потерпілий проходив повз нього, він побачив як останній прикривав рану на шиї, з якої проступала кров. ОСОБА_9 в цей час знаходився на своєму пасажирському сидінні. Коли всі пасажири вийшли на вулицю та почали надавати потерпілому медичну допомогу, викликати швидку та міліцію, ОСОБА_9 підійшов до нього та підвищеним тоном наказав їхати, на що він відповів відмовою, вийняв ключ із замка запалювання та направився до потерпілого. Хтось із пасажирів закричав, що обвинувачений вийшов з маршрутного таксі та намагається зникнути. Друзі потерпілого побігли наздоганяти ОСОБА_9 . Через деякий час прибула "швидка допомога", працівники міліції, а згодом на службовому автомобілі доставили обвинуваченого. Працівники міліції оформили вилучення підголівників та флеш-карти з маршрутного таксі, про що він поставив свій підпис на відповідних документах.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що він є співробітником охоронної фірми «ВЕНБЕСТ». 25 травня 2015 року він разом із своїм напарником ОСОБА_21 знаходився на сходах біля входу до фірми, яка розташована по АДРЕСА_3 . В цей час він побачив як з-за рогу будинку вийшов обвинувачений ОСОБА_9 , якого на відстані, приблизно п`яти метрів, переслідували двоє молодих хлопців. Вони звернулися з проханням допомогти затримати обвинуваченого, пояснюючи, що останній в маршрутному таксі ножем порізав горло їх товаришу. Він та його напарник гукнули до обвинуваченого, той зупинився, вони підійшли до нього. Обвинувачений не чинив опору, проте перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він невпевнено тримався на ногах, нерозбірливо висловлювався та відчувався стійкий запах алкоголю. Вони з напарником підвели обвинуваченого до службового автомобіля, який був розташований біля будівлі фірми та через пульт охорони викликали працівників міліції. Він намагався з`ясувати в обвинуваченого, що трапилося, проте останній нічого розбірливого пояснити не міг окрім того, що він нічого не вчиняв, випив пива та прямує додому. Знаходячись біля автомобіля, ОСОБА_9 з власної ініціативи почав викладати на капот свої речі: із кишені джинсів дістав ніж, на якому були сліди крові; із сумки, яка була при ньому дістав пачку цигарок, ланцюжок та мобільний телефон. На тілі обвинуваченого ОСОБА_9 видимих тілесних ушкоджень не було, проте на його руках були сліди крові. Приблизно через 1,5 2 хвилини під`їхав наряд міліції, якому вони передали обвинуваченого та предмети, які останній викладав на капот автомобіля. Після цього працівники міліції разом з обвинуваченим ОСОБА_9 поїхали на місце події.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , надав суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_20 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що він працює інспектором БПС ЗГУ ГУМВС України в Запорізькій області. В той день він заступив на службу по охороні громадського порядку в Жовтневому районі. Приблизно о 19-40 годині, здійснюючи патрулювання на службовому автомобілі, на перехресті вулиць Грязнова та Горького, вони з напарником звернули увагу на скупчення народу біля автомобіля маршрутного таксі білого кольору. Поруч стояла машина швидкої допомоги. Підійшовши ближче, вони побачили, що на землі лежав потерпілий та прикривав рукою рану на шиї. Від очевидців вони отримали інформацію, про те, що в маршрутному таксі, в ході конфлікту, невідомий чоловік наніс удар ножем в область шиї потерпілого, після чого покинув місце скоєння злочину, направившись у двори будинків по вулиці Горького. В ході відпрацювання отриманої інформації, в районі будинку № 115 по вулиці Горького, вони побачили двох працівників охоронної фірми «ВЕНБЕСТ» та двох молодих хлопців, які вказали на обвинуваченого ОСОБА_9 , як на особу, яка спричинила ножове поранення потерпілому. Він підійшов до обвинуваченого та звернув увагу на те, що одежа та руки останнього були в плямах крові, а сам він перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчувався стійкий запах алкоголю. На запитання пояснити, що трапилося, обвинувачений ОСОБА_9 нерозбірливою мовою намагався пояснити, що в маршрутці на нього хтось напав, їх було багато, вони його били, а він захищався ножем, тому він весь в крові. При цьому, обвинувачений поводив себе спокійно, не проявляв агресію та не чинив опору, у зв`язку з чим спеціальні засоби до нього не застосовувалися. Він разом із напарником, на патрульному автомобілі доставили ОСОБА_9 на місце вчинення злочину, де стали очікувати на прибуття оперативно-слідчої групи. Всі очевидці вказали на ОСОБА_9 , як на особу, яка нанесла удар ножем по шиї потерпілого. Працівники слідчо-оперативної групи, із належної обвинуваченому, чоловічої сумки чорного кольору вилучили ніж, на якому були сліди крові.

Крмі того, провина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 25.05.2015 року, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості на перехресті вулиць Горького, 111 та Грязнова, 44 в місті Запоріжжі, на якій були розташовані автомобілі «Мерседес Бенс» білого кольору, який слідував маршрутом № 63 та патрульний автомобіль «ПА-32», в ході огляду яких було виявлено та вилучено: з багажного відділення патрульного автомобіля вилучений ніж з нашаруванням РБК, з салону автомобіля «Мерседес Бенс» вилучено підголівники та чохли з сидінь, зіскоб РБК та флеш-карту з відеореєстратора (т. 1, а.п. 185-190);

- наказом директора ТОВ «ТК «СПРІНТ-АВТО» № 28 від 02.05.2015 року про закріплення транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за водієм ОСОБА_10 (т. 3, а.п. 80);

- листом директора ТОВ «ТК «СПРІНТ-АВТО» від 20.04.2016 року № 64, відповідно до якого, 25.05.2015 року водій ОСОБА_10 керував автобусом, державний номер якого НОМЕР_1 по маршруту № 63 «Бородінський ринок вулиця Малиновського Бородінський ринок» (т. 3, а.п. 81);

- висновком експерта № 1938 від 26.05.2015 року, яким встановлено, що на тілі обвинуваченого ОСОБА_9 не виявлено будь-яких зовнішніх видимих тілесних ушкоджень, а також слідів їх загоювання, які по давності утворення відносяться до подій злочину (т. 1, а.п. 194);

- висновком експерта № 2163 від 25.06.2015 року, складеного за результатами судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 , 1994 року народження, відповідно до змісту якого потерпілому було нанесено не менше двох травматичних дій; непроникаюче поранення передньої поверхні шиї, поранення 1-го пальця лівої кісті, які виявлені на тілі потерпілого, які як нарізно так і в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, давність утворення яких не суперечить обставинам справи; виникнення вказаних ушкоджень можливе при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень (т. 1, а.п. 196-197);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 № 2216-д від 25.06.2015 року, за результатами проведення якої, експерт підтвердив висновки, викладені в експертному висновку № 2163 від 25.06.2015 року (т. 1, а.п. 199-200);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 107/к від 15.07.2015 року, відповідно до змісту якого, група експертів встановила, що наявні у потерпілого ОСОБА_7 ушкодження не є небезпечними для життя в момент заподіяння. З врахуванням характеру, ступеня тяжкості, локалізації отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, ризик настання його смерті у випадку ненадання медичної допомоги існував лише через так звані випадкові обставини, наприклад, через потрапляння до ран збудника правця із подальшим розвитком цього інфекційного захворювання. Такий зв`язок між травмою та несприятливими наслідками в судовій медицині вважається випадковим та незакономірним (т. 1, а.п. 203-207);

- висновком експерта № 1358 від 19.06.2015 року, відповідно до якого, на футболці та брюках обвинуваченого ОСОБА_9 знайдена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_7 (т. 1, а.п. 239-241);

- висновком експерта № 1355 від 16.06.2015 року, яким в змиві з правої руки обвинуваченого ОСОБА_9 виявлена кров, в змиві з лівої руки обвинуваченого ОСОБА_9 наявності крові не встановлено (т. 1, а.п. 245-246);

- висновком експерта № 1357 від 18.06.2015 року, згідно якого, на футболці потерпілого ОСОБА_7 знайдена кров людини, походження якої не виключається від самого потерпілого (т. 3, а.п. 1-3);

- висновком експерта № 1356 від 23.06.2015 року, згідно якого, в змиві з місця поді та на п`яти чохлах, вилучених з маршрутного таксі № 63 марки «Мерседес», знайдена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_7 (т. 3, а.п. 7-9);

- висновком експерта № 397 від 13.07.2015 року, згідно якого на складному ножі, вилученому в вході огляду місця події від 25.05.2015 року, знайдена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_7 (т. 3, а.п. 18-21);

- висновком експерта № 1497 від 10.07.2015 року, яким встановлено, що на рукояті складного ножа, вилученого в вході огляду місця події від 25.05.2015 року, знайдена кров людини з домішкою поту, отриманий результат не виключає походження поту від обвинуваченого ОСОБА_9 (т. 3, а.п. 24-26);

- висновком експерта № 170 від 13.07.2015 року, яким встановлено, що складний ніж, вилучений 25.05.2015 року під час огляду місця події, не є холодною зброєю, відноситься до господарсько-побутових ножів загального призначення, виготовлений заводським способом (т. 3, а.п. 30-32).

Висновком психолого-психіатричної експертизи № 370 від 10.06.2015 року встановлено, що ОСОБА_9 психічних розладів не виявляв та не виявляє в теперішній час. В період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а (за матеріалами кримінальної справи) перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3, а.п. 49-53).

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що алкогольні напої він не вживав, колегія суддів вважає непереконливими.

Такий висновок суду ґрунтується на аналізі показань, допитаних, в ході судового розгляду, потерпілого та свідків. Так, потерпілий ОСОБА_7 показав, що в обвинуваченого була невпевнена та хитка хода і відчувався запах алкоголю, свідок ОСОБА_12 пояснив, що пересуваючись невпевненою та хиткою ходою по салону маршрутному таксі, обвинувачений хапався за сидіння, свідок ОСОБА_13 зазначив, що від обвинуваченого відчувався запах алкоголю, а під час руху маршрутного таксі, голова ОСОБА_9 постійно падала йому на плече, тому він пересів на інше місце, свідок ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_9 ледве тримався на ногах та пересувався хиткою ходою, свідок ОСОБА_10 показав, що в обвинуваченого була хитка хода та відчувався стійкий запах алкоголю, свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вказали на те, що ОСОБА_9 невпевнено тримався на ногах, нерозбірливо висловлювався і від нього відчувався стійкий запах алкоголю, свідок ОСОБА_22 зазначив, що від обвинуваченого відчувався стійкий запах алкоголю і на запитання останній відповідав нерозбірливою мовою.

Разом з тим, посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що незадовільний стан його здоров`я був викликаний вживанням ліків, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження, оскільки ніякими доказами з боку сторони захисту вони не доведені.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 перебував в стані, викликаному вживанням саме алкогольних напоїв.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що внаслідок смикання маршрутного таксі його із мультитулом в руках повалило на пасажирське сидіння, де знаходився потерпілий, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого та свідків, з пояснень яких вбачається, що обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому в той момент, коли маршрутне таксі здійснювало рух. При цьому потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні впевнено зазначив, що бачив, як обвинувачений просунув руку із ножем між сидіннями та провів ножем йому по горлу. Зазначену обставину підтвердили у судовому засіданні і інші свідки. Сукупність досліджених у судовому засіданні обставин приводить колегію суддів до висновку про те, що ОСОБА_9 наносив удар потерпілому свідомо, маючи прямий умисел на спричинення йому смерті, будучи ображеним на поведінку та висловлювання потерпілого щодо нього під час словесного конфлікту. При цьому пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 щодо випадковості нанесення тілесних ушкоджень потерпілому колегія суддів оцінює як спосіб уникнути від відповідальності.

Користуючись своїм процесуальним правом, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 після дослідження письмових доказів сторони обвинувачення подала письмове клопотання про визнання висновку експерта № 1356 від 23.06.2015 року недопустимим доказом (т. 3, а.п. 124-125). В обґрунтування клопотання захисник зазначає, що відповідно до змісту дослідної частини, а саме: опису речових доказів, об`єктом даного експертного дослідження були автомобільні чохли, вилучені під час огляду місця події, а саме, 25.05.2015 року з маршрутного таксі Мерседес № 63 державний номер НОМЕР_1 . Проте, згідно наданого суду стороною обвинувачення протоколу огляду місця події від 25.05.2015 року, місцем події зазначено салон маршрутного таксі державний номер НОМЕР_2 . Враховуючи викладені підстави та, посилаючись на те, що жодний речовий доказ судом безпосередньо не досліджувався у зв`язку з не відкриттям стороною обвинувачення речових доказів стороні захисту при виконання вимог ст. 290 КПК України, просить зазначений висновок експерта визнати недопустимим доказом.

Такі доводи захисника колегія суддів находить необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок отримання доказів передбачає дотримання певних вимог: 1) належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) належність процесуального порядку отримання доказів; 4) належність фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.

Кримінальний процесуальний закон дає вичерпний перелік підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими (ст. ст. 87, 88 КПК України).

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких визнана Верховною радою України.

Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої статті 87 КПК України дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має бути наслідком визнання отриманих у такій неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Мотивом для визнання недопустимим доказом висновку експерта № 1356 від 23.06.2015 року сторона захисту називає неспівпадіння номера маршрутного таксі, зазначеного в протоколі огляду місця події, з якого вилучалися речові докази, тому номеру, який зазначений в дослідницькій частині даного висновку.

З досліджених в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення, а саме: з показань свідка - водія ОСОБА_10 , наказу про закріплення транспортного засобу, письмової відповіді директора ТОВ «ТК «Спринт-Авто», колегією суддів встановлено, що події спричинення тілесних ушкоджень потерпілому відбувалися в маршрутному таксі з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з якого слідчим вилучалися речові докази, і на який у своєму експертному дослідженні посилається експерт. Тому, неспівпадіння державного номерного знака маршрутного таксі, зазначеного в протоколі огляду місця події, суд розцінює як технічну помилку слідчого, яка ніяким чином не впливає на те, щоб визнати висновок експерта № 1356 від 23.06.2015 року недопустимим доказом. З тих саме підстав колегія суддів вважає протокол огляду місця події від 25.05.2015 року належним доказом.

Разом з тим, наполягання сторони захисту визнати вищевказаний висновок експерта недопустимим доказом з тих підстав, що автомобільні чохли, які були об`єктом експертного дослідження і визнані речовими доказами, не досліджені безпосередньо судом, також не заслуговує на увагу.

Аналогічним чином колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами висновки експертів № 397 від 22.06.2015 року, № 170 від 13.07.2015 року, № 1497 від 22.06.2015 року, об`єктами дослідження яких є ніж і, в яких йдеться посилання на ті ж самі підстави (т. 3, а.п. 128, 131, 135).

Як встановлено в судовому засіданні, в ході досудового розслідування, при виконання вимог ст. 290 КПК України стороною обвинувачення не відкривалися речові докази стороні захисту. В той же час колегія суддів зазначає, що з врахуванням вищевказаних порушень, речові докази в ході судового розгляду не досліджувались.

Таким чином, оскільки, в ході судового розгляду речові докази не досліджувалися, тому, на виконання вимог ч. 12 ст. 290 КПК України, колегія суддів не надає їм оцінки та не посилається на них, як на докази при ухваленні вироку.

Доводи сторони захисту про те, що складений ніж, який визнано речовим доказом, не є знаряддям вчинення даного злочину, оскільки зазначений ніж не було вилучено саме у ОСОБА_9 , а згідно протоколу огляду місця події від 25.05.2015 року був виявлений та вилучений з патрульного автомобіля, суд вважає необгрунтованими з огляду на наступне.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , а також ОСОБА_12 та ОСОБА_14 пояснили, що знаходячись біля службового автомобіля охоронної фірми «ВЕНБЕСТ» ОСОБА_9 з власної ініціативи виклав на капот свої речі, а саме: ніж, на якому були сліди крові, та інше майно. В подальшому з показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_20 та ОСОБА_21 встановлено, що на патрульному автомобілі вони доставили ОСОБА_9 разом із виданим ним добровільно майном на безпосереднє місце події, після чого слідчо-оперативною групою було проведено огляд місця події та складено відповідні процесуальні документи, проведено експертизу, вказаний ніж визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Таким чином, колегія суддів вважає, що ніж, вилучений під час огляду місця події, є тим самим ножем, який був добровільно виданий ОСОБА_9 працівникам охоронної служби, та тим, яким ОСОБА_9 наносив удар потерпілому, тобто знаряддям вчиненого злочину.

Разом з цим, показання свідка сторони захисту ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив, що наприкінці грудня 2014 року, у маршрутному таксі, в якому він разом з обвинуваченим їхали в бік мікрорайону «Космос» сталася конфліктна ситуація, після чого, вони зазнали нападу з боку групи молодих осіб, які нанесли їм тілесні ушкодження, суд не бере до уваги і не вважає інформативними, оскільки даний свідок не був безпосереднім очевидцем подій, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_9 і про обставини цих подій йому нічого не відомо.

Показання даного свідка в сукупності із поясненнями обвинуваченого ОСОБА_9 колегія суддів розцінює як намагання сторони захисту переконати суд в тому, що побоювання за своє життя внаслідок пережитого раніше нападу, спонукало обвинуваченого до застосування ножа, а тому вони не заслуговують на увагу, оскільки така поведінка обвинуваченого на кримінально-правову кваліфікацію його дій ніяким чином не впливає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , протокол огляду міста події, висновки експертиз є достовірними та такими, що узгоджуються як в деталях, так і в цілому про обставини замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_7 , у даних осіб суд не вбачає підстав обмовляти обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому, вони покладені в основу вироку.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, колегія суддів приходить до наступного.

Характер, послідовність, динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_9 , його поведінка до, під час і після вчиненого злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого, механізм їх спричинення, знаряддя злочину, свідчать про те, що ОСОБА_9 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого і вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілого, однак злочинний результат (смертельний наслідок) не настав лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Так, із встановлених, в судовому засіданні, обставин вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 , на ґрунті помилково сприйнятої поведінки потерпілого, як образливої по відношенню до себе, спровокував конфліктну ситуацію. Перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння загострило конфлікт між ним та потерпілим, що стало поштовхом до насильства та обумовило мотивацію обвинуваченого, а саме, помститися потерпілому за, так звані, уявні образи. Для цього він обрав знаряддя вчинення злочину ніж, яким можливо було заподіяти тяжку шкоду, та, підібравши момент, коли потерпілий не звертав на нього уваги, оскільки вів бесіду зі своїм товаришем, тим самим не очікував нападу на себе, завдав йому удар ножем у життєво важливу ділянку тіла шию. Потерпілий, одразу ж відреагував на дії обвинуваченого, підставивши, при цьому, під лезо ножа кість лівої руки, відштовхуючи руку обвинуваченого з ножем від свого горла, внаслідок чого, удар ножем не пошкодив венозні артерії, що могло б потягнути за собою настання тяжких наслідків, а лише спричинив потерпілому поранення пальця лівої кісті та поранення шиї в області яремної вирізки. Після цього, потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_12 , схопивши обвинуваченого ОСОБА_9 за обидві руки, почали активно чинити опір та вибили з рук останнього ніж, тим самим припинили протиправні дії обвинуваченого, у зв`язку з чим обвинувачений не мав можливості довести свій злочинний намір до кінця. Після скоєного ОСОБА_9 намагався покинути місце вчинення злочину аби уникнути відповідальності, однак був затриманий.

З огляду на викладене, заперечення ОСОБА_9 доведеності пред`явленого обвинувачення, суд розцінює як намагання уникнути передбаченої законом відповідальності, а позицію невизнання вини як форму захисту.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_9 , судимості не має і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив особливо тяжкий злочин, зареєстрований фізичною особою підприємцем, у зв`язку з чим має стабільне джерело доходу, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він відшкодував потерпілому матеріальні збитки.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного як в момент вчинення злочину, так і під час судового розгляду, беручи до уваги той факт, що його протиправні дії носили насильницький характер, враховуючи думку потерпілого, який просить призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі та його реальним відбуттям, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити йому покаранняв межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд приймає відмову потерпілого ОСОБА_7 від позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на його користь матеріальної шкоди на суму 1568,49 гривень, у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю відшкодована (т. 1, а.п. 45, т. 3, а.п. 102-103).

Вирішуючи питання стосовно уточнених позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 щодо стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень та витрат на правову допомогу адвоката в сумі 6900 гривень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Як на спричинення обвинуваченим потерпілому моральної шкоди, останній посилається на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого він зазнав сильних душевних страждань, пов`язаних з усвідомленням того, що він міг загинути, не підставивши своєчасно руку під удар ножем, внаслідок чого він тривалий час був нервовим та збудженим, йому було важко спілкуватися з рідними та друзями, він погано спав, його вимушене перебування в лікарні та психічний стан негативно відобразилося на навчанні.

За таких підстав, суд находить вимоги потерпілого, які він оцінює в 50000 гривень завищеними і, з врахуванням розумності, достатності та співмірності вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 30000 гривень.

Крім того, позовні вимоги потерпілого в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ордеру серії АА № 029430, потерпілого ОСОБА_7 представляє адвокат ОСОБА_24 . В ході судового розгляду потерпілий надав суду квитанцію № 17 від 12.05.2016 року, яка долучена до матеріалів кримінального провадження і, якою підтверджено, що потерпілий сплатив адвокату витрати на правову допомогу в розмірі 6900 гривень.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обчислювати з 25 травня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 25 травня 2015 року до набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 30000 гривень та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 6900 гривень, а всього стягнути 36900 гривень.

Речові докази:

- футболка чоловіча з бавовняної тканини світло-сірого кольору, брюки чоловічі з джинсової тканини темно-синього кольору із ременем, пара чоловічих черевиків із шкіри чорного кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_9

- футболка чоловіча з синтетичної тканини білого кольору з малюнком сірого кольору повернути потерпілому ОСОБА_7

- змиви з правої та лівої руки ОСОБА_9 , змиви РБК, 5 чохлів з сидінь, зрізи нігтьових пластин з рук ОСОБА_9 , дактилокарта на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , карта пам`яті з відеореєстратора маршрутного таксі, 4 чохли з підголівника з синтетичної тканини білого кольору з логотипом фірми «Мерседес», складний ніж довжиною 155 мм у розкладеному положенні, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до квитанції в кримінальному провадженні № 0001761 (номер книги обліку речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 1709, порядковий номер 5214) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3