Справа № 569/824/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року Рівненський міський суд

судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_4
обвинуваченої (цивільного відповідача) ОСОБА_5
13 грудня 2015 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_6 , що виник між ними на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно нанесла потерпілій не менше трьох ударів кулаками в область обличчя та голови, внаслідок чого заподіяла ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці нижньої повіки правого ока, крововиливу в склеру лівого ока та крапкових крововиливів в правій тім`яній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала частково, надавши суду показання про те, що ввечері 13 грудня 2015 року близько 20 год. вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 прийшли в гостину до її колишнього чоловіка, а на даний час співмешканця потерпілої, ОСОБА_8 , з яким попередньо домовилися про зустріч. Потерпіла спочатку їх до квартири не впускала, потім вони все таки зайшли, при цьому ОСОБА_6 швидко вийшла з помешкання, а вони залишилися гостювати в ОСОБА_9 , з яким на кухні повечеряли, випивши на трьох пляшку горілки. Через деякий час потерпіла повернулася у квартиру, де вступила з ними в словесний конфлікт з приводу їхнього гостювання. В ході конфлікту ОСОБА_6 дала їй ляпас в щоку, а вона у відповідь схопила потерпілу за волосся й декілька разів рвонула волосся руками, однак ударів кулаками в обличчя потерпілій не наносила. Потім чоловіки їх розборонили і на цьому конфлікт вичерпався. Стверджує, що не мала умислу заподіювати потерпілій тілесні ушкодження, оскільки до цього випадку вони знайомі не були, з чоловіком вони розлучені уже давно, стосунки підтримує з ним нормальні, тому особистої неприязні до ОСОБА_6 у неї не було.
Пред`явлений потерпілою цивільний позов не визнала, вважаючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі п`яти тисяч гривень, заподіяної кримінальним правопорушенням, безпідставною та необґрунтованою.
Хоча обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала частково, однак її вина у вчиненні злочину повністю доведена обсягом досліджених судом доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_6 надала суду показання про те, що ввечері 13 грудня 2015 року близько 20 год. вона перебула вдома разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 за місцем їх спільного проживання в АДРЕСА_3 . На запрошення чоловіка до них прийшли в гостину колишня дружина ОСОБА_10 - ОСОБА_11 та її співмешканець ОСОБА_12 . Деякий час вони спілкувалися з чоловіком на кухні, де вечеряли та вживали горілку. Вона в цьому участі не брала, вийшовши на деякий час з квартири щоб вони могли поспілкуватися. Коли повернулася, вони ще спілкувалися, з приводу чого вона зробила їм зауваження щоб це припинили, у відповідь на що обвинувачена повела себе раптово агресивно, кинувшись на неї. Вона втекла від ОСОБА_5 в кімнату, однак обвинувачена її там наздогнала, де нанесла близько трьох ударів кулаками в обличчя, а потім схопила руками за волосся, вирвавши з голови декілька жмутків з волоссям. Це для неї стало шоком, оскільки не очікувала такої агресії зі сторони обвинуваченої. В цей момент у кімнату зайшов ОСОБА_10 , який їх розборонив.
Наступного дня, так і не дочекавшись від ОСОБА_5 пробачення чи компенсацій, звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів про притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності.
Пред`явлений нею до обвинуваченої цивільній позов про стягнення з ОСОБА_5 п`яти тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, підтримала повністю, просить її вимоги задовольнити.
Свідок ОСОБА_10 надав суду показання про те, що ввечері 13 грудня 2015 року близько 20 год. до них у гості зайшли його колишня дружина ОСОБА_11 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 . В процесі спілкування у ОСОБА_13 виник словесний конфлікт з його нинішньою цивільною дружиною ОСОБА_14 , який переріс в бійку, під час якої ОСОБА_5 нанесла ОСОБА_6 декілька ударів кулаками в обличчя, а потім схопила руками за волосся, поки він їх не розборонив.
Показання потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 об`єктивно узгоджуються з фактичними даними щодо обставин вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які містяться в протоколі від 12 січня 2016 року проведення слідчого експерименту з участю потерпілої, а також з висновком судово-медичного експерта №1375 від 17 грудня 2015 року - щодо наслідків цього кримінального правопорушення (а.с.23 - 30, 32).
Оцінюючи зібрані та досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй суспільно небезпечного діяння доведена повністю.
У зв`язку із зазначеним, суд оцінює критично, як спробу уникнути кримінальної відповідальності, показання обвинуваченої щодо відсутності спрямування її умислу на заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином невеликої тяжкості, як це вбачається з положень ст.12 й санкції ч.1 ст.125 КК України, особу ОСОБА_5 , яка за місцем проживання характеризується формально-позитивно (а.с.37), раніше не судима і до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.33), а також обставини, що пом`якшують покарання: наявність на утриманні малолітньої дитини - дочки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведені обставини справи та особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити із переліку основних альтернативних покарань, передбачених санкцією частини першої статті 125 КК України, покарання у виді громадських робіт, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
З урахуванням доведеності підстав і розміру цивільного позову, що вбачається з наявної в матеріалах кримінального провадження позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, з урахуванням фізичного болю та душевних страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою щодо неї зі сторони обвинуваченої, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди слід зменшити до трьох тисяч гривень, таким чином цивільний позов задовольнивши частково.
Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст.ст.129, 368, 370, 374 КПК України, ст.ст.23, 1167 ЦК України, суд,
Визнати ОСОБА_5 винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Цивільний позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 3000 (три тисячі) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_16 , що наслідком ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, є кримінальна відповідальність, встановлена частиною другою статті 389 Кримінального кодексу України.

Головуючий: