УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арештмайна, а саме квартири автомобіль ЗАЗ Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , що необхідно в межах кримінального провадження № 0007125 внесеного до ЄРДР 07.06.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Клопотання мотивовано наступним. Досудовим слідством встановлено. що ПАТ КБ «Приват Банк» та його партнери в процесі своєї діяльності уклали ряд лізингових договорів із клієнтами, які отримали автотранспортні засоби на умовах договору. Злочинними діями невстановлених осіб лізингодавцям завдано значної матеріальної шкоди, зокрема, незаконним заволодінням ЗАЗ Ланос д.н.з. НОМЕР_1 . За таких обставин є необхідність накласти арешт на зазначений транспортний засіб, який визнано речовим доказом, оскільки він є предметом злочину і може бути реалізовано, перетворено тощо.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що наявні підстави для повернення його матеріалів прокурору, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали клопотання у провадженні СВ Шевченківського управління поліції ГУНП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0007125 внесеного до ЄРДР 07.06.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Слідчий просить суд накласти арешт на автомобіль ЗАЗ Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України.
За змістом положень ст.. 3 КПК України , при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
За приписами ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Слідчий зазначає, що автомобіль на який вимагається накладення арешту зареєстрований за ОСОБА_5 , проте, матеріали клопотання не містять доказів, що на день розгляду клопотання слідчого зазначене рухоме майна належить даній особі на праві власності і зареєстровано за ним.
Відомості надані слідчим відносяться до 2014 р., що не може бути актуальною інформацією.
Зважаючи на те, що слідчим не виконані положення КПК України не надано доказів на підтвердження права власності на транспортний засіб, з метою недопущення порушення прав всіх учасників кримінального провадження та дотримання положень ст. 173 КПК України, вважаю за можливе повернути клопотання прокурору для усунення його недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна повернути прокурору у кримінальному провадженні для усунення недоліків та встановити строк для усунення останніх у сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя :