Справа № 128/2839/15-к
ВИРОК
07 квітня 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого , раніше не судимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений солдат ОСОБА_6 призваний під час мобілізації 08 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, де проходив військову службу на посаді старшого кулеметника 3 оперативного батальйону 3 роти 3 взводу 2 відділу.
17 березня 2014 року ОСОБА_7 . Президента України №303/2014 оголошено часткову мобілізацію в України та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» ,саме, з 17 березня 2014 року , в країні почав діяти особливий період, який діє по даний час.
14 квітня 2015 року обвинувачений старший солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації в умовах особливого періоду , військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка приймає участь в проведенні Антитерористичної операції, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що дислокується в АДРЕСА_1 , діючи умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, що дислокується в АДРЕСА_1 без поважних причин . Знаходячись за межами підрозділу військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_6 проводив час на власний розсуд, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно повернувшись до військової частини лише 09 травня 2015 року , тобто був відсутній на службі понад десять діб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , визнав себе винним за ч.4 ст.407 КК України повністю та суду показав, що дійсно 14 квітня 2015 року, самовільно без поважних причин , покинув підрозділ військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та в подальшому проводив час на власний розсуд, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , допомагаючи по господарству батькам, і лише 09 травня 2015 року, повернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. В скоєному щиро розкається.
Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що обвинувачений старший солдат ОСОБА_6 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, вчинене в умовах особливого періоду та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив при обрані судом покарання обвинуваченому, застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі ста семі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2890 гривень.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, який має постійне місце мешкання, раніше не судимий, за яким характеризується задовільно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
В якості обставин, які пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та приймав безпосередню участь в АТО в Луганській області в складі в/ч НОМЕР_1 Західного ОТО НГУ у період з 20.05.2015 р. по 12.07.2015 роки.
Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.
Частиною 1 статті 69 КК України, передбачено, що при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, веде позивний образ життя, має постійне місце мешкання, за яким характеризується з позитивної сторони; при наявності трьох пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та приймав безпосередню участь в АТО в Луганській області в складі в/ч НОМЕР_1 Західного ОТО НГУ у період з 20.05.2015 р. по 12.07.2015 роки , що суд, вважає, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та відсутністю обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає у відповідності до ч.1 ст.69 КК України, за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України , як штраф .
І саме таке покарання обвинуваченому, суд вважає, буде справедливим та достатнім, сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для обрання обвинуваченому заходів забезпечення кримінального провадження судом не вбачається.
Цивільний позов та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання про долю речових доказів перед судом не порушувалось.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання із застосування положень ч.1ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі ста семі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 2890 (дві тисячі вісімсот дев`яноста ) гривень.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Суддя: