У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2016 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 та представника власника майна ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000767 від 31 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767 від 31 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30 травня 2016 року через факсограму до чергової частини Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення про протиправне діяння, що містить ознаки злочину із Закарпатської митниці ДФС про те, що 23 травня 2016 року о 22 год. 23 хв. в зону митного контролю митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» на ділянку «виїзд з України» пасажирського напрямку заїхав легковий автомобіль марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , який подав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та довіреність на право експлуатації та користування транспортним засобом № НОМЕР_3 , надану власником автомобіля ОСОБА_4 .

Під час митного контролю з використанням баз даних не встановлено яких-небудь відомостей та документів щодо митного оформлення вказаного транспортного засобу у будь-якому іншому митному режимі, в результаті чого виникли підстави вважати, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 може містити ознаки підробки.

30 травня 2016 року в ході проведення огляду місця події транспортний засіб марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 було надано для проведення слідчих дій та в подальшому вилучено та поміщено на спецмайданчик Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатські області за адресою Ужгородський район с. Оноківці, вул. Головна, 55.

З метою н едопущення відчуження гр. ОСОБА_6 транспортного засобу марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , який є предметом злочину, а також враховуючи, що вищевказаний автомобіль має значення для встановлення вагомих обставин у кримінальному провадженні та може бути використаний як доказ, слідчий просить суд накласти арешт на транспортний засіб марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , яким розпоряджається згідно довіреності власника автомобіля ОСОБА_4 на ім`я гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 .

Під час розгляду клопотання слідчий його підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечив проти зазначеного клопотання, оскільки вважає, що клопотання подане із порушенням встановленого строку не пізніше наступного робочого дня після вилучення, а воно було подане до суду лише 02.06.2016 року. Крім того, транспортний засіб не є предметом злочину, слідчим на цей час вже проведені всі експертизи у цій справі.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як зазначено у ч. 1, 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 358 КК України підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут - караються штрафом до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК, є: 1) посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, та який надає права або звільняє від обов`язків; 2) печатка, штамп, бланк підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, інші офіційні печатка, штамп або бланк.
Документами в контексті ч. 1 ст. 358 КК та ст. 98, 99 КПК України визнаються письмові акти, тобто предмети, на яких певна інформація зафіксована за допомогою письмових знаків. Мова документу, матеріал, з якого він виготовлений, а також спосіб виконання письмових знаків (від руки, друкарська машинка, комп`ютер, типографський спосіб тощо) на кваліфікацію злочину не впливає.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що на транспортний засіб марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , яким розпоряджається згідно довіреності власника автомобіля ОСОБА_4 на ім`я гр. ОСОБА_6 , не є предметом злочину у кримінальному провадженні № 0000767 від 31 травня 2016 року.

Санкція зазначеної статті також не передбачає конфіскації цього транспортного засобу.

Суду також не доведено належними і допустимими доказами наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того, наданими суду висновками експерта доведено, що на цей час вже відсутні підстави накладення арешту зазначений транспортний засіб.

Проаналізувавши надані суду матеріали та обставини викладені у клопотанні, заслухавши всіх присутніх при розгляді клопотання, суд дійшов висновку, що зазначені речі і документи були вилучені на законних підставах, за згодою власника, проте оскільки суду не доведено належними і допустимими доказами наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а наданими суду висновками експерта доведено, що на цей час вже відсутні підстави накладення арешту на зазначений транспортний засіб, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зазначеного клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне повернути власнику тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст. 98, 110, 170-175, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Повернути власнику - ОСОБА_4 або уповноваженій ним особі транспортний засіб марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , яким розпоряджається згідно довіреності власника автомобіля ОСОБА_4 на ім`я гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1