Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/62/16-к
Провадження № 1-кп/376/16/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2016 року Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження №0000978 по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації, з повною вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що 14 грудня 2013 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ-2107", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та маючи посвідчення водія категорії «В» і рухаючись по вул. Леніна в м. Сквира, Київської області в напрямку вул. Київська, а сааме: на перехресті вулиць Леніна та Червона Площа, наближаючись до пішохідного переходу, що позначений на проїзній частині дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України («Зебра» - позначає нерегульований пішохідний перехід), помітив пішохода ОСОБА_5 , що наблизилась до проїзної частини із правої сторони відносно руху водія та мала намір переходити проїзну частину, зупинив свій автомобіль для надання пріоритету в русі пішоходові. В подальшому ОСОБА_3 , в порушення п.10.1 ПДР України: «перед початком руху, ... водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п.18.1 ПДР України: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», в той час коли пішохід переходив проїзну частину, розпочав рух власного транспортного засобу та здійснив наїзд на ОСОБА_5 , яка переходила дорогу справа на ліво, відносно руху транспортного засобу.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №7/Д від 24 січня 2014 року, отримала середньої тяжкості тілесне пошкодження.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю і суду підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Щиро кається, добровільно відшкодував потерпілій 12000 грн. завданого збитку, просить суворо не карати та застосувати до нього п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються згідно ч.3 ст. 349 КПК України.

Діяння обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, обставини, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Враховуючи особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, суд дійшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., безпозбавлення права керувати транспортними засобами.

ОСОБА_3 вчинив злочин з необережності, передбачений ч.1 ст.286 КК України, який не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надав свою згоду суду на застосування амністії в письмовій формі, а тому підпадає під дію п. «г» статті 1 цього Закону і підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

Речові докази повернути власнику.

Керуючись ст. 100, 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Призначити ОСОБА_3 у покарання за ч.1 ст.286 КК України штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., безпозбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання, на підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Речові докази в кримінальному провадження №0000978: легковий автомобіль марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , повернути обвинуваченому ОСОБА_3 у.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1