Справа № 199/7418/16-к
УХВАЛА

13.10.2016 року місто Дніпро
Клопотання обґрунтовано тим, що « До АНД ВП ДВП ГУЙП в Дніпропетровській області надійшла заява громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , за фактом шахрайських дій з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
У ході досудового розслідування встановлено, що 12.12.2012 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_8 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_9 , на підставі договору купівлі-продажу № 3389, від 12.12.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , 1/2 частину комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_2 .
Іншу 1/2 частину вищевказаного комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_2 , у той же день, а саме: 12.12.2012 року придбав ОСОБА_5 у ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу № 3391, від 12.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .
В січні місяці 2016 року, потерпілий ОСОБА_4 виявив відсутність вказаних правовстановлюючих документів, які знаходились в службовому кабінеті останнього. Оскільки потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_12 працювали на одному підприємстві та були власниками майна, а саме по ХЛ частини комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_12 щодо витребування правовстановлюючих документів на вищевказане майно, за що ОСОБА_12 повідомив, що саме він взяв документи, нібито для оформлення права власності на земельну ділянку, однак на протязі тривалого часу ОСОБА_12 не повертав вказані документи.
23.05.2016 року року потерпілий ОСОБА_4 , звернувся до приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу з метою поновлення правовстановлюючих документів на 1/2 частину комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_2 .
30.05.2016 року потерпілий ОСОБА_4 , отримав відмову про поновлення дублікатів документів на 1/2 частину комплексу будівлі вагової та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_2 від приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не є власником Уг майна, розташованого АДРЕСА_2 .
Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.05.2016 року право власності на будівлю: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_13 ІПН: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 . Запис у реєстрі та договір купівлі- продажу 1065 від 26.05.2016 посвідчив приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .
Однак, згоди та документів ОСОБА_4 , які посвідчують особу, ІПН, а також довіреності щодо розпорядженням майном нікому не надавав та не був присутній при укладанні нотаріусами правочинів.
Таким чином, майно, а саме: 1/2 частина комплексу будівель вагонної та автогаражу, який розташований: АДРЕСА_2 , яке належало на підставі договору купівлі-продажу № 3389, від 12.12.2012 ОСОБА_4 , незаконно перейшло поза волею власника ОСОБА_4 до іншої особи, а саме до ОСОБА_13 , ІПН: НОМЕР_1 .
У ході досудового розслідування встановлено, що 17.05.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_14 , на підставі рішення j Дніпропетровського районного суду, Дніпропетровської області у справі №/ 175/359/16-ц (провадження 2/175/131 /16) від 20.04.2016 року, зареєстровано за ОСОБА_6 , ІПН: НОМЕР_3 , право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: комплекс, будівля вагонної та авто гаражу, загальною площею 1624,705 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Також, встановлено, що ОСОБА_6 20.05.2016, на підставі договору купівлі-продажу НАІ 901550, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 , передає у власність вищевказане майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , - ОСОБА_15 , ІПН: НОМЕР_4 .
26.05.2016 ОСОБА_15 , на підставі договору купівлі- продажу НВТ 220582 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 , передає у власність вищевказане майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , - ОСОБА_13 , ІПН: НОМЕР_1 .
Таким чином, вищевказане майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вибуло з приватної власності законних власників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскільки рішення по цивільній справі 175/359/16-ц (провадження 2/175/131/16) від 20.04.2016 на підставі, якого було зареєстровано право власності на вищевказане майно за ОСОБА_6 приймалось без участі дійсних власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а також в мотивувальній частині рішення зазначено сторонніх осіб, які надавали боргові розписки, яки не належало вищевказане майно на праві приватної власності.
Крім того, рішення від 20.04.2016 по цивільній справі 175/359/16-ц (провадження 2/175/131/16), на підставі ухвали того ж судді Дніпропетровського районного суду було скасоване та справу закрито.
Таким чином, є достатні підстави вважати, що об`єкт нерухомого майна, а саме: комплекс, будівля вагонної та автогаражу, загальною площею 1624,705 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , є предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому згідно з ч.2 ст. 170 КК України підпадає під майно, яке підлягає арешту».
У своєму клопотанні прокурор ОСОБА_3 просить: накласти арешт на нерухоме майно, а саме: комплекс, будівля вагонної та автогаражу, загальною площею 1624,705 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити будь-яким особам відчужувати вказане майно, розпоряджатись ним та використовувати його.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання.
Вислухавши думку прокурора, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно частини 1 і 3 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна.
Таким чином, цією нормою закону визначено коло осіб, на майно яких може бути накладено арешт, і розширеному тлумаченню ця норма закону не підлягає.
У відповідності зі ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею цього Кодексу.
Разом з тим, у клопотанні та наданих слідчому судді документів, відсутні відомості про те, що якій-небудь особі, на даний час, письмово повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, або є у кримінальному провадженні обвинувачений, що виключає можливість в порядку КПК України накладення арешту на майно у відповідності з ст.170-172 КПК України, як це зазначено у клопотанні.
Крім того, термін «майно» характеризується сукупністю певних ознак. Такими ознаками є: 1)юридична право на майно належить певному власнику на законній підставі, для суб`єкта злочину воно є чужим; 2)економічна має певну вартість, що вимірюється вкладеною в нього працею людини; 3)фізична майно це предмети матеріального світу, які можна вилучити, привласнити, спожити, пошкодити, знищити тощо.
Крім того, у відповідності з ч.3 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Разом з тим, санкція частини 1 ст.190 КК України не передбачає такий вид покарання, як «конфіскація майна», а в клопотанні та наданих слідчому судді документах відсутні відомості про те, що у кримінальному проваджені був пред`явлений цивільний позов.
Крім того, у відповідності з вимогами ч.4 ст.171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Також саме клопотання повинно містити перелік додатків до самого клопотання, однак зазначене клопотання не містить відомостей про кількість самих документів доданих до нього.
Відповідно до ч.1,4 ст.107 КПК України, за відсутності клопотань сторін, під час ухвалення даного рішення, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Керуючись ст.ст.28,107,110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1