Справа № 140/800/16-к
Провадження №11-кп/772/1316/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000102 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та прокурора зі змінами на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 04.08.2016, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалівка, жителя АДРЕСА_1 ,

-за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1 500 грн. в дохід держави.

Вирішено долю цивільного позову.

Згідно вироку суду, 24.02.2016 близько 07.00 години ранку в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , розподіленого між подружжям ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , виникла суперечка ОСОБА_9 з ОСОБА_8 і на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень колишній дружині ОСОБА_9 , ОСОБА_8 взяв жіночий черевик на підборі, умисно кинув його в ОСОБА_9 , внаслідок чого черевик влучив останній в область голови зліва та в подальшому штовхнув руками ОСОБА_9 і вона впала на кухонну стільницю, внаслідок чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови зліва, струсу головного мозку, забою м`яких тканин грудної клітки справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Адвокат, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі просить вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 04.08.2016 скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 в зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у ОСОБА_8 був відсутній умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, тобто він не мав умислу попасти черевиком у голову потерпілій.
На думку адвоката, моральна шкода, у розмірі 3 000грн є завищена, оскільки потерпілою не було надано жодного доказу про наявність змін у нормальному ритмі її життя.
Прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу зі змінами, у якій просить вирок суду змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на підставі ст. 413 КПК України, та зазначити в резолютивній частині вироку при призначенні покарання ОСОБА_8 у виді штрафу зазначити, що його розмір становить 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 360грн.

Судом в резолютивній частині вироку покарання у виді штрафу не вказано в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, а призначено покарання в грошовому еквіваленті.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката, які просили скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу зі змінами, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 в скоєні злочинів, за які він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і підтверджується доказами, допустимість яких перевірив суд першої інстанції в судовому засіданні та дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію.
ОСОБА_8 на запитання суду пояснив, що кидаючи черевиком в сторону ОСОБА_9 він не бажав потрапити ним у потерпілу, хоча це передбачав. Потерпіла ж пояснили, що обвинувачений знаходився в кімнаті за декілька метрів від неї, а тому зі значною силою кинувши в неї черевиком чудово розумів, що не лише попаде, а й спричинить тілесні ушкодження.

В зв`язку з цим, немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_8 вчинив дане кримінальне правопорушення з необережності, оскільки згідно з вимогами ч. 3 ст. 24 КК України злочин вважається скоєним з непрямим умислом, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його небезпечні наслідки і, хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Тому суд дійшов вірного висновку, з чим погоджується і апеляційний суд, про наявність умислу у обвинуваченого на нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.
Згідно ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди судом було дотримано вищезазначених вимог законодавства та враховано як величину її заподіяння, так і реальну можливість відшкодування, з врахуванням обставин справи, фізичних та психологічних страждань потерпілої від злочину.

Суд першої інстанції правомірно стягнув з обвинуваченого на користь потерпілої 3 000 гривень моральної шкоди.

Однак Немирівський районний суд при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 не дотримався вимог закону України при призначенні покарання, визначивши розмір штрафу тільки у грошовій сумі без визначення у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так відповідно до постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 жовтня 2015 року справи № 5-154кс15 встановлено, що при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, цей розмір визначається в певній кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із зазначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Згідно ч. 1 ст. 458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 і п.2 ч.1 ст. 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
Зважаючи на це, вирок суду слід змінити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.08.2016, щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 88 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 496 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4