Справа № 539/3009/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

та потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни кримінальне провадження №0001501 від 22.08.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта вища, раніше судимого 22.04.2015 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. Штраф сплачено 03.06.2015 року

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України , -

В С Т А Н О В И В :
22 серпня 2016 року близько 01 години 10 хвилин ОСОБА_4 , знаходився в під`їзді №1 будинку №9 по вул. Гвардійській в м. Лубни Полтавської області, разом із раніше йому незнайомим ОСОБА_6 у якого він на пальці правої руки помітив золоту каблучку, яку вирішив відкрито викрасти.

Після цього, ОСОБА_4 , повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із корисливою метою схопив рукою за каблучку на безіменному пальці право руки ОСОБА_6 та став її знімати, погрожуючи при цьому застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 зняв з руки потерпілого ОСОБА_6 та відкрито викрав каблучку із золота 585 проби вагою 3,12 г. вартістю 3 432 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив, кримінальне правопорушення передбачене, ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду надав покази, що відповідають фактичним обставинам справи .

Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, за вищевикладених обставин, прокурор, захисник та потерпілий також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленою та доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вину він визнав, в скоєному щиро кається, сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки і відповідно до ст. 66 КК України визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілому, а також думку останнього, який прохає не позбавляти обвинуваченого волі, мету покарання визначену ст.50 КК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбуття ним покарання, та вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в даній справі не заявлявся.

Суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, ст.ст. 50, 66-67, 75, 76КК України , суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі оптичний лазерний диск ДВД-Р, на якому зафіксовано допит підозрюваного ОСОБА_4 від 28.09.2016 року, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1