АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1594/16 Справа № 200/8121/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі кримінальне провадження №0004977, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_12 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_13 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильківка Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10 серпня 2010 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 121. ч.2 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільненого від відбування покарання 20 серпня 2012 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 9 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_14 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

05 грудня 2015 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України, повернуто прокурору,

ВСТАНОВИЛА:

Своє рішення суд першої інстанції мотивував невідповідністю обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в порушення п.5 ч.2 зазначеної статті в обвинувальному акті прокурор не виклав конкретизованого формулювання обвинувачення кожному з обвинувачених. А саме: ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні 03 січня 2016 року о 05.00 годині біля буд. № 3 по вул. Комсомольській в м.Дніпропетровську пограбування ОСОБА_15 , у тому числі у відкритому викраденні портмоне та грошових коштів із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою з ОСОБА_14 . У той же час ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні у той же час, у тому ж місті, щодо того ж потерпілого таємного викрадення чужого майна, а саме банківської карти.

Також ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні 21 січня 2016 року о 01.00 годині розбійного нападу на ОСОБА_7 з метою заволодіння майном останнього на перехресті вул. Артема та вул. Харківської в м.Дніпропетровську. Крім того, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні у той же час, у тому ж місці крадіжки майна банківської карти, що належить потерпілому ОСОБА_7 .

На переконання колегії суддів першої інстанції, зазначене свідчить про неконкретне обвинувачення, тобто про порушення права на захист обвинувачених.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про невідповідність вимогам закону реєстру матеріалів досудового розслідування, який не містить даних про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів захисникам та потерпілим, про складання обвинувального акту та його вручення обвинуваченим та їх захисникам. Суд першої інстанції встановив, що обвинувальний акт був вручений не захиснику Гринь адвокату Шваб, а призначеному на одну процесуальну дію захиснику ОСОБА_16 , а відкриття матеріалів та вручення обвинувального акту Гриню було здійснено взагалі без захисника. Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про те чи здійснювалося у подальшому відкриття матеріалів досудового розслідування та вручення обвинувального акту захиснику Шваб. Саме невиконання органом досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону, на переконання колегії судів першої інстанції, стало підставою для відмови обвинуваченого ОСОБА_17 від захисника ОСОБА_18 . Аналогічні порушення вимог КПК України при відкриті матеріалів кримінального провадження за відсутності захисника були допущені органом досудового розслідування і щодо обвинуваченого Житника, дані про відкриття матеріалів досудового розслідування захиснику Макарову у реєстрі відсутні, з цих причин обвинувачений Житник відмовився від захисника Макарова. Зазначені порушення вимог кримінального процесуального законодавства України призвели до порушення права на захист обвинувачених, у тому числі надати стороні обвинувачення свої докази захисту.

Крім того, як зазначив суд першої інстанції, надані матеріали не містять даних про відкриття матеріалів кримінального провадження потерпілим, що унеможливлює їх право на звернення до суду з цивільним позовом та участь у судовому засіданні. Оскільки за вказаними в обвинувальному акті адресами потерпілих здійснити судовий виклик у передбачений законом спосіб не виявляється можливим.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що в обвинувальному акті відповідно до вимог ст. 291 КК України викладено фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, зазначено подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, розмір процесуальних витрат, та обставини, які підтверджують предмет кримінального правопорушення, у тому числі розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Реєстр матеріалів досудового розслідування є інформаційним додатком до обвинувального акту, зазначена у ньому інформація є лише відповідно зафіксованим орієнтиром для судового дослідження матеріалів справи. Прокурор вважає, що у підготовчому судовому засіданні суд не повинен був вирішувати питання щодо допустимості отриманих доказів, оскільки ст. 314 КПК України не передбачено дослідження документів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, у тому числі і протоколів ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив скасувати ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурору та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, позицію потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, потерпілого ОСОБА_8 , який відніс розгляд даного питання на розсуд суду, думку представника потерпілого ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Однак, як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту ці вимоги кримінального процесуального закону судом дотримані не були. Оскаржуване рішення щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суд постановив з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для його скасування.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено ст. 291 КПК України. Частина 2 зазначеної статті передбачає, які відомості повинен містити обвинувальний акт, у тому числі згідно з пунктом 5 цієї норми закону виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з системного аналізу статті 291 КПК України та п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК України: зокрема, якщо цей документ не містить положень, вказаних у наведеній вище нормі кримінального процесуального закону, якщо обвинувальний акт містить положення, які суперечать один одному; у обвинувальному акті наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; цей документ не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затверджений прокурором, до нього не долучено передбачені законом додатки; обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування не вручені обвинуваченому.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в обвинувальному акті відповідно до вимог ст. 291 КК України викладено фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням події кримінального правопорушення, форми вини, мотивів вчинення кримінальних правопорушень щодо кожного з обвинувачених. Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо неконкретного обвинувачення, наявності суперечностей щодо часу вчинення кримінальних правопорушень та про порушення права на захист, оскільки саме в стадії судового розгляду суд, виконуючи функцію з відправлення правосуддя, досліджує обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, перевіряє надані сторонами докази та на підставі оцінки цих доказів постановляє виправдувальний чи обвинувальний вирок. Сформульоване в обвинувальному акті викладення фактичних обставин, на переконання колегії суддів, не є порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки не перешкоджає та не може перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, порушення під час досудового розслідування права на захист не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не знайшли свого підтвердження і висновки суду щодо порушення права на захист обвинувачених, яке виразилося у врученні обвинувального акту Гриню у присутності захисника ОСОБА_16 , яка була призначена на одну процесуальну дію. В подальшому саме порушення вимог кримінального процесуального законодавства стало підставою для відмови обвинуваченого ОСОБА_17 від захисника ОСОБА_18 . Аналогічні порушення закону, на переконання колегії суддів першої інстанції, стали підставою для відмови Житника від захисника Макарова. Разом з тим, з журналу судового засідання та технічного запису фіксування судового розгляду вбачається, що підставою для відмови обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_19 від захисників ОСОБА_18 та ОСОБА_20 стали не істотні порушення вимог КПК України, як це зазначено в оскаржуваній ухвалі, а різні правові позиції, про що заявили ОСОБА_17 та захисник ОСОБА_18 , та заява ОСОБА_19 про неналежне виконання своїх обов`язків захисником ОСОБА_20 .

Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження заслуговують на увагу та підлягають задоволенню.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор правильно зазначив, що відповідно до п.1 ч.4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є тільки додатком до обвинувального акту. Стаття 109 КПК України визначає вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування. Реєстр, будучи достатньо повним довідником матеріалів досудового розслідування, дає можливість суду в судовому засіданні ретельно і повною мірою дослідити, перевірити зібрані під час досудового розслідування докази та постановити обґрунтоване рішення. Інформація, яка міститься в реєстрі, є лише відповідально зафіксованим орієнтиром для судового дослідження матеріалів справи і самостійного доказового значення не має. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів захисникам та потерпілим, складання обвинувального акту та його вручення обвинуваченим і захисникам, не перешкоджає та не може перешкодити суду ретельно і повною мірою дослідити, перевірити зібрані під час досудового розслідування докази та постановити законне і обґрунтоване судове рішення. Більше того, з наданих матеріалів провадження вбачається, що кожному з обвинувачених у присутності захисників було вручено копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що підтверджується відповідними розписками (а.п. 23-24). З цих підстав колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, які є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Апеляційним розглядом встановлено, що є надуманими та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, твердження суду першої інстанції щодо порушення прав потерпілих. Як зазначено вище, відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про відкриття матеріалів кримінального провадження потерпілим не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. За вимогами ч.4 ст. 291 КК України надання суду інших документів, крім обвинувального акту, до початку судового розгляду забороняється.

Крім того, перевіркою обґрунтованості судового рішення, що оскаржується, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Статтею 314 КПК України встановлено, що підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого. Порядок здійснення судового виклику у кримінальному провадженні врегульований ст.ст. 134-137 КПК України, згідно з якими особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою або факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Надані суду апеляційної інстанції матеріали кримінального провадження свідчать про те, що в обвинувальному акті зазначено місце проживання та номера мобільних телефонів кожного потерпілого. Підготовче судове засідання призначалося до розгляду на 06 травня 2016 року, 03 червня 2016 року та на 13 червня 2016 року, коли було ухвалено судове рішення. Будь-яких даних про направлення судових повісток про виклик потерпілих до суду в матеріалах провадження не має, на 03 червня 2016 року в судове засідання шляхом надіслання смс-повідомлень було здійснено виклик шести потерпілих з восьми, потерпілі ОСОБА_21 та ОСОБА_22 жодного разу у будь-який передбачений законом спосіб до суду не викликалися. Цього дня підготовче судове засідання було відкладено на 13 червня 2016 року, але жоден потерпілий про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання не був повідомлений.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вжив належних заходів для забезпечення повідомлення потерпілих про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, чим обмежив їх право брати участь у судовому засіданні, що відповідно до п.5 ч.2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та згідно з п. 5 ч.2 ст. 412 і п.1 ч.1 ст. 415 КПК України є безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України, повернуто прокурору,скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4