Справа № 344/7066/16-к
Провадження № 11-кп/779/404/2016
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001739 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 липня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк Ростовської області Російської Федерації, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , українця, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимий:

- 07.10.2003 Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 21.11.2007 Івано-Франківським міським судом за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць;

- 24.03.2009 Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 21.01.2014 Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн.;

- 03.06.2014 Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.185, ст.ст.71,72 КК України до 6 місяців арешту та 1700 грн. штрафу; 19.02.2015 несплачену суму штрафу замінено на 97 годин громадських робіт;

- 15.04.2015 Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців 10 днів;

- 19.06.2015 Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 05.02.2016 за відбуттям покарання,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 440 гривень 20 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи №123 від 19.05.2016.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Злочин вчинено за наступних обставин.

21.04.2016 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у передбаченому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, перебуваючи на вул. Дудаєва в м. Івано-Франківську, побачив на фасаді будинку №10 камеру відеонагляду офісного приміщення. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 22.04.2016 о 01 год. 27 хв. підійшов сходами до вхідних дверей офісного приміщення ТОВ «Біовеста-ІФ», що в м. Івано-Франківську по вул. Дудаєва, 10, піднявшись на металеві перила сходів, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи особистий корисливий мотив на незаконне збагачення, обірвавши кабель та зірвавши з кріплення, таємно викрав камеру відеонагляду «DigiGuard DG-1100», чим спричинив ТОВ «Біовеста-ІФ» матеріальних збитків, згідно висновку товарознавчої експертизи Івано-Франківського НДЕКЦ МВСУ №123 від 19.05.2015 на загальну суму 729 грн. В подальшому ОСОБА_7 місце злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 22.04.2016, перебуваючи по АДРЕСА_3 , побачив магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому продавався одяг. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 22.04.2016 в період часу з 10 до 11 год. шляхом вільного доступу пройшов у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де знаходячись в коридорі магазину, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи особистий корисливий мотив на незаконне збагачення, знявши з вішака, таємно викрав одяг: штани спортивні жіночі «3J Pronto Moda» вартістю 230 грн. штани спортивні жіночі «Fabrikato in Italia вартістю 250 грн. та штани спортивні жіночі «Italian Product/Made in Italia вартістю 250 грн., які належать приватному підприємцю ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 730 грн. В подальшому ОСОБА_7 місце злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його суворості.

Вважає, що судом першої інстанції не повній мірі враховано дані про особу винного, зокрема, посередню характеристику за місцем проживання, те, що обвинувачений не перебуває на обліку в обласному психоневрологічному диспансері, стан здоров`я обвинуваченого (знаходиться на диспансерному обліку в ОНД з 21.10.2013 з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності») та наявність на утриманні малолітньої дитини. Також вважає, що судом не взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання: з`явлення у поліцію із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та відшкодування шкоди потерпілим.

Просить змінити вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 липня 2016 року, пом`якшивши покарання та призначити покарання у виді арешту на строк три місяці.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили змінити вирок суду, призначивши йому більш м`яке покарання;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, вважає, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації його дій та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вказує на те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого та є занадто суворим.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання в силу ст. ст.66, 67 КК України.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання з`явлення зі зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих злочином збитків.

Водночас судом першої інстанції не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

При цьому, як вбачається з вироку, судом першої інстанції враховано дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, востаннє 19.06.2015 Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 05.02.2016 за відбуттям покарання, не працює, на обліку ОПНД не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в ОНД з 21.10.2013 з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності», однак згідно висновку судово-психіатричного експерта №164/2015 від 23.05.2016 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому дій, здатний у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 також врахував доводи сторони захисту про наявність на утриманні в обвинуваченого сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідною характеристикою інспектора поліції з якої вбачається, що обвинувачений проживає з ОСОБА_11 (матір`ю дитини) та спільним сином. Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що у свідоцтві серії НОМЕР_2 від 31.12.2013 про народження ОСОБА_10 , копія якого надана суду стороною захисту, ОСОБА_7 як батько дитини не зазначений.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається обвинувачений, та визначив покарання в межах, встановлених у санкції ч.2 ст. 185 КК України та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що сукупність встановлених судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного,який раніше неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, не дає підстав для призначення покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає, що, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4