печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
30 серпня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,захисника підозрюваного ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, працюючого директором ТОВ «ЛАНЖЬОР ДЕОР», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
В С Т А Н О В И В :
Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.358 КК України (в редакції Закону України від 07.05.2008), ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2,3 ст.358 КК України (в редакції Закону України від 07.05.2008).
Проведеним розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , будучи директором ТОВ «Кадастр ГЕО», з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів пов`язаних з заволодінням земельними ділянками на території Обухівського району Київської області, у 2007 році, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, створив, очолив, здійснював керівництво, та брав участь у злочинах вчинюваних злочинною організацією, в період з 2007 по 2010 рік, до складу якої залучив: приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , невстановлених службових осіб Управління земельних ресурсів у Обухівському районі Київської області та ДП відділу ДЗК в Обухівському районі та інших не встановлених органом досудового розслідування осіб.
Слідчий ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим із прокурором, в якому просить продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою до 4-х місяців, що обумовлено необхідністю проведення в кримінальному провадженні певних процесуальних (слідчих) дій.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання, оскільки підозра не обґрунтована, ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені, підозрюваний підтримав думку захисника.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що 07.07.2016 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст. 190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч. 2, 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону України від 07.05.2008).

08.07.2016 ухвалою Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно визначено розмір застави у сумі 4 134 000 грн.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 22.08.2016 апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2016 - без змін.
З матеріалів клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування, складання обвинувального акту та передачі його до суду необхідно провести низку процесуальних та слідчих дій, перелік яких наведено в клопотанні органу досудового розслідування, у зв`язку з чим 26.08.2016 заступником Генерального прокурора України ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 продовжено до 6 місяців, тобто до 07.01.2017.
У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.
Натомість, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою до 4-х місяців фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих злочинів, який є особливо тяжкими. Проте, сама лише тяжкість можливих вчинених злочинів, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.
Дані, які містяться в матеріалах клопотання не свідчать про обґрунтованість підозри в частині обвинувачення за ст.255 КК України, на що вказує кількість осіб так званої злочинної організації, характер, спрямованість та інтенсивність дій підозрюваних у вчиненні злочину, інші об`єктивні обставини вчинення ймовірних злочинів.
Окрім цього, слідчий суддя бере до уваги і неодноразове закриття провадження різними правоохоронними органами стосовно ОСОБА_5 з реабілітуючих підстав, фактично за тим же предметом досудового розслідування, а також значний час, який сплинув з моменту події злочинів, та протягом якого підозрюваний не вчинив жодного правопорушення.
Матеріали клопотання не містять об`єктивних даних, які достатньо вказували б на перешкоджання інтересам слідства з боку підозрюваного.
Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, з вищою освітою, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, - все вищевикладене в сукупності спростовує твердження органу досудового розслідування про те, що він може ухилятися від слідства та суду.
Враховуючи характер висунутої підозри, виключно позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, про що також свідчить поведінка підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в його задоволенні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, відмовляючи в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя має право згідно ч. 4 ст. 194 КПК України застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.
Оцінивши в сукупності всі вищевикладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 179,194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
4) утриматись від спілкування з особами, які мають процесуальний статус підозрюваних, потерпілих, свідків у даному провадженні, інших осіб, визначених слідчим та прокурором, безпосередньо чи опосередковано, а також засобами зв`язку чи через інших осіб;
5) носити електронний засіб контролю.
Строк дії обов`язків визначити в межах двохмісячного строку досудового розслідування по 28 жовтня 2016 року включно.
Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання уповноваженому Управлінню Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1