Єдиний унікальний номер справи 185/3418/16-к
провадження № 1кп/185/234/16
У Х В А Л А
іменем України
27 квітня 2016 року м.Павлоград

Колегія суддів Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеконференції матеріали справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000375 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька Донецької області, громадянки України, не працюючої, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника обвинуваченої ОСОБА_7
встановила:
13 квітня 2016 року в провадження Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Донецької області надійшов обвинувальний акт з додатками за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.258-3 КК України.

Ухвалою суду від 18.04.2016 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання у режимі відеоконференції за клопотанням прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Донецької області від 18.04.2016 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, підготовче судове засідання та судовий розгляд здійснювати відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України. Пояснив, що ОСОБА_5 оголошена у державний розшук.
Захисник обвинуваченої не заперечував.
Колегія суддів, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.
Стаття 291 КПК України включає вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті. При цьому такий перелік відомостей повинен бути перевірений судом у підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.
Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зі змісту обвинувального акту, встановлено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.258-3 КК України, яке обмежується дослівним відтворенням диспозиції відповідної статті, без співставлення юридичних ознак кримінального правопорушення, їх метою і мотивами, що перешкоджає реалізації передбачених прав КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Вимоги встановлені кримінальним процесуальним законом до обвинувального акту є безумовними і такими, що підлягають досконалому виконанню слідчим та прокурором.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді та встановлює межі майбутнього судового розгляду, який провадиться тільки щодо обвинувачених і лише в межах висунутого обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини, практика якого згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства у своїх рішеннях неодноразово вказував на критерії, яким має відповідати обвинувальний акт у кримінальному провадженні (див. рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України», де суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року) зазначено, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування, можливість застосування якого можлива за наявності передбачених законом підстав, а саме наявності інформації про переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошення останнього у міжнародний та /або міждержавний розшук. Крім того, будь-яких спеціальних норм при проведенні підготовчого судового засідання КПК України не передбачає. Можливість проведення засідання без обвинуваченого передбачена лише в стадії судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України з оголошенням обвинуваченого у міжнародний та/або міждержавний розшук, з наданням матеріалів про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження.
Відповідно до п. 60 розділу I Реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що під час досудового розслідування слідчим в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Донецької області винесено постанову про оголошення ОСОБА_5 у державний розшук, про що підтвердив прокурор у підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 15.01.2015 № 119-VIII, тимчасово дія положень частини п`ятої статті 139, частини другої статті 2971, пункту 4 частини другої статті 2972, частини першої та абзацу третього частини третьої статті 2974,абзацу першого частини третьої статті 323 Кримінального процесуального кодексу України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції та/або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку, про відсутність інформації про оголошення обвинуваченої ОСОБА_5 у міждержавний та/або міжнародний розшук та про те, що остання знала або повинна була знати про розпочате кримінальне провадження.
Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

«а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого протии нього;

«b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

Крім того, колегія суддів, вважає, що допущені у справі порушення прав і свобод обвинуваченого є такими, що становлять порушення права на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово повторює, що згідно з його усталеною практикою він не розглядає помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положення статті 9 КПК додатково конкретизують зміст статті 8 КПК, зокрема, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Обидві норми статей 8 і 9 КПК передбачають застосування норм КПК у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ, в т.ч. зазначеної вище.

В обвинувальному акті встановлено невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.
При поверненні обвинувального акту прокурору, колегія суддів враховує відсутність правового механізму для застосування інституту спеціального судового розгляду у підготовчому судовому засіданні, недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України, тягнуть за собою безумовне повернення обвинувального акту.
Керуючись ст.291, 314 КПК України , колегія суддів

ухвалила:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000375 від 23 липня 2015 року повернути прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Донецької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3