Справа № 301/750/13-к

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
"16" травня 2016 р. м. Іршава
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хмельник, Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
за ч.2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважав, що в ході досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України та просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку прокурора.
Захисник ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні вважала, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, з підстав, викладених у письмовому клопотанні, тому просила повернути його прокурору для усунення недоліків.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили (том 6 а.с.200-202,212-218).
Заслухавши думку прокурора, потерпілих, обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд вважає повернути такий прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Згідно ст. 42 ч. 3 п. 1 та 110 ч. 4 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують; обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Зі змісту ч.2 ст.291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт має містити, у тому числі, виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, за вказаних в обвинувальному акті обставин.
Однак, обвинувальний акт, що складений слідчим прокуратури ОСОБА_13 02.01.2013 року та затверджений прокурором прокуратури ОСОБА_14 04.01.2013 року, взагалі не містить формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ст. 286 ч.2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, які керують транспортними засобами за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілому.
Порушення правил безпеки дорожнього руху та порушення правил експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, є самостійними діяннями.
Не зважаючи на це, при викладенні правової кваліфікації дій обвинуваченого не конкретизовано, що саме порушив ОСОБА_15 : правила безпеки дорожнього руху або правила експлуатації транспорту. Отже, не зазначено формулювання обвинувачення у відповідності до юридичної кваліфікації злочину, а суд не вправі сам її встановлювати чи визначати.
Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками. Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.
В обвинувальному акті не зазначено, у чому саме полягали названі у статті порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками; не зазначено конкретно, порушення яких саме правил дорожнього руху спричинило потерпілим легкі тілесні ушкодження, тілесні ушкодження середньої тяжкості, тяжке тілесне ушкодження, спричинили загибель людини.
Формулювання обвинувачення, крім обставин, викладених в диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, повинно містити посилання на наявність доведених даних про саму подію кримінального правопорушення, час, місце, спосіб, мотив і мету його вчинення, а також форму вини та інші обставини, які впливають на ступінь його тяжкості, вид та розмір можливого покарання.
Вказуючи на порушення водієм правил перевезення пасажирів: «перевозячи на трьох пасажирів більше від допустимої кількості згідно технічної характеристики заводу виробника даного автомобіля», слідчим не зазначено, ні кількість пасажирів, яких перевозив ОСОБА_8 , ні допустиму кількість пасажирів згідно технічної характеристики заводу виробника конкретного автомобіля; ні прізвище, ім`я та по батькові пасажирів; ні місце розташування пасажирів в салоні автомобіля.
В обвинувальному акті не зазначено, яка саме дорожня обстановка не була врахована водієм, яка швидкість руху не давала водію можливості постійно контролювати рух автомобіля, в якому напрямку виконаний маневр об`їзду вибоїни на дорожньому полотні, при якому водій втратив контроль на рухом автомобіля, параметри і місце розташування вибоїни на дорожньому полотні.
Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.
В обвинувальному акті зазначено тілесні ушкодження якого ступеню тяжкості заподіяно кожному з потерпілих. Однак, обвинувальний акт не містить ні відомостей про характер та вид тілесних ушкоджень, що заподіяно кожному з потерпілих, ні відомості про причинний зв`язок між діянням обвинуваченого і наслідками.
Згідно обвинувального акту обставиною, що пом`якшує покарання є добровільне відшкодування шкоди потерпілим. У той же час, згідно обвинувального акту, шкоди кримінальним правопорушенням не заподіяно.
Отже, в обвинувальному акті не конкретизовано, в чому саме полягає вина обвинуваченого, такий не містить формулювання обвинувачення з посиланням на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженню, а також відомостей, що характеризують об`єктивну сторону злочину, а це, в свою чергу, порушує право обвинуваченого ОСОБА_8 знати в чому його обвинувачують.
Статтю 291 КПК України, в якій викладено вимоги щодо складення, затвердження, змісту обвинувального акту та переліку документів, що до нього додаються, законодавцем визначено як «Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування».
Статтею 109 КПК України встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, у тому числі, про проведення огляду речових доказів, прилучення до справи речових доказів, проведення огляду місця події та предметів. Зазначено про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як підписка про невиїзд.
Але, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а також вид заходу забезпечення кримінального провадження, що відповідає вимогам ст.ст.131 та 176 КПК України (якщо такий застосовувався).
Згідно ст.ст. 100,124,374 КПК України,при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, судом вирішується питання про долю речових доказів і документів, якщо вони є у матеріалах справи, а також про відшкодування процесуальних витрат.
З обвинувального акту та реєстру матеріалів кримінального провадження, доданого до акта, не зрозуміло, які предмети чи документи визнані речовими доказами, кому передані на зберігання, місце їх зберігання. Не містить обвинувальний акт та реєстр матеріалів і відомостей про склад та вид процесуальних витрат. За таких умов суд позбавлений можливості вирішити долю речових доказів та питання про відшкодування процесуальних витрат відповідно до Закону.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо такий не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст. 314, 395 КПК України,
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення, а потерпілими у той же строк з дня отримання її копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : ОСОБА_1