Справа № 203/1461/16-к
Провадження № 1-кп/0203/213/2016
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8

захисника обвинуваченого - ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000092 від 12.02.2016 року, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2016 року, близько 14 години 30 хвилини, ОСОБА_10 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «DAEWOO-LANOS», р/з НОМЕР_1 , рухався по пр. О. Поля (пр. Кірова) з боку вул. Тітова в напрямку пр. П. Орлика (пр. Ілліча) в м. Дніпропетровську. На шляху руху ОСОБА_10 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність к дорожнім обставинам та їх змінам, наближаючись до пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою «зебра» та пішохідним знаком 5.35.1 «пішохідний перехід», розташованого в районі буд № 121, перед яким зупинились транспортні засоби, водії яких своїми діями надавали перевагу в русі пішоходам, змінив напрямок свого руху вліво не переконавшись, що це буде безпечним і він своїми діями не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого виїхав за межи проїзної частини дороги і скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , що стояли на тротуарі перед пішохідним переходом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішнього мищелку правої великогомілкової кістки з надривом бокових зв`язок, гемартрозу правого колінного суглобу, закритого перелому проксимального мищелку лівої великогомілкової кістки без зміщення відламків, гемартрозу лівого колінного суглобу, гематоми середньої третини обох стегон, садна задньої поверхні правого передпліччя у нижній третині, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Пішоходу ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «DAEWOO-LANOS», р/з НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.1Правил дорожнього руху України, який свідчить:

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Допущені ОСОБА_10 порушення вимог п. 10.1 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні ОСОБА_10 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та суду пояснив, до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху не притягувався, водійський стаж має з 2008 року, до ДТП постійно управляв транспортним засобом. 12.02.2016 року близько 14 години 30 хвилин на автомобілі «DAEWOO-LANOS», р/з НОМЕР_1 , який належить його дружині, рухався по пр. Кірова вниз з боку вул. Титова в сторону пр.Пушкіна. В салоні його автомобіля знаходився знайомий ОСОБА_11 Рухаючись по вул. Гавриленка скоїв маневр для перебудування в середній ряд, потім із середнього ряду скоїв маневр для перебудування в ліву смугу руху, ближче до бордюру. Перед його автомобілем рухався автомобіль сріблястого кольору «Шевроле Лачетти», який перед пішохідним переходом різко зупинився, тому що праворуч несподівано з правої сторони по ходу його руху вибігла на проїзну частину жінка і стояв автомобіль патрульної поліції. Він почав гальмувати, але у зв`язку з погодними умовами автомобіль не зупинився. Розмітка пішохідного переходу на дорозі була, з його сторони знак не відображався. У зв`язку з тим, щоб нікому не нашкодити та відвернути наслідки вирішив зробити маневр вліво. Пішоходів, які там знаходилися, він не бачив до останнього моменту, видимість загороджував автомобіль «Шевроле Лачетти». Хлопця також не бачив, оскільки, як він дізнався потім, потерпілий ОСОБА_12 знаходився за спиною потерпілої ОСОБА_7 . Коли потерпілі з`явилися в полі його зору, він почав здійснювати маневр вліво, але в цей момент ОСОБА_13 здійснила декілька кроків назад, зіткнення уникнути не вдалося та скоїв наїзд на потерпілих. Одразу зупинився, вийшов із салону, забіг за автомобіль, побачив потерпілу ОСОБА_13 , яка лежала біля дерева та потерпілого ОСОБА_12 , одразу побіг на допомогу до хлопця. Викликав швидку допомогу, щодо відшкодування шкоди почав надавати після ДТП одразу. На момент розгляду кримінального провадження потерпілій ОСОБА_7 не пропонував компенсувати матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з тим, що ОСОБА_13 повністю не пройшла лікування, загальна сума витрачених коштів невідома. При першій можливості зобов`язується відшкодувати завдані збитки. Позови потерпілих визнає частково.

Крім повного визнання, винність ОСОБА_10 підтверджується:

? Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що 12 лютого 2016 року переходила проїжджу частину та очікувала доки проїдуть всі автомобілі, які рухалися зі сторони вул.Гавриленка внапрямку вул. Вакуленчука. На протилежній стороні в її полі зору також стояла пішохід-дівчина, біля якої зупинилися автомобілі, щоб пропустити. На проїзній частині три полоси руху. По її стороні також зупинився легковий автомобіль, однак дорогу вона не стала переходити, очікувала, щоб проїхали всі автомобілі. Коли з`явився автомобіль обвинуваченого ОСОБА_14 в полі зору, на дорозі пішоходів не було. На її думку, обвинувачений, щоб уникнути зіткнення з автомобілем, що зупинився попереду перед пішохідним переходом, почав гальмувати та повернув ліворуч на узбіччя та скоїв наїзд на неї та на малолітню дитину. Як вона потім дізналася, дитини стояла на узбіччі позаду неї. Після наїзду вона бачила, що хлопчик також лежав, оскільки люди побігли надавати йому допомогу. Вважає, що у ОСОБА_14 була можливість не скоювати наїзд на неї. Подія відбувалася у світлу пору, вранці був невеликий дощ, але на час ДТП дорожнє покриття було сухе. Швидкість автомобіля на якому рухався ОСОБА_14 вона визначити не може. У день подій вона була одягнена в червону куртку, тому не помітити її було важко. Обвинувачений ОСОБА_14 скоїв наїзд, який прийшовся на її ноги, від чого вона впала, отримала тілесні ушкодження. Від ОСОБА_14 отримувала фінансову допомогу, ним було сплачено кошти за операцію у сумі 5250 грн. та вартість «пластини» у сумі 6800 грн. За період лікування вона втратила роботу, оскільки на роботі, на якій вона працювала, потрібно бути фізично здоровою. Працювала в котельні на час опалювального сезону, у зв`язку із закінченням строкового трудового договору була звільнена. На даний час за станом здоров`я на роботу не може влаштуватися. Після отримання травми, відчуває дискомфорт та біль, ходить повільно та важко, оскільки відбулося зміщення ноги. Отримала другу групу інвалідності для активного лікування.

?Показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що в день, коли сталося ДТП знаходився на роботі, про обставини ДТП знає зі слів сина. Повернувшись раніше додому, сина вдома не було, він знаходився в школі. Свого сина привчив переходити дорогу в районі магазину «УЮТ», де два пішохідних переходи. Зі слів сина відомо, що той наближуючись до пішохідного переходу, де також знаходилася незнайома жінка, зупинився та чекав поки зупиниться автомобілі. Бачив, що на пішохідному переході зупинилися поліцейський автомобіль, і ще один автомобіль поблизу, з протилежної сторони дорогу почала переходити жінка. Боковим зором, його син побачив, як на великій швидкості із застосуванням гальм на нього та жінку, рухається автомобіль. Син почав втікати, жінка залишалася на місці, мабуть не звернула увагу. В цей момент на сина вказаний автомобіль скоїв наїзд, а жінку він протягнув далі. Будь-яких інших автомобілів, які б різко гальмували не було. Про вказані обставини йому син одразу свідомо розповів в машині швидкої. Поза судом, він пропонував ОСОБА_14 виплатити в якості відшкодування збитків 40 тис. грн., потім домовилися на суму 35 тис. грн.., однак обвинувачений через деякий час повідомив, що таких грошей в нього немає. Від ОСОБА_14 отримав кошти в сумі 1400 грн. та 6000 грн., які були спрямовані на подяку лікарям. Окрім цих сум обвинувачений надав гроші на місці ДТП, та 500 грн. отримали від обвинуваченого, коли знімали гіпс сину. Позов підтримав в повному обсязі, пояснивши, що до вказаної суми, 11065 грн., не входять суми 1400 грн. та 6000 грн. відшкодовані ОСОБА_14 . Кошти в сумі 11065грн. були витрачені на придбання ліків та медичних препаратів, до позову долучені всі чеки на придбання медичних препаратів, інших чеків немає. Після ДТП, йому прийшлося відмовитися від роботи, оскільки необхідно було займатися лікуванням сина. Моральну шкоду пред`явлену в позові в 50 тис. грн. підтримує з підстав викладених у позові.

?Показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що 12.02.2016 року, о 14 годині 30 хвилин, він знаходився в автомобілі знайомого ОСОБА_10 , який його підвозив по особистих справах. Автомобіль ОСОБА_10 рухався по пр. Кірова. В ході руху сталося ДТП. ОСОБА_14 за кермом був в звичайному спокійному стані, не хвилювався, рухався зі швидкість близько 40 км/год, похибка може складати 10 км/год. В день подій були змінні погодні умови (дощ, ожеледиця). Від попереднього автомобіля, автомобіль ОСОБА_14 візуально знаходився на відстані 20 метрів. Проїзна частина складалася з трьох полос для руху. В першому правому ряду рухався поліцейський автомобіль в режимі патрулювання, автомобіль ОСОБА_14 рухався в середній полосі руху, коли з`явилися перешкоди почали перестроюватися в лівій ряд. У зв`язку з тим, що з`явилися пішоходи, які мали намір перетинати вулицю, ОСОБА_14 застосував екстрене гальмування. Автомобіль, зимова резина були цілком в придатному стані. Попередній автомобіль також застосовував екстрене гальмування, звук гальм не чув, але бачив візуально. На його, думку, оскільки він також водій, то може сказати, що для виконання маневру була досить безпечна дистанція. До настання ситуації не слідкував за дорожньою обстановкою, розмовляв із ОСОБА_14 , чи була ввімкнена в салоні музика, не пам`ятає. Коли звернув увагу на дорожнє полотно, то побачив, що з тротуарної частини з правої наліво пішоходи жіночої статі почали перетинати дорогу. Бачив, що жінка розпочала рух, там були припарковані машини, тому її рух був як силует, наче люди розпочали перетинати проїжджу частину. На момент аварії не було видно скільки пройшли пішоходи, оскільки видимість загороджували припарковані автомобілі в передньому правому ряду. В середній полосі руху не було машин, коли автомобіль ОСОБА_14 там знаходився.

?Показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що 12.02.2016 року, близько 14 години 00 хвилин, перебував на патрулюванні, рухалися на автомобілі в крайньому правому ряду по пр. Кірова. За кермом автомобіля перебував його напарник. Під час руху за дорожньою обстановкою не спостерігав, дивився в планшеті завдання. Звернув увагу на дорогу, коли автомобіль зупинився перед пішохідним переходом, перед їх автомобілем стояла праворуч дівчина, ліворуч знаходилися автомобілі. (запам`ятав «Шевроле Лачетти). В якийсь момент він почув звук гальм, у зв`язку з чим він звернув увагу та побачив, що всі автомобілі стояли, а в лівій стороні автомобіль стрімко виїхав (вилетів) на узбіччя. Швидкість вказаного автомобіля сказати не може. Його напарник вигукнув, що когось збили, у зв`язку з чим він одразу узяв аптечку та побіг надавати першу допомогу, побачивши постраждалу жінку біля дерева та хлопчика, який лежав ближче до дороги. Обвинувачений знаходився в адекватному стані, зрозумів що сталося лихо та також надавав допомогу. Ними був зібраний первинний матеріал, який потім вони передали слідчому. В момент гальмування бачив дівчину, яка збиралася переходити дорогу з права наліво, була у полосі їх руху, однак коли сталося ДТП чи залишалася дівчина в полосі їх руху сказати не може. Пояснити, чи переходив хтось дорогу ліворуч він не може, оскільки не бачив.

?показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що був свідком ДТП, разом із напарником патрулювали по пр.. Кірова, він був за кермом автомобіля, рухалися в сторону пр. Ілліча, в крайній правій полосі руху зі швидкістю 15 км/год. На вказаній ділянці дороги 3 полоси руху, але в той час було 4 ряди автомобілів. Покриття дороги було вологе, сходив сніг. Під`їжджаючи до пішохідного переходу побачив, що стоїть дівчина, зупинився, щоб її пропустити, коли пішохід-дівчина підішли перед машиною, біля їх автомобіля зупинився автомобіль, а машини в інших двох рядах рухалися, а потім почали гальмувати, в цей момент він побачив як автомобіль «Деу-Ланос» виїхав на узбіччя, внаслідок чого скоїв наїзд на двох людей, а саме жінку та дитину, які там знаходилися. Він одразу із напарником зупинилися для надання першою медичної допомоги постраждалим. ОСОБА_10 зупинився, був в адекватному стані, надав документи та допомагав також надавати першу медичну допомогу постраждалим.

?протоколом огляду місця ДТП від 12.02.2016 року, з план-схемою до протоколу огляду місця ДТП, фото таблицею (том 2, а.к.п. 3-6,7,8-12)

?висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу відносно ОСОБА_10 , за яким у останнього ніяких з перелічених ознак не виявлено(том 2, а.к.п. 13)

?висновком експерта №1088е, за яким у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього мищелку правої великогомілкової кістки з надривом бокових зв`язок, гемартрозу правого колінного суглобу, закритого перелому проксимального мищелку лівої великогомілкової кістки без зміщення відламків, гемартрозу лівого колінного суглобу, гематоми середньої третини обох стегон, садна задньої поверхні правого передпліччя у нижній третині. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини рухаючогося автозасобу. Враховуючи дані медичної документації, дані рентгенологічних досліджень можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження її до медичного закладу, тобто можливо і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день). (том 2, а.к.п. 32-34)

?висновком судово-медичної експертизи №1085е, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини рухаючогося авто засобу. Враховуючи дані медичної документації, дані рентгенологічних досліджень можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження його до медичного закладу, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). ( том 2 а.к.п.37-39)

? висновками судово-автотехнічної експертизи, відповідно до якої у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу-Ланос» ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігти наїзду на пішоходів для водія автомобіля «Деу-Ланос» ОСОБА_10 , визначалася виконанням ним вимог п.10.1 ПДР, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з його боку, і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконувати. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Деу-Ланос» ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. (том 2, а.к.п 45-46)

?протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , в ході якого останній розповів та відтворив обставини ДТП 12.02.2016 року (том 2 а.к.п. 122-124)

Оцінюючи всі надані по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_10 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доказана повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, покаявся у скоєному.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяння обвинуваченого, наявність на утримання двох малолітніх дітей, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З таких підстав, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння необережного злочину, даних про те, що останній будь-коли скоював адміністративні правопорушення, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу, відсутні, ОСОБА_10 має на утриманні двох малолітніх дітей та працює водієм в ТОВ «Факторія 2007», робота в якому є єдиним джерелом фінансового забезпечення сім`ї, суд вважає за можливим не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов, відповідно до якого просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду - в рахунок відшкодування втраченого заробітку станом на 25 квітня 2016 року - 16765 грн, та моральну шкоду, в розмірі 70 000 гривень. В подальшому сума позовних вимог потерпілою була збільшена, обґрунтувавши тим, що нею був втрачений заробіток станом на 15 вересня 2016 року - 48919 грн, моральна шкода -70000 гривень.
Законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 заявлений цивільний позов, відповідно до якого просить стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11065 грн. (одинадцять тисяч шістдесят п`ять) грн. 10 копійок, яка складається з витрат на ліки та медичні препарати для проведення сину медичних операцій -1823 грн. 50 копійок, що підтверджуються десятьма чеками аптечних установ за період з 12 по 22 лютого 2016 року, 2600 гривень на придбання «пластини», якою лікарі з`єднали між собою дві частини великогомілкової кістки неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою медичної установи, а також з переплати кредиту на 6641,60 грн., що є більше тієї суми, яку необхідно було сплати за користуванням кредиту до того, як його сину були спричинене травмування внаслідок ДТП, оскільки на момент отримання кредиту у нього був стабільний заробіток, він виконував графік погашення банку вказаного кредиту, у зв`язку із травмування сина, кошти пішли на лікування. Також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.
На підставі аналізу всіх наявних в матеріалах кримінального провадження доказів в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 , щодо стягнення втраченого заробітку, підлягають задоволенню в повному обсязі, вимоги, щодо стягнення суми моральної шкоди - частковому задоволенню.
Вимоги законного представника потерпілого ОСОБА_4 відносно стягнення матеріальної та моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню.
До вказаних висновків суд дійшов з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.
Відповідно до ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Для визначення розміру відшкодування у разі професійного захворювання може братися до уваги за бажанням потерпілого середньомісячний заробіток (дохід) за дванадцять або за три останні календарні місяці перед припиненням роботи, що було викликано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Приймаючи до уваги, що до отриманих потерпілою ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, остання працювала на посаді оператора котельні Комунального підприємства «Теплоенерго» ДМР та мала середній заробіток 3547,52 грн, виходячи з останніх трьох відпрацьованих місяців з листопада 2015 року по січень 2016 року (3903,74 грн+2979,33 грн+3759,49 грн):3 = 3547,52 грн. (що підтверджується довідкою про заробітну плату за вих..№63 від 24 березня 2016 року), що менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідно розмір втраченого заробітку, станом на 15 вересня 2016 року, становить 48 919 грн та підлягає стягненню на користь потерпілої.

Щодо заявленого законним представником потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , цивільного позову, суд приймає до уваги, що в матеріалах кримінального провадження є розписки надані ОСОБА_6 обвинуваченому ОСОБА_10 на суму 7400 гривень. В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що вказана сума не включена в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, однак, його пояснення, щодо того, що вказані кошти були спрямовані на подяку лікарям, суд не може прийняти до уваги. З вказаних розписок слідує, що гроші були отримані на лікування його сина.
З наданих захисником обвинуваченого чеків аптечних установ вбачається, що на ліки було витрачено 3663,90 грн., але з вказаних чеків не вбачається, що саме ОСОБА_10 здійснював придбання ліків.
З таких підстав, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодування обвинуваченим на користь ОСОБА_6 , складає 11064,10 7400 = 3664,10 грн.
Розглядаючи питання відносно стягнення з обвинуваченого завданої потерпілим моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянинові діями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода причинна не з його вини. Моральна шкода відшкодовується, у тому числі і в грошовій формі. Розмір відшкодування визначається судом з врахуванням вмісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних стражданнях потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Суд погоджується із доводами цивільного позивача ОСОБА_7 про те, що внаслідок скоєного злочину та отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла фізичний біль та постійного душевного страждання, погіршення здібностей та позбавлення можливостей їх реалізовувати в своїй роботі. Сторонньої матеріальної допомоги потерпіла не отримує. Така життєва ситуація приносить їй стрес, психічний розлад та зневіру у свої власні сили та можливість жити краще.
Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди 70000 грн., який просить стягнути потерпіла ОСОБА_7 , визначений без врахування глибини душевних страждань та засад розумності, виваженості і справедливості. Тому саме враховуючи ці обставини, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 40000 гривень відповідатиме саме цим засадам.
Заявлена законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 сума моральної шкоди 50000 грн. обґрунтована тим, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 зазнав фізичні та душевні страждання, у зв`язку з самим травмуванням та з лікуванням цього травмування, окрім того існує загроза неповного відновлення функцій травмованої ноги, заборона лікарів займатися спортом та фізичною працею. Окремим джерелом моральних страждань є усвідомлення того, що його син ОСОБА_4 відстане на рік у навчанні від своїх однолітків, бо ще кілька місяців буде пересуватися на милицях.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині відшкодування обвинуваченим ОСОБА_10 моральної шкоди у сумі 50000 грн. на користь ОСОБА_6 .
За матеріалами кримінального провадження по справі проведено судово-автотехнічну експертизу.
Судові витрати в розмірі 879 гривень 60 копійок за проведення судово-автотехнічної експертизи, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_10 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_10 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначити покарання у вигляді трьох років обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.2,3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_10 не обиралася.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 48 919 (сорок вісім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять ) гривень, моральної шкоди 40000(сорок тисяч) гривень
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3664 (три тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 10копійок, моральної шкоди 50000(п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок.

Речовий доказ: автомобіль «Деу-Ланос», р/з НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_10 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 - залишити йому за належністю.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1