Справа № 278/1623/15-к
В И Р О К
Іменем України
06 червня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
потерпілої ОСОБА_13 ,
представника потерпілої ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000271 відносно:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селянщина Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
28 лютого 2015 року ОСОБА_11 знаходився в будинку за місцем свого проживання ( АДРЕСА_2 ), де близько 14 години між ним і його співмешканкою ОСОБА_15 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка, під час якої у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 .
Реалізуючи свій умисел, в цей час, день та місці ОСОБА_11 дерев`яним держаком від лопати, який знаходився в кімнаті будинку, наніс ОСОБА_15 декілька ударів в область голови та тулубу, від яких остання впала на підлогу. В подальшому ОСОБА_11 дерев`яним держаком зі значною силою прикладання наніс ОСОБА_15 не менше 17 ударів в область тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді множинних зливних синців на лівій кисті та передпліччі, лівому плечі, правому плечі та передпліччі, правій кисті та пальцях, тулубі ліворуч, лівому та правому стегнах, правій гомілці та ступні; ран на лівому плечі та правій гомілці; переломів обох кісток правого передпліччя та ребер по трьох анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври, які призвели до комбінованого шоку ОСОБА_15 , є тяжкими тілесними ушкодженнями і знаходяться в прямому причинному зв`язку з її смертю.
Обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого діяння, позов потерпілої визнав частково та показав, що познайомився з ОСОБА_16 в грудні 2014 року. З 24.02.2015 Дісковська стала проживати з ним в будинку в АДРЕСА_2 . 28.02.2015 близько 7-ї 7 години 30 хвилин ранку пішов з будинку, ОСОБА_17 залишилась в будинку. Повернувся додому близько 14 години. Дісковська перебувала в будинку, сиділа на дивані в плавках та светрі й вживала спиртне (визначив за запахом, бачив пусту та напівпусту пластикові пляшки). Дісковська перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, бачив у неї сліди крові на ногах, слідів крові на обличчі не бачив. Спитав в неї, хто її побив, на що та відповіла: «Польова» і продовжила пити спиртне, не зважаючи на зауваження обвинуваченого. Тоді він взяв у кімнаті уламок держаку від лопати голубого кольору і наніс цим держаком ОСОБА_17 , коли та стояла, три несильних удари в ліве плече, ліву частину тулуба та ліве стегно. З метою витвереження ОСОБА_17 наказав їй йти до дверей, та пішла в бік до дверей та впала. Обвинувачений допоміг їй піднятись, вийти на подвір`я та дійти до гаражу-прибудови. Оскільки на ОСОБА_17 було надіто лише светр та труси, щоб остання не замерзла в неопалювальному гаражі, обвинувачений надав їй ватну ковдру червоного кольору, після чого зачинив ОСОБА_17 в гаражі (з якою метою обвинувачений пояснити не зміг). Приблизно через півгодини він повернувся до гаражу, відчинивши його, побачив ОСОБА_17 , та сиділа в дальньому куті. Тоді він знов зачинив її в гаражі та пішов до будинку. Повернувся приблизно через півгодини до гаражу, відчинивши його, побачив біля входу ОСОБА_17 , яка вже ніби була мертвою, однак обвинувачений в цьому не пересвідчився. Злякавшись, зачинив ОСОБА_17 в гаражі та пішов в будинок. Наступного ранку, зачинивши будинок на ключ, поїхав в Житомир на вул. Польову, де знаходився опорний пункт міліції, щоб повідомити про те, що сталося. Оскільки через ранній час приміщення міліції було зачинене, пішов до своєї сестри, однак нікого вдома не було. Тоді обвинувачений пішов на ринок «Сімейний» за цигарками, де втратив свідомість. До тями прийшов наступного ранку у районній лікарні у с. Станишівка, після чого пішов додому, де ліг спати, до гаражу не заходив, обстановку всередині будинку не змінював. В той же день (2.03.2015) близько 17 години поїхав в Житомир на Польову до своєї сестри, однак нікого вдома не було, залишився чекати сестру біля будинку та був затриманий працівниками міліції. Повернувся до будинку лише 5.03.2015 разом з працівниками міліції для проведення слідчого експерименту.
Категорично заперечує спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 .
Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_11 вини в інкримінованому діянні, його винуватість у вчиненні цього діяння підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.
Потерпіла ОСОБА_13 показала, що являється рідною сестрою ОСОБА_15 . Остання проживала разом з батьками в с. Озерянка, іноді зловживала спиртними напоями. З обвинуваченим потерпіла познайомилась 26 лютого 2015 року в будинку батьків потерпілої, де також перебувала й ОСОБА_15 . Обвинувачений приїхав до батьків знайомитись, оскільки з його слів збирався одружитись на ОСОБА_15 . Потерпіла поспілкувалась із батьками, сестрою та ОСОБА_18 близько 15 хвилин та пішла з будинку. Вечором мати потерпілої повідомила, що ОСОБА_15 із ОСОБА_11 зібралися та кудись поїхали. Наступного дня зателефонувала мати та повідомила, що їй зателефонував ОСОБА_19 ( ОСОБА_18 ) і повідомив, що ОСОБА_20 ( ОСОБА_17 ) «він нього втекла». Потерпіла телефонувала ОСОБА_18 , однак той не відповідав. Коли потерпілій повідомили про те, що знайдено труп її сестри, вона їздила впізнавати труп та звернулась із заявою до міліції.
З рапорту оперативного чергового Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області вбачається, що 2.03.2015 о 20 год. 10 хв. зареєстровано повідомлення від аноніму про те, що в подвір`ї в АДРЕСА_3 невідомий чоловік метушиться та поводить себе неадекватно (а.п. 5).
Згідно протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього у період часу з 21 год. 20 хв. 2.03.2015 по 1 год. 7 хв. 3.03.2015 оглянуто місце вчинення злочину домоволодіння АДРЕСА_2 (місце проживання обвинуваченого), вхідні двері будинку та приміщення гаражу-прибудови на момент огляду зачинені на ключ. В приміщенні гаражу на підлозі виявлено труп ОСОБА_15 , зафіксовано положення трупа, одяг, наявність трупних плям та тілесних ушкоджень на трупі. Виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору: на воротах гаражу, в будинку на доріжці біля входу, слід волочіння від доріжки до кімнати будинку, в якій виявлено під стопкою складених одна на одну речей куртку жовтого кольору зі схожими слідами, на стінах та стелі кімнати численні сліди у вигляді плям та бризок, на дивані наволочки подушок, підодіяльник, простирадло з такими слідами. Крім того, виявлено та вилучено в будинку сліди пальців рук на скляних пляшках, чарках та стаканах біля дивану в кімнаті, в цій же кімнаті в куті біля входу дерев`яну палицю синього кольору зі слідами речовини бурого кольору (а.п. 7-31). З приводу виявлених слідів речовини бурого кольору на стінах, стелі та підлозі будинку обвинувачений пояснив, що цих слідів він не бачив і щодо їх походження йому нічого не відомо. Також обвинуваченому невідомо походження слідів речовини бурого кольору на держаку від лопати.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які були присутніми під час огляду місця події в домоволодінні ОСОБА_11 2.03.2015, підтвердили правильність відображення в протоколі огляду місця події ходу та результатів цієї слідчої дії.
Відповідно до протоколу огляду трупа 3.03.2015 в морзі Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи на трупі ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі та кінцівках, ран на гомілці, лівому плечі, переломів ребер, кісток правого передпліччя (а.п. 63-64).
З висновку судово-медичної експертизи від 22.04.2015 № 214 вбачається, що на трупі ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження:
множинні зливні синці на: лівій кисті та передпліччі, лівому плечі, правому плечі та передпліччі, правих кисті та пальцях, тулубі ліворуч, лівому стегні (3), правому стегні (3), правій гомілці, правій ступні, лівій гомілці та ступні. Данні тілесні ушкодження утворились від контактів (не менше 17 по кількості зливних синців) з твердим(ими) тупим(ими) предметом(ами) з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено у вигляді подовженого предмету циліндричної форми по типу держака лопати (що відобразилось в синцях-на лівому стегні), в межах 2 годин до моменту настання смерті;
три рани на лівому плечі та правій гомілці, які утворились від проникаючих неодноразових (не менше 3) дій твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, в межах однієї години до настання смерті для ран на лівому плечі, та в термін від 1 до 6 годин для рани на правій гомілці;
переломи обох кісток правого передпліччя та ребер по 3 анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври та наявністю вільної рідкої крові в плевральній порожнині. Переломи обох кісток передпліччя утворились від прямої травми удару (не менше 1) з твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, що не залишив специфічних ідентифікуючих ознак, в межах 1 години до часу настання смерті; переломи ребер утворились від травмуючої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, сила якого була направлена в місце знаходження переломів ребер праворуч (1 удар) та переломів ребер по лівій задній підпахвинній лінії (1 удар), з подальшим утворенням непрямих переломів по лівій середній підпахвинній лінії, в межах 1 години до часу настання смерті.
Смерть ОСОБА_15 настала від комбінованого шоку, до якого призвела тупа сполучна травма тіла у вигляді множинних зливних синців на тулубі та кінцівках, переломів кісток передпліччя, ребер по 3 анатомічним лініям, ран на кінцівках. Смерть ОСОБА_15 могла настати в межах від 2 до 4-5 діб від часу огляду трупа на місці його виявлення.
Тупа сполучна травма тіла на трупі ОСОБА_15 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходяться в причинному зв`язку зі смертю.
Також на трупі ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 5 саден на носі, чолі, біля правого ока, нижній щелепі, ділянці тазу та крововилив в м`які тканини голови в лівій скроневій ділянці, які утворитись від 6 контактів з твердими тупими предметами, що не залишили специфічних ідентифікуючих ознак, в межах 6 годин до настання смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
В крові трупа ОСОБА_15 виявлений етиловий спирт у концентрації 2,54%, що у живих осіб відповідає сильному алкогольному сп`янінню (а.п. 33-36).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 22.04.2015 № 556/11 під час спричинення смертельних тілесних ушкоджень потерпілій взаєморозташування її та нападника могло бути будь-яким, аби ділянки розташування тілесних ушкоджень були б доступні для нанесення ударів. Після отриманих тілесних ушкоджень не виключена можливість ОСОБА_15 здійснювати активні дії (ходити, повзти). Всі виявлені на верхніх кінцівках тілесні ушкодження синці, рани, переломи кісток передпліччя, можуть свідчити про те, що під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 намагалась активно захищатись. Серед виявлених на трупі ОСОБА_15 тілесних ушкоджень при падінні на площині могли утворитись крововиливи в м`які тканини голови, садна на чолі, біля правого ока, в ділянках нижньої щелепи та тазу. Всі дані тілесні ушкодження мають ознаки легких, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться (а.п. 174-177).
З висновку судово-медичної експертизи від 31.03.2015 № 289 вбачається, що у вирізках з кофти та трусів ОСОБА_15 виявлено кров, походження якої від самої ОСОБА_15 не виключається, а також кров людини, групову належність якої не встановлено (а.п 145-147).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 7.04.2015 № 71/ц на дерев`яній палиці блакитного кольору виявлено кров людини, статеву та групову приналежність якої не встановлено (а.п 139-141).
З висновку судово-медичної експертизи від 27.03.2015 № 288 вбачається, що у вирізках куртки, вилученої під час огляду місця події в кімнаті будинку ОСОБА_11 2.03.2015, виявлено кров, походження якої від ОСОБА_15 не виключається (а.п. 156-158).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 31.03.2015 № 290 у вирізках фрагментів доріжки, рушника, килиму, вилучених під час огляду місця події в кімнаті будинку ОСОБА_11 2.03.2015, виявлено кров, походження якої від ОСОБА_15 не виключається (а.п 167-169).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 30.03.2015 № 309 у марлевому тампоні, що містив змив з плями речовини бурого кольору з бокової поверхні гаражу будинку ОСОБА_11 , виявлено кров, походження якої від ОСОБА_15 не виключається (а.п. 181-182).
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 7.04.2015 № 1245 ОСОБА_11 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не перебував в тимчасовому хворобливому розладі, який би міг позбавляти його здатності усвідомлювати свої вчинки та керувати ними. Вчинки, що йому інкримінуються, потребували від нього пролонгованих у часі дій, адекватної мотивної продукції, чіткої орієнтації в ситуації (а.п. 190-191).
Суд відкидає як доказ дані протоколу проведення слідчого експерименту від 5.03.2015 з підозрюваним ОСОБА_11 (а.п. 89-91), виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 104 КПК України протокол як засіб фіксації проведення процесуальної дії повинен мати вступну, описову та заключну частини; описова частина повинна містити відомості про послідовність дій та отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи. Слідчий експеримент згідно ст. 240 КПК проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Частина 6 названої статті передбачає, що про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу, у якому докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту. Як видно з тексту протоколу, в його описовій частині відсутнє зазначення умов та результатів проведення слідчої дії. В ній лише міститься посилання на те, що слідчий експеримент зафіксовано за допомогою відеокамери. Таке фіксування процесуальної дії без викладу її ходу в самому протоколі можливе лише при проведенні допиту, при якому на носії інформації фіксуються показання. Однак, частиною 1 ст. 23 КПК України встановлено загальну засаду кримінального провадження безпосередність дослідження показань, яка зобов`язує суд отримувати показання учасників кримінального провадження безпосередньо та усно. Крім того, ч. 4 ст. 95 КПК України надає суду можливість обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, тобто слідчим суддею. При цьому суд не лише не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, а й навіть посилатися на них. За таких обставин суд відкидає як дані самого протоколу проведення слідчого експерименту, так і зафіксовані у додатку до нього на оптичному диску показання підозрюваного, надані слідчому.
Суд відкидає довід сторони захисту про те, що оскільки в Єдиному реєстрі досудових розслідувань інформація про призначення у даному кримінальному провадженні слідчих майора міліції ОСОБА_23 та лейтенанта міліції ОСОБА_24 відсутня, то всі дані, отримані в результаті проведених цими особами слідчих дій, є недопустимими. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КПК України досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою. Визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, в силу ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України уповноважено керівника органу досудового розслідування. Конкретний спосіб, у який керівник органу досудового розслідування визначає слідчого (слідчих), КПК України не містить. Відсутність інформації про певного слідчого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань на момент внесення в нього даних про кримінальне правопорушення не може свідчити про те, що керівник органу досудового розслідування у подальшому не доручив цьому слідчому (слідчим) здійснювати досудове розслідування.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_11 стосовно того, що він наніс ОСОБА_15 лише три несильних удари держаком від лопати, якими не могло бути спричинено їй тяжкі тілесні ушкодження. Такі показання обвинуваченого спростовуються наступним. Виходячи з кількості та локалізації слідів крові (на стелі, стінах та підлозі) в житловій кімнаті будинку ОСОБА_11 , суд вважає, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_15 , від яких в подальшому наступила її смерть, нанесені саме в названому приміщенні. З наявного на підлозі в кімнаті та коридорі будинку сліду волочіння суд дійшов висновку, що від нанесених ударів потерпіла впала, після чого винний волік її до виходу з будинку. Наявність сліду крові на уламку держаку від лопати синього кольору та характер травмуючої дії смертельних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 дає підстави вважати, що саме цим уламком потерпілій було спричинено ці тілесні ушкодження. Обвинувачений не заперечує, що саме цим уламком він наніс ОСОБА_15 три удари. Після нанесених ударів ОСОБА_11 закрив ОСОБА_15 у приміщенні гаражу, де остання померла від комбінованого шоку, до якого призвели в сукупності нанесені їй в кімнаті будинку тілесні ушкодження. З викладеного в сукупності суд дійшов висновку, що саме ОСОБА_11 спричинив названі тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_25 , від яких остання померла в приміщенні гаражу.
Захисником обвинуваченого подано клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого. Захисник вважає, що смерть ОСОБА_15 не являється прямим наслідком отриманих тілесних ушкоджень, а є опосередкованим наслідком післяфізіологічних процесів організму. Своєчасне надання ОСОБА_15 невідкладної медичної допомоги могло врятувати їй життя, що узгоджується із думкою допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_26 . Викладене, на думку захисника, дає підстави для перекваліфікації діяння обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 та ч. 3 ст. 135 КК України. Вирішуючи це клопотання, суд виходить з наступного. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 22.04.2015 № 214 смерть ОСОБА_15 настала від комбінованого шоку, до якого призвела тупа сполучна травма тіла, яка, в свою чергу, знаходиться в причинному зв`язку зі смертю. Отже, смерть ОСОБА_15 знаходиться в причинному зв`язку з нанесеними їй ОСОБА_11 тяжкими тілесними ушкодженнями за 1-2 години до її смерті (згідно названого висновку експерта), тому діяння останнього повністю охоплюються складом умисного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і додаткової кваліфікації за ч. 3 ст. 135 КК України не потребує.
Суд вважає, що вина ОСОБА_11 у вчинені злочину доведена, і кваліфікує його діяння за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, є умисним тяжким злочином проти життя та здоров`я особи.
Обвинувачений ОСОБА_11 не судимий, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено. Суд не визнає як обставину, що пом`якшує покарання, з`явлення ОСОБА_11 із зізнанням, оскільки суду не надано доказів такого з`явлення. До того ж, ОСОБА_11 не визнає вину у нанесенні ОСОБА_15 тяжких тілесних ушкоджень, тому його повідомлення правоохоронним органам, якщо воно мало місце, не може вважатись зізнанням.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 121 КК України, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілої, яка наполягала на суворості покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого в умовах без ізоляції від суспільства неможливе, і призначає йому покарання у виді позбавлення волі.
Судом не беруться до уваги доводи захисника про наявність у обвинуваченого захворювання, що є підставою для його звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки відповідно до п. 5 розділу VI Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572, наявність у засудженого захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, фіксується у висновку спеціальної лікарської комісії. Однак суду такого висновку не надано.
У проваджені потерпілою ОСОБА_13 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 9001 грн. 85 коп. витрат на поховання сестри та 200 000 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю сестри ОСОБА_15 . При вирішені цивільного позову суд керується відповідними положеннями Цивільного кодексу України. Позовні вимоги в частині стягнення витрат на поховання сестри суд на підставі ч. 1 ст. 1201 ЦК України задовольняє в повному обсязі, оскільки ці витрати потерпілої підтверджені копіями накладної та товарного чеку (а.с.п. 28, 29). Відповідно до ч. 1 ст. 128 КК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 показала, що її сестра ОСОБА_15 проживала разом із батьками, потерпіла разом з ними не проживала, а іноді навідувалась до них. Викладене свідчить про відсутність у потерпілої ОСОБА_13 матеріального права на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її сестри ОСОБА_15 , і в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за безпідставністю.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази підлягають поверненню власнику, за виключенням тих, які підлягають знищенню як такі, що не мають ніякої цінності та не можуть бути використані.
Приймаючи до уваги призначене покарання, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування від відбування покарання, а застосування менш суворого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу не зможе відвернути цей ризик, тому суд вважає за необхідне продовжити дію обраного раніше відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обраний раніше відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити в силі.
Зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 2 березня 2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_13 9 001 (дев`ять тисяч одну) грн. 85 коп. матеріальної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 491 (чотириста дев`яносто одну) грн. 04 коп. судових витрат на залучення експерта при проведенні НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області судової дактилоскопічної експертизи.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
кросівки, чоловічі туфлі, джинсові штани, чоловічу куртку, передані до камери зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, повернути власнику обвинуваченому ОСОБА_11 ;
чотири фрагменти дерев`яної палиці, один фрагмент дерев`яної палиці, дві зубні щітки та два гребінці, жіночу куртку, фрагмент килиму, рушник, жіночі тапочки, жіночі труси, бюстгальтер, кофту та майку, передані до камери зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, а також змиви речовини бурого кольору знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1