Справа № 157/180/16-к
Провадження №1-кп/157/24/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському кримінальне провадження, яке внесено 12 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000355 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працевлаштованого, розлученого, батька неповнолітньої дитини, військовозобов`язаного, судимого:

- вироком Камінь-Каширського районного суду від 21 листопада 2002 року за ч.1 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 1 (один) рік;

- вироком Камінь-Каширського районного суду від 03 листопада 2003 року за ч.1 ст.187, ч.1 ст.152, ст.70, ст.71 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі. Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 23 серпня 2007 року згідно ст.82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 3 роки 10 місяців 8 днів обмеження волі;

-вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2009 року за ч.2 ст.342, ст.71 КК України на 2 роки 9 місяців обмеження волі;

-вироком Краснолучського міського суду Луганської області від 25 серпня 2009 року за ч.2 ст.390, ст.71 КК України на 2 роки 3 місяці обмеження волі. Постановою цього суду від 03 грудня 2010 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково звільненого від невідбутої частини покарання на 8 місяців 22 дні;

- вироком Камінь-Каширського районного суду від 19 травня 2014 року за ч.1 ст.296 КК України до арешту на строк шість місяців. Ухвалою цього суду від 05 червня 2014 року від відбування призначеного покарання звільнений на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.185 КК України

встановив:

11 жовтня 2015 року приблизно об 14 год. обвинувачений ОСОБА_4 в лісопосадці, що на виїзді з вулиці Лісна с.Раків Ліс у напрямку с.Підріччя Камінь-Каширського раойну, умисно із-за неприязних стосунків, які між ними незадовго до цього виникли, кулаком завдав потерпілому ОСОБА_6 удар в обличчя, а коли той від цього впав на землю, продовжив завдавати йому удари руками, ногами в область грудної клітки, голови, умисне заподіявши цим останньому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений винуватість свою у вчиненому злочині не визнав і показав, що 11 жовтня 2015 року біля 13 год. потерпілий під час розмови з ним по мобільному телефону висловив в його адресу образливі слова. Для з`ясувань причин цього він викликав «таксі» знайомого ОСОБА_7 .

Останній відвіз його з ОСОБА_8 з м.Камінь-Каширський в с.Раків Ліс. Забрав там потерпілого вони від`їхали до лісопосадки, що на окраїні згаданого села у напрямку с.Підріччя.

Він і ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_7 з ОСОБА_8 залишились у ньому. Коли потерпілий намагався завдати йому ножового удару, він його випередив і завдав йому декілька ударів від чого той впав на землю.

Забрав ножа, якого потерпілий випустив з рук, він відвіз його в райвідділ міліції.

Удари останньому завдавав з метою свого захисту, тобто в стані необхідної оборони.

Показання обвинуваченого є неправдивими, такими, які переслідують мету уникнути відповідальності за вчинений злочин. Винуватість його у вчиненні такого підтверджується показаннями потерпілого, свідків, іншими доказами.

Зокрема, як показав суду потерпілий ОСОБА_6 , 11 жовтня 2015 року він ранком приїхав в с.Раків Ліс до ОСОБА_9 , яка є його співмешканкою, з Російської Федерації де перебував на сезонних заробітках.

Близько 13 год. мав телефонну розмову з, як пізніше дізнався, обвинуваченим ОСОБА_4 . Говорив останньому більше не дзвонити до його співмешканки і не погрожувати їй. Той у відповідь запропонував зустріч з ним. Чекаючи його приїзду він для можливого самозахисту взяв кухонного ножа і заховав його у рукав. Через деяких час у веранду будинку разом із ОСОБА_8 зайшов обвинувачений і завдавши удару силоміць затягнув його в автомобіль, який стояв на дорозі. Виїхав на окраїну села до лісопосадки, обвинувачений витягнув його з автомобіля і відразу завдав йому удару кулаком в обличчя, від чого він упав і втратив свідомість.

Використати для самозахисту ніж не зміг, так як не мав для цього можливості.

До свідомості його привели місцеві чоловік з жінкою, які розповіли йому де він знаходиться і в якому напрямку йому треба йди додому.

Те, що обвинувачений забрав потерпілого з будинку, вивів на вулицю посадив його в автомобіль із застосуванням фізичного насилля, ствердили суду очевидці цього, а саме свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Як показала суду свідок ОСОБА_9 , повернувшись до свого будинку і виявив відсутність у ньому свого співмешканця ОСОБА_6 та дізнавшись від ОСОБА_10 про те, що його невідомий проти його волі посадив в автомобіль і кудись повіз, вона повідомила про це в райвідділ поліції.

Ту обставину, що будучи відвезеним автомобілем до лісопосадки, що на окраїні с.Раків Ліс у напрямку сусіднього села Підріччя, потерпілий не нападав на обвинуваченого і не намагався завдати йому будь-якого удару, підтвердив суду той же свідок ОСОБА_8 , який показав, що обвинувачений щойно витягнув з автомобіля потерпілого відразу завдав йому удару кулаком в обличчя від чого той впав на землю. Завдавши лежачому ще декілька ударів обвинувачений сів в автомобіль і передав таксисту кухонного ножа, яким з його слів потерпілий хотів завдати йому удару, хоча такого не було. Повернувшись до останнього, обвинувачений ще завдав йому декілька ударів ногами по тілу.

Потерпілий лежав і будь-якого супротиву цьому не чинив.

Свідок ОСОБА_11 , житель вул.Лісна с.Раків Ліс суду ствердив, що бачив, як восени 2015 року, можливо у жовтні, неподалік його житлового будинку обвинувачений, як пізніше дізнався, у лісопосадці біля автомобіля ногами бив лежачого на землі потерпілого.

Вернувшись до автомобіля та відразу повернувшись до потерпілого обвинувачений ще завдав останньому ударів ногами по тілу. На зауваження з приводу такої неправильної поведінки обвинувачений висловив погрозу в тому, що якщо він підійде до нього то він і його поб`є.

Після того як автомобіль від`їхав він з дружиною ОСОБА_12 надав потерпілому допомогу і показав дорогу додому.

Такі ж показання щодо надання потерпілому допомоги, який після його побиття був окривавлений, не міг певний час самостійно рухатись, дала суду як свідок і згадана ОСОБА_12 .

Показаннями потерпілого, свідків, які узгоджуються між собою і доповнюють одне одного спростовані показання обвинуваченого в тій частині, що він потерпілого із застосуванням сили з його будинку не забирав, що завдавав йому ударів в стані необхідної оборони захищаючись від наміру його завдати йому ножового удару.

Цих показань показання свідка ОСОБА_7 про те, що коли обвинувачений з потерпілим на окраїні села Раків Ліс вийшли з його автомобіля він бачив як в останнього щось «блиснуло», не спростовують.

Згідно його показань, він самої бійки не бачив, оскільки з автомобіля не виходив, а через його дзеркала йому її не було видно.

Заподіяння обвинуваченим потерпілому за вказаних ним ( ОСОБА_6 ) і свідками обставин середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді закритого перелому 8 ребра зліва, яке не могло утворитись при падінні з висоти власного зросту, об`єктивно підтверджено висновком судово-медичної експертизи №195 від 25 грудня 2015 року (а.с.82-83).

За цим висновком потерпілому були заподіяні і меншої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці обличчя з субконьюктивальним крововиливом правого ока, поверхневої забійної рани в ділянці голови, подряпин в ділянці лівої кисті, синців в ділянці грудної клітки, що відповідає характеру та інтенсивності його побиття, на які крім нього вказали суду свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .

Відвезення обвинуваченим до райвідділу міліції кухонного ножа потерпілого, якого він підібрав після побиття останнього, є його намір підтвердити цим свої неправдиві показання про те, що ніби-то потерпілий мав завдати йому удару цим ножем, а він завдаючи йому удари на виперед, діяв у стані необхідної оборони.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності суд доходить висновку про доведеність умисного заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесного ушкодження середньої тяжкості та про правильність кваліфікації таких його дій за ч.1 ст.122 КК України.

Суд виключає з обвинувачення таку обставину, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, за недоведеністю.

Дана обставина нічим об`єктивно не підтверджена.

Самі показання свідка ОСОБА_8 , які заперечив обвинувачений про те, що він з останнім за декілька годин до вчинення ним злочину в м.Камінь-Каширський розпивав спиртні напої, є недостатніми.

Беручи до уваги вчинення обвинуваченим умисного злочину середньої тяжкості, наявність обставини, яка обтяжують покарання - рецедив злочинів, відсутність обставин, які його пом`якшують, дані про його особу, який раніше неодноразово засуджувався, в тому числі і до реального позбавлення волі, відповідних висновків з цього не зробив, по місцю проживання характеризується негативно, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.122 КК України, вважаючи, що його виправлення можливе лише в умовах реальної ізоляції від суспільства.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження суд не вирішує, оскільки клопотання з цього приводу не заявлялось.

Речовий доказ, яким є кухонний ніж, суд залишає у власності потерпілого ОСОБА_6 .

Обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, а саме в тому, що він 11 жовтня 2015 року близько 14 години у лісовому масиві поблизу домогосподарства АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння повторно таємно викрав у потерпілого ОСОБА_6 , скориставшись його безпорадним станом, 350 доларів США еквівалентні на час їх викрадення 7454 грн. 72 коп., не доведено.

ОСОБА_4 винуватість за цим обвинуваченням не визнав і показав суду, що після того як він у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 11 жовтня 2015 року у вказаному в обвинуваченні місці завдав потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів і той від них упав, доларів, грошей у нього не бачив і їх не викрадав.

Зважаючи на невизнавальні його показання, дане обвинувачення ґрунтується на показаннях потерпілого, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 .

Так, згідно показань потерпілого, ранком 11 жовтня 2015 року він приїхав в с.Раків Ліс до своєї співмешканки ОСОБА_9 із сезонних заробітків з Російської Федерації. На кордоні з Україною за частину зароблених російських рублів купив 350 доларів, які зберігав при собі в паспорті. Коли вказаного дня обвинувачений вивіз його автомобілем, яким керував незнайомий йому водій та в якому знаходився свідок ОСОБА_8 , на окраїну с.Раків Ліс до лісопосадки і побив його, внаслідок чого він втрачав на деякий час свідомість, повернувшись після цього до співмешканки виявив, що долари у нього відсутні.

Згідно показань свідка ОСОБА_8 , після побиття потерпілого обвинувачений вийняв з його кишені якийсь документ, можливо паспорт, після цього руку сунув в свою кишеню і не виймаючи її сів в автомобіль і сказав їхати в м.Камінь-Каширський.

Згідно показань свідка ОСОБА_13 , потерпілий в складі очолюваної нею бригати з серпня по жовтень 2015 року перебував на сезонних заробітках в Російській Федерації де отримав на руки за мінусом відрахувань 33 тисячі зароблених російських рублів.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_9 , повернувшись із заробітків її співмешканець ОСОБА_6 передав їй 8 тисяч російських рублів. Говорив, що у нього є ще й долари, однак вона їх не бачила.

За показаннями свідка ОСОБА_11 коли після побиття незнайомого йому до цього потерпілого останній був без свідомості і він для встановлення особи оглядав його паспорт, грошей у ньому не було.

За показаннями свідка ОСОБА_14 , він перебував з потерпілим на сезонних заробітках в Російській Федерації і в жовтні 2015 року повертаючись додому перетинав разом з ним кордон з Україною, а за показаннями свідка ОСОБА_15 він автомобілем перевозив потерпілого ОСОБА_14 , інших громадян із Росії до місця їх проживання.

Ніхто із цих свідків доларів у потерпілого не бачив.

Не бачили згадані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щоб він їх купував повертаючись із заробітків додому. Навпаки, як вони ствердили суду, він весь цей час, який тривав майже дві доби, пиячив.

Як показали суду свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 потерпілий, якому вони після побиття надали допомогу, про відсутність у нього грошей їм не говорив.

Показання самого потерпілого з приводу крадіжки є непослідовними. Так, даючи показання суду він спочатку ствердив, що у нього було викрадено 350 доларів, хоча на досудовому розслідуванні стверджував, що ку нього було викрадено 1200 доларів (а.с.58-59), які він у період з серпня по жовтень заробив в Російській Федерації.

Така кількість зароблених потерпілим грошей у вказаний період нічим не підтверджена.

Із заявою про викрадення у нього обвинуваченим доларів він до поліції не звертався.

Відомості з цього приводу внесені до ЄРДР 26 січня 2016 року (а.с.106), тобто по спливу більше трьох місяців з дня припустимої крадіжки і то на підставі лише рапорту слідчого (а.с.134).

Сам потерпілий цієї крадіжки не бачив, хоча вчинення її та ще й обвинуваченим будує на здогадках.

На час крадіжки, на яку вказує, він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, про що сам визнав суду.

У заяві про побиття його обвинуваченим від 12 жовтня 2015 року (а.с.73), він на наявність такої не вказував.

Таким чином усі докази, які на думку обвинувачення підтверджують повторне таємне викрадення ОСОБА_4 у ОСОБА_6 350 доларів США є не що іншим як припущенням.

Предмети припустимої крадіжки у потерпілого не вилучались.

Так як згідно ч.3 ст.62 Контитуції України, ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок (обвинувачення) не може грунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України слід виправдати за недоведеністю.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

ОСОБА_4 визнати невинним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та виправдати його за цим обвинуваченням на підставі п.3 ч.1 ст.284, п.2 ч.1 ст.373 КПК України за невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості.

Речовий доказ кухонний ніж залишити у власності ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляцій через Камінь-Каширський районний суд.

Головуючий:ОСОБА_1