УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.10.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , -
Заявник звернувся з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.07.2015 року на квартиру АДРЕСА_1 .
Мотивуючи вимоги про скасування арешту з квартири заявник вказує, що слідчим суддею арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 , накладено необгрунтовано. При цьому посилається, що слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту на квартиру не дотримано вимоги ст. 170-173 КПК України, а саме власник квартири не була повідомлена про час та місце розгляду клопотання про арешт, копія ухвали про накладення арешту не була направлена на адресу власника квартири. Крім того, в клопотанні заявник вказує, що на даний час відсутні підстави для подальшого арешту майна, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що договір купівлі-продажу квартири був посвідчений нотаріусом з дотриманням вимог чинного законодавства, покази ОСОБА_6 спростовані показами інших свідків та документами.
Заявник в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому. Письмова промова адвоката приєднана до матеріалів клопотання.
Слідчий Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 в судовому засіданні при вирішенні питання про скасування арешту з квартири покладалась на розсуд суду. Пояснила, що на даний час по справі проводяться слідчі дії, згідно висновку експерта підпис в довіреності від імені ОСОБА_7 , на підставі якої відбулось відчуження спірної квартири, виконаний не ОСОБА_7 . В кримінальному провадженні ОСОБА_3 має процесуальний статус свідка.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.07.2015 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено її відчужувати. При цьому ухвала слідчого судді мотивавона на підставі ст.ст. 167, 170 КПК України, чинних на момент розгляду клопотання, арешт накладено з метою недопущення незаконних дій, відшкодування ОСОБА_6 матеріальної шкоди, забезпечення цивільного позову.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України (в редакції Закону України від 18.02.2016 року №1019-VІІІ) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частина 11 ст. 170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно договору купівлі-продажу від 02.03.2015 року громадянин ОСОБА_8 , діючи на підставі нотаріально-посвідченої довіреності № 330, виданої 22.08.2014 року громадянином ОСОБА_6 , продав належну на праві приватної власності ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_3 .
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна від 15.07.2015 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за громадянкою ОСОБА_3 .
Зі змісту висновку експерта № 1/3421 від 20.10.2016 року вбачається, що підпис, який розміщений в графі «Підпис» в оригіналі довіреності № 330 від 22.08.2014 року на право управляти та розпоряджатися майном громадянина ОСОБА_6 виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За наведених обставин, враховуючи, що квартира, на яку накладено арешт, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є безпосередньо об`єктом вчинення злочину, арешт на неї накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.07.2015 року обґрунтовано.
Доводи заявника про те, що ОСОБА_3 не була присутня під час розгляду клопотання про арешт майна та не отримала своєчасно копію ухвали слідчого судді про накладення арешту не можуть бути безумовними підставами для скасування арешту з квартири за умови наявності беззаперечних підстав для накладення арешту на майно як на об`єкт можливих неправомірних дій. Право ОСОБА_3 підлягає захисту в порядку ст. 174 КПК України, яким остання і скористалась, звернувшись з клопотанням про скасування арешту з майна.
Слідчий суддя вважає, що на даний час потреба у застосуванні арешту на квартиру не відпала, вимоги заявника є передчасними, а відтак підстави для скасування арешту відсутні.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні клопотання про скасування арешту відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1