У Х В А Л А

08 листопада 2016 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , -
В с т а н о в и в:
Старший слідчий Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 звернувся в суд із вищевказаним клопотанням, погодженим прокурором Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 з якого вбачається, що 16 жовтня 2016 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи на законних підставах у квартирі АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ними з боку потерпілого ОСОБА_8 , викрали телевізор марки «Samsung» вартістю близько 2000 гривень, мобільний телефон марки «Nokia 230» вартістю близько 500 гривень, чоловічу дублену куртку, вартістю близько 500 гривень, які належать ОСОБА_8 , чим завдали потерпілому майнової шкоди в розмірі близько 3000 гривень.
Своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 06 листопада 2016 року близько 00год. 00хв., перебуваючи по вул. Волинської Дивізії, 9 у місті Рівне, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, проник до автомобіля марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки шляхом вільного доступу викрав посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_10 , магнітолу марки «JVC», вартістю близько 1300 гривень, картку на бензин «WOG», товарні накладні, чеки «Кооп Торг Сервіс», банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_2 , страховий поліс, виданий на ім`я ОСОБА_11 , а також інші речі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, чим завдав останньому майнової шкоди в розмірі близько 1300 гривень.
Своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Берестя Дубровицького району Рівненської області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 ;

-протоколом огляду місця події від 06 листопада 2016 року, а саме території ТОВ «Т-Стиль» під час якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено викрадені речі;

-протоколом огляду місця події від 06 листопада 2016 року, а саме прибудинкової території будинку АДРЕСА_4 та автомобіля марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_5 ;

-протоколом огляду викрадених речей від 06 листопада 2016 року у кабінеті №34 Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області

-іншими зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження № 0007256 від 16 жовтня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Слідчий вказує, що ОСОБА_4 16 жовтня 2016 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, проте не усвідомив суспільно-небезпечності свого діяння, відповідних висновків з приводу вчиненого нього кримінального правопорушення проти власності особи не зробив та вчинив нове умисне, кримінальне правопорушення проти власності. Крім того, після вчиненого кримінального правопорушення 06 листопада 2016 року прибув до території ТОВ «Т-Стиль», що у м. Рівне, вулиця Фабрична, буд. 12, проте не зміг пояснити причину перебування там та був зупинений охоронцем території, який і викликав працівників поліції, що дає достатні підстави вважати слідчому та прокурору у цьому ж кримінальному провадженні, що підозрюваний у разі не обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжить свою злочинну діяльність.

Крім того ОСОБА_4 у зв`язку із покаранням, яке загрожує йому за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, тим самим відсутність джерела доходів продовжить злочинну діяльність, як спосіб отримання грошових коштів на прожиття.

Слідчий вказує, що застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, у зв`язку із тим, що підозрюваний продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, відсутність постійного місця проживання, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 проживає без реєстрації, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п.п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому просить клопотання задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо клопотання, просили суд відмовити у його задоволенні та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки ризики на які вказує слідчий є надуманими. Крім того, суду повідомили, що він вчиняти дії пов`язані з тиском на свідків не буде та не має наміру цього робити, не буде перешкоджати органу досудового розслідування у встановлені істини в його справі.

Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що у провадженні Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007256 від 16 жовтня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

06.11.2016р. о 11 год. ОСОБА_4 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

06.11.2016р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше не судимий, та має постійне місце проживання у с. Соломіївка, Дубровицького району, Рівненської області. Посилання слідчого та прокурора на те, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового слідства та суду, є припущеннями. Крім того злочини у яких він підозрюється, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,
У х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном до 08 січня 2017 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 08 січня 2017 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Дубровицького відділення Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції України у Рівненській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1