АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2119/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_7 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

підозрюваного ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в інтересах підозрюваного ОСОБА_14 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 червня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 , яке погоджене із військовим прокурором сил АТО ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 год. 00 хв. 08 серпня 2016 року, з визначенням застави в розмірі 100000000 гривень, щодо

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Луцьк Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, кандидата фізико-математичних наук, не одруженого, який працює на посаді президента Української федерації гімнастики, має двох малолітніх доньок, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 255 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у провадженні, інших членів злочинної організації, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного та дійшов висновку про недостатність підстав для застосування щодо ОСОБА_14 більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 подали в інтересах підозрюваного ОСОБА_14 апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_16 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_14 запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою, або визначити останньому заставу у значно меншому розмірі. Зокрема, апелянт зазначає, що клопотання про застосування запобіжного заходу було складено, погоджено та внесено органом досудового розслідування до суду з порушенням правил територіальної підсудності, встановлених нормами КПК України. На думку захисника, в матеріалах провадження відсутні достатні докази, які б підтверджували обґрунтованість підозри ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 255 КК України. Також апелянт вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано матеріальний стан підозрюваного та визначено розмір застави, який є непомірним для останнього. Зокрема, автор апеляції зазначає, що, згідно декларації за 2015 рік, ОСОБА_14 отримав 385655 гривень, а також у його власності перебуває автомобіль «Лексус ЛС-460», одна квартири, три земельні ділянки та один житловий будинок.

Крім того, як запевняє захисник, будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні. Також апелянт звертає увагу, що ОСОБА_14 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та роботи, на його утриманні перебуває дружина, неповнолітня донька, а також батьки.

Захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в апеляційній скарзі, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просять її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_14 запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою. Зокрема, захисники стверджують, що в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували обґрунтованість підозри ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 255 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні 2-го слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000400 від 31 січня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 255; ч. ч. 1, 2 ст. 256; ч. 1 ст. 111; ч. ч. 3, 4 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. ч. 4, 5 ст. 191; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. ч. 1, 4, 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205; ч. 1 ст. 205; ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 209; ч. 1 ст. 209-1; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212; ч. ч. 1, 3 ст. 212; ч. 2 ст. 357; ч. ч. 1, 2, 4 ст. 358; ч. ч. 1, 2 ст. 364; ч. 2 ст. 364-1; ч. ч. 1, 3 ст. 365; ч.3 ст. 365-2; ч. ч. 1, 2 ст. 366; ч. 2 ст. 367; ч. 3 ст. 368-2; ч. 1 ст. 373; ч. 2 ст. 382; ч. 1 ст. 388 КК України.

10 червня 2016 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_14 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

Того ж числа ОСОБА_14 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 255 КК України.

10 червня 2016 року старший слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 , за погодженням із військовим прокурором сил АТО ОСОБА_9 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивоване тим, щоОСОБА_14 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 255 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у провадженні, інших членів злочинної організації, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

11 червня 2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва дане клопотання старшого слідчого було задоволено та щодо ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 год. 00 хв. 08 серпня 2016 року, з визначенням застави в розмірі 100000000 гривень.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 255 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 255 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_14 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_14 підозри. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_14 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисників про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_14 підозри слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_14 у разі визнання його винним у вчинених злочинах, а також суспільну небезпечність самих злочинів, у вчиненні яких він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається старший слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, всупереч ствердженням захисників, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у провадженні, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто заявлені у клопотанні старшого слідчого ризики є реальними. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам, а у кримінальному провадженні, яке вирізняється особливою складністю розслідування інкримінованих ОСОБА_14 та іншим особам кримінальних правопорушень, необхідно провести значний обсяг слідчих та процесуальних дій, пов`язаних із проведенням досудового розслідування. Таким чином, доводи захисників про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, є непереконливими.

В сукупності із вищенаведеним для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_14 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисники посилаються в апеляційних скаргах.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання старшого слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Крім того, враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_14 , а також їх надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, та розмір заподіяної майнової шкоди, яка складає ,64 гривень, тобто в багато разів перевищує встановлений законом для кваліфікації злочину за ч. 5 ст. 191 КК України особливо великий розмір як на час вчинення злочину, так і на теперішній час, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_14 застави в розмірі 100000000 гривень як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою. Це не суперечить положенням абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки заподіяння шкоди в такому надзвичайно особливо великому розмірі є виключним випадком в масштабах всієї України.

Що стосується доводів сторони захисту, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було внесене на розгляд слідчому судді з порушенням правил територіальної підсудності, то вони є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. У випадку проведення досудового розслідування слідчою групою підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування. При цьому слід зауважити, що в такому випадку не можна керуватися положеннями ч. 1 ст. 32 КПК України, яка, з огляду на її зміст та місце у структурі КПК, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді. Саме такої правової позиції з цього питання пропонує дотримуватися і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року. В свою чергу, інша правова позиція, викладена у листі цього ж суду № 1-1640/0/4-13 від 15 жовтня 2013 року, а саме, що територіальна підсудність повинна визначатися не за фактичним місцем розташування слідчого підрозділу, а за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ, не знайшла своєї підтримки, у звязку з чим лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1-1640/0/4-13 від 15 жовтня 2013 року був відкликаний листом цього ж суду № 5-467/0/4-14 від 07 квітня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визначення територіальної юрисдикції розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала постанова від 19 травня 2016 року Генерального прокурора України ОСОБА_17 про доручення проведення досудового розслідування слідчим 2-го слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, а цей слідчий відділ знаходиться в Голосіївському районі міста Києва по вулиці Антоновича, 114.

Отже, клопотання про застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було внесене органом досудового розслідування та розглянуте слідчим суддею без будь-якого порушення правил територіальної підсудності, встановлених діючим законодавством України.

Безпідставними слід визнати і посилання захисників, що ОСОБА_17 не може вважатися повноважним Генеральним прокурором України та виносити від імені Генерального прокурора України процесуальні рішення, оскільки до теперішнього часу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «Відомості про органи управління юридичної особи» Генеральним прокурором України значиться ОСОБА_18 . Хоча в зазначений реєстр станом на 29 червня 2016 року відповідні зміни не внесені, однак ОСОБА_17 у встановленому Конституцією України порядку був призначений на вказану посаду Президентом України за згодою Верховної Ради України, а тому у колегії суддів сумнівів у легітимності процесуальних рішень, які винесені ОСОБА_17 у даному провадженні, як Генеральним прокурором України, не виникає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 червня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 , погоджене із військовим прокурором сил АТО ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 год. 00 хв. 08 серпня 2016 року, з визначенням застави в розмірі 100000000 гривень, щодо ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ ____________ _____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6