АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2241/16 Справа № 202/4836/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001551, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця м. Дніпропетровська, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, пом`якшити покарання та застосувати вимоги ст.ст.75, 76 КК України. Посилається на те, що суд не врахував, що він відшкодував матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 і між ними укладено угоду про примирення. Зазначає, що потерпілим ОСОБА_9 не заявлено цивільний позов і він не має до нього претензій. Вказує на те, що повністю визнав свою вину у вчинених правопорушеннях та розкаявся в скоєному. Просить врахувати, що він тяжко хворий на ВІЧ.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покарання менш суворого, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 190 КК України, та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

За вироком суду 04 липня 2016 року приблизно о 15.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля ТЦ «Калина Красна», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 12, повторно, шляхом обману потерпілого ОСОБА_8 , під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка попросив мобільний телефон вартістю 600 грн., заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_6 відійшов в бік, в результаті чого потерпілий втратив його з поля зору,та з місця скоєння злочину з телефоном зник.

01 липня 2016 року приблизно о 21.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 105 по пр. Слобожанському в м. Дніпро, на ґрунті раптово виниклих між ним та потерпілим ОСОБА_9 неприязних відносин умисно завдав потерпілому не менш двох ударів кулаком руки по обличчю та в район грудної клітини, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран верхньої та нижньої губи та закритої тупої травми грудної клітини з переломом 10 ребра, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком більше 21-го дня.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , котрий підтримав свою апеляційну скаргу та просив пом`якшити призначене покарання, думку прокурора ОСОБА_7 про те, що вирок суду не підлягає зміні, а скарга обвинуваченого - задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Законність та обгрунтованість вироку в частині висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та юридична кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 122 КК України не оспорюються.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що при призначенні йому покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючих обставин, а тому необгрунтовано призначив йому суворе покарання, не заслуговують на увагу.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, що обставин, як таких, що помякшують чи обтяжують покарання, не вбачає.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він позитивно характеризується, мають місце, але при цьому вони були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що він повністю визнав себе винним, до нього не заявлено потерпілими цивільних позовів, страждає на тяжку хворобу не є підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання.

З огляду на матеріали кримінального провадження ОСОБА_6 раніше сім разів притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, в тому числі й за злочини проти власності. Так, вироком Індустріального суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року його було засуджено за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, а на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном три роки. ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, за які він засуджений, вчинив під час іспитового строку, у зв`язку з тим суд правильно призначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення йому більш м`якого покарання, застосувавши вимоги ст.ст. 75, 76 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4