Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/100/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2016 р.

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000113 відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні злочину передбачених ст. 124 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 124 КК України.

Судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України.

Форма та зміст обвинувального акту регулюється ст.ст. 109, 110, 291 КПК України.

З статті 110 КПК України слідує, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

В формулюванні обвинувачення , яке наведене в обвинувальному акті, зазначено день, час та місце спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ОСОБА_5 та розписані, які тілесні ушкодження вона отримала.

В формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 не зазначено обставини, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення день.

Крім того, фактичні обставини кримінального правопорушення, які органи досудового розслідування вважають встановленими ідентичні формулюванню обвинувачення, що є неприпустимим.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).

В супереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, а також відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення, а замість цього обвинувальний акт дублює, фактичні обставини кримінального правопорушення, що в свою чергу є неприпустимим .

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зазначена правова позиція підтверджується судовими рішеннями Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення в яких зазначено зазначено:

- В рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України": «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

- В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії": «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції».

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-316 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000113 відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні злочину передбачених ст. 124 КК України - повернути прокурору для належного оформлення у відповідності до положень ст. 291 КПК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1