УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2016 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_6
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
В клопотанні слідчий вказує, що 19.08.2016 близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у магазині «Квіклі» по вул. М. Грушевського, 36 в м. Житомирі, помітив раніше невідомого йому ОСОБА_7 . В цей день, час та місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, наніс удар в область лівої сторони обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на асфальт. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 шляхом ривка з шиї ОСОБА_7 зірвав срібний ланцюжок, вартістю 1500 грн. В цей час у ОСОБА_7 з правої кишені штанів випав мобільний телефон марки «Мейзу МХ 5» в корпусі сірого кольору. Помітивши, що вказаний мобільний телефон знаходиться на асфальті, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, відкрито викрав мобільний телефон марки «Мейзу МХ 5» в корпусі сірого кольору, вартістю 7500 грн. В подальшому, він, утримуючи при собі викрадене майно, яке належить ОСОБА_7 , місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В клопотанні слідчий посилається на докази, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину ОСОБА_6 , а саме на: протокол огляду місця події від 19.08.2016 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.08.2016 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 19.08.2016 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 19.08.2016 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.08.2016 року; протокол пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 від 19.08.2016 року; протокол пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 від 19.08.2016 року; протокол пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 від 19.08.2016 року; протокол пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 від 19.08.2016 року.
Мотивуючи застосування запобіжного заходу слідчий вказав, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, інших доводів, які б свідчили на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в клопотанні не наведено.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав, що дійсно вдарив чоловіка по обличчю. Вказав, що не мав умислу викрадати у потерпілого майно. Пояснив, що телефон з кишені потерпілого випав на землю, він його підняв і просто викинув, ланцюжок навмисно не зривав, зазначив, що ланцюжок міг порватись, коли він тримав потерпілого за одежу. З місця пригоди не втікав, одразу після вказаних подій розрахувався з потерпілим, виплатив йому відшкодування в розмірі, який вказав сам ОСОБА_7 в сумі 1000 доларів США, вибачився перед ним особисто та перед іншими особами, які були присутні під час конфлікту. Зазначив, що щиро розкаюється у скоєному, але він не мав наміру заволодіти майном потерпілого, пояснив, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. Заперечував щодо обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Пояснив, що не має наміру ухилятись від слідства та суду.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого, зазначила, що прокурором в судовому засіданні не доведено жодного ризику, вказаного в клопотанні, а тому підстави для застосування домашнього арешту відсутні. Вказала, що підозрюваний має постійне місце роботи, його робота пов`язана з тим, що періодично він їздить за товаром до м. Хмельницького переважно в нічний час, проживає з малолітнім сином, якого виховує сам без дружини, яка померла у 2013 році, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, завданий матеріальний збиток потерпілому відшкодував в повному обсязі, а також відшкодував і моральну шкоду.
Допитана в якості свідка ОСОБА_11 , яка є матір`ю підозрюваного, пояснила, що її син проживає окремо від неї разом з сином, якому 12 років, хлопчик знаходиться на повному утриманні та вихованні батька, також її син допомагає матеріально їй та тещі, які є особами похилого віку та знаходяться на пенсії, матеріальний збиток потерпілому був відшкодований в той же день, коли сталась подія.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
19.08.2016 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
19.08.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання прокурором на підставі доказів, долучених до клопотання, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним певного кримінального правопорушення. В судовому засіданні підозрюваний не заперечував, що вчинив хуліганські дії, але вказував, що наміру на викрадення майна в нього не було. Крім того, зі змісту протоколів допиту свідків та потерпілого вбачається невідповідність обставин вчиненого кримінального правопорушення, доводам, зазначеним в клопотанні. Так, зі змісту протоколів допиту потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_6 наніс удар в обличчя не ОСОБА_7 , як зазначено в клопотанні, а ОСОБА_10 . Протокол допиту свідка ОСОБА_9 підписано ОСОБА_12 . Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 показали, що не бачили як підозрюваний зірвав ланцюжок з шиї їх знайомого ОСОБА_7 . Опитаний свідок ОСОБА_10 пояснив, що невідомий чоловік вдарив його по обличчю, від удару він впав на асфальт, а коли прийшов до тями, то його друг ОСОБА_7 повідомив, що невідомий чоловік високого зросту викрав в нього мобільний телефон. Доводи, викладені слідчим в клопотанні, що саме ОСОБА_7 заподіяно тілесне ушкодження не знайшли свого підтверджання належними доказами. ОСОБА_10 допитаний по справі в якості свідка.
Обгрунтована підозра, в контексті рішень Європейського Суду з прав людини, - це добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке грунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обгрунтована.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не наділений повноваженнями визначати правовоу кваліфікацію вчиненного підозрюваним діяння. Разом з тим, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
Під час розгляду клопотання прокурором не доведено обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При оцінці достатності підстав слідчий суддя керується тим, що достатність підстав базується на чітких доказах, що переконують суд у необхідності прийняття того чи іншого рішення.
Під час розгляду клопотання про застосування будь-якого запобіжного заходу саме на прокурора покладено обов`язок довести наявність ризиків, зазначених в клопотанні. При доведені ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування прокурор повинен зазначити, чим підтверджується кваліфікація дій особи саме як переховування, які у неї можуть існувати підстави для переховування, чим підтверджується обізнаність особи щодо проведення процесуальних дій, від участі в яких вона ухиляється.
В рішенні Європейського суду з прав людини В. проти Швейцарії від 26.01.1993 року висловлена позиція, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя…. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою……
Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином повинно доводитись, яким саме чином особа зможе перешкоджати кримінальному провадженню, які в особи можуть існувати мотиви для вчинення таких дій, чи має особа можливість вчинити такі дії, чи вчиняла раніше подібні дії.
Всупереч викладеному вище в клопотанні слідчого відсутнє будь-яке обгрунтування наявності достатніх підстав вважати, що існують вказані в клопотанні ризики. Не наведені відповідні мотиви прокурором і в судовому засіданні.
Одночасно під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним прокурором. В клопотанні слідчий посилається виключно на тяжкість вчиненного злочину, інші мотиви відсутні.
Запобіжний захід, в тому числі у вигляді домашнього арешту, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу. Інших доводів, які б підтверджували, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, прокурором не наведено.
Аналогічна правова позиція висловлена в рішеннях Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, "Каучор проти Польщі" від 03.02.2009 року, відповідно до яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім.
Частина 1 статті 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведене обставини, передбачені пунктом 1 частини 1 цієї ж статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
З огляду на викладене, оскільки прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 певного кримінального правопорушення, але прокурором на підставі доказів, долучених до клопотання, не доведено наявність ризиків та недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відсутні.
Згідно положень ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язує підозрюваного ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні клопотання про обранння відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Звільнити затриманого ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1