Справа № 755/7658/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001466 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
13.08.2015 року Солом`янським УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

1 лютого 2016 року близько 18 години, ОСОБА_6 , виходячи з власної квартири АДРЕСА_3 та проходячи між першим і другим поверхами, помітив ОСОБА_4 , який спав, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, поряд з яким ОСОБА_6 помітив рюкзак чорного кольору та мобільний телефон марки «HTC Sensation XLX 315 E», що лежали на міжповерховому майданчику. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення з корисливих мотивів особистих речей, що належать ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв рюкзак вартістю 700 гривень та мобільний телефон марки «HTC Sensation XLX 315 E» вартістю 1400 гривень, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 2100 гривень. В подальшому, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 1 лютого 2016 року приблизно о 18 годині він виходив з власної квартири АДРЕСА_3 , та між поверхами помітив потерпілого, який спав. Поряд з потерпілим був чорний рюкзак та мобільний телефон, які він непомітно взяв, оскільки потерпілий був п`яний, та з місця вчинення злочину зник з викраденим речами, після чого рюкзак викинув, а мобільний телефон хотів продати на ринку, але розбив його.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на підставі ст. 89 КК України не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень ст.ст. 69, 75 КК України.

При цьому суд враховує ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, його молодий вік, стан здоров`я та матеріальний стан, а тому вважає за доцільне призначити йому покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, на думку суду це покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає за необхідність застосувати ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.
Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 19 квітня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: