Справа № 464/1067/15-к
пр.№ 1-в/464/28/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.03.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за клопотанням кримінально-виконавчої інспекції Сихівського району м.Львова УДПтСУ у Львівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 засуджений 15 жовтня 2012 року вироком Сихівського районного суду м.Львова за ст.309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки.

КВІ Сихівського району м.Львова УДПтСУ у Львівській області звернулась до суду з клопотанням, в якому просить скасувати засудженому звільнення від відбування покарання з випробовуванням у зв`язку тим, що ОСОБА_5 під час іспитового строку проявив себе з негативної сторони, вчинив новий злочин та притягався до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні представник КВІ Сихівського району м.Львова клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просить таке задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просить скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2012 року, оскільки засуджений під час іспитового строку вчинив новий злочин.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні клопотання кримінально-виконавчої інспекції Сихівського району м.Львова УДПтСУ у Львівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням заперечили, покликаючись на те, що при винесенні 15 жовтня 2014 року вироку Личаківським районним судом було враховано, що даний злочин вчинений під час іспитового строку визначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2012 року та відповідно надано правову оцінку зазначеним обставинам.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2012 року ОСОБА_5 засуджено за ст.309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки.

17 грудня 2012 року вироком Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів передбачених ст.ст.357 ч.1, 357 ч.3 КК України, які були вчиненні ним ще до постановлення вироку 15 жовтня 2012 року Сихівським районним судом м.Львова, до покарання у виді штрафу в розмірі 1700грн., з зазначенням того, що на підставі ст.70 ч.4 КК України покарання призначене вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2012 року слід виконувати самостійно.

В подальшому, вироком Личаківського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення 31 травня 2013 року злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти ці органи про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

У відповідності до вимог ст.78 КК України та роз`яснень, що дані в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч.1 ст.78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Згідно ст.78 ч.2 КК України та ст.166 КВК України, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, вирішує питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання лише у випадках не виконанням останнім покладених на нього вироком суду обов`язків або систематичного вчинення ним адміністративних правопорушень. Вчинення ж особою нового злочину в період іспитового строку, відповідно до ст.ст.71-72 КК України та п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990р. (із змінами та доповненнями), має враховуватися судом, який виносить останній за часом вирок, при призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, та не може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням судом, який виніс попередній вирок та призначив іспитовий строк.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 за період призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2012 року іспитового строку фактично виконав покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а факт вчинення ним нового злочину в період іспитового строку є підставою для призначення судом, який виносить останній за часом вирок, покарання за сукупністю вироків, та не є підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням в порядку виконання вироку суду згідно норм ст.78 КК України та ст.ст.537, 539 КПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.78 КК України, ст.166 КВК України, ст.537, 539 КПК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990р., суд, -

у х в а л и в :
В задоволенні клопотання кримінально-виконавчої інспекції Сихівського району м.Львова УДПтСУ у Львівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 відмовити.

Особову справу засудженого ОСОБА_5 повернути КВІ Сихівського району м.Львова.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Головуючий