Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/1255/14-к
Провадження №1-кп/523/23/16
УХВАЛА
про зміну застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу

18.03.2016 року м. Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , обвинувачених та їх захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, з розгляду кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 і ч.1 ст.317 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:
Строк застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу спливає в день проведення даного судового засідання, у зв`язку із чим, судом поставлено питання можливого продовження попереднього ув`язнення обвинуваченої на обговорення учасників процесу.

Прокурор вважав можливим продовжити строк дії раніше застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на тяжкість вміненого діяння, ухилення її від суду, що спричинило оголошення обвинуваченої у розшук, та можливості продовження злочинної діяльності.

Отримавши заперечення інших учасників процесу, в тому числі дослідивши листи Одеського слідчого ізолятору №5/12-16589 від 23 вересня 2015 року та №5/12-1128 від 20 січня 2016 року про виставлення ОСОБА_6 медичного діагнозу: дисциркуляторна енцефалопатія з перевагою в ВББ; розповсюджений остеохондроз хребта з великим м`язово-тонічним синдромом в шийному відділі хребта; судорожний синдром; на фоні проведеного лікування стан здоров`я не стабілізувався; з метою проведення диференціювання діагнозу рекомендовано проведення інструментальних методів обстеження (КТ - голови та шийного відділу хребта, електроенцефалографію та дуплекс судин головного мозку) та призначення лікування в умовах лікувального закладу МОЗ, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена не виконає покладені на неї процесуальні обов`язки, а також для запобігання її спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з досліджених матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Водночас, відповідно до п.п.1,3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Стосовно ОСОБА_6 ухвалою суду від 28 лютого 2015 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в тому числі, у зв`язку з її переховуванням від суду та повторним вчиненням кримінально-караного діяння, що є також предметом даного судового розгляду.

На протязі наступного судового розгляду даного провадження судом продовжувався строк дії відповідного запобіжного заходу п`ять разів: 15 квітня 2015 року, 5 червня 2015 року, 25 вересня 2015 року, 23 листопада 2015 року та 19 січня 2016 року.

В цей же період часу було призначено та відбулось 28 судових засідань, з яких через неявку прокурорів, відсутність у них частини матеріалів досудового розслідування, або необхідність підготовки прокурорів до участі в процесі було відкладено 9 судових засідань, за клопотанням прокурорів про необхідність забезпечення явки свідків обвинувачення чи з інших причин було відкладено ще 15 судових засідань, через не доставку обвинуваченої конвойною службою 2 судових засідання, через неявку захисника або за його клопотанням сторони захисту лише 2 судових засідання.

Таким чином, з часу ув`язнення ОСОБА_6 з причин, що залежали виключно від прокурорів та конвойної служби, було відкладено 93% судових засідань і при цьому, станом на сьогоднішній час стороною обвинувачення не забезпечено:

- явку 17 свідків обвинувачення для їх допиту в суді, що становить 71% від загальної кількості осіб, які підлягають допиту в суді з боку сторони обвинувачення;

- представлення для безпосереднього огляду в суді наркотичних засобів, як основних речових доказів;

- присутність спеціаліста та технічних пристроїв для відтворення долучених до провадження записів оперативно-розшукових дій;

- передачу суду фактично оголошених в судовому засіданні матеріалів досудового розслідування.

При сукупності вищенаведених обставин слід дійти висновку, що подальше продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою буде фактичним відбуванням обвинуваченою покарання за злочини, за які вона ще не засуджена, що є неприпустимим, оскільки відносно обвинуваченої повинен дотримуватись принцип свободи.

Крім того, як вбачається з отриманих судом даних ОСОБА_6 має постійне місце проживання в м. Одесі, власну родину, з обов`язком утримання неповнолітніх дітей, потребує лікування в умовах лікувального закладу МОЗ, яке в умовах утримання в Одеському слідчому ізоляторі на протязі останнього календарного року їй фактично забезпечено не було.

Доводи прокурора про можливе ухилення ОСОБА_6 від суду, вплив на свідків чи інше перешкоджання судовому розгляду даного кримінального провадження, на думку суду, є недостатніми для продовження утримання обвинуваченої під вартою - через сплив значного періоду часу, протягом якого сторона обвинувачення так і не спромоглася представити суду всі обвинувальні докази, а також відсутністю нових доказів щодо існування таких ризиків.

Для забезпечення подальшої належної поведінки обвинуваченої ОСОБА_6 та отримання нею належного лікування, суд вважає достатнім змінити раніше обраний до ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,181,193 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Змінити застосований стосовно обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 і ч.1 ст.317 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який застосувати строком на два місяці, тобто до 16 травня 2016 року.
Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_6 залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22 години до 7 години ранку наступної доби.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язок утримуватись від можливого спілкування із свідками та обвинуваченим ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні, а також прибувати за викликом суду для участі в судовому розгляді.

ОСОБА_6 звільнити з під варти в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на остаточне прийняте в кримінальному провадженні судове рішення.

Головуючий ОСОБА_1