Справа № 740/4354/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/150/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, за апеляційними скаргами прокурора, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року, постановлений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Не погоджуючись з вироком районного суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та постановити новий і призначити покарання:

- ОСОБА_6 - за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- ОСОБА_7 - за ч. 2 ст. 186 КК у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі та на підставі ст.ст. 81, 71 КК України призначити остаточну міру покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених. Зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили тяжкий злочин за який Законом передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі. При вчиненні даного виду злочину предметом посягання є як відносини в сфері власності так і життя та здоров`я людини. Як встановлено під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_6 в ході скоєння грабежу було завдано тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .. Під час ухвалення вироку суд врахував ОСОБА_6 як пом`якшуючі покарання обставини відсутність даних щодо негативної його характеристики за місцем проживання та його захворювання на тяжку хворобу. Проте, ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду свою вину не визнав, а також було встановлено наявність обтяжуючих обставин, а саме рецидив злочинів. Також ОСОБА_6 незадовго до вчинення даного кримінального правопорушення звільнився з місць позбавлення волі, а тому за місцем проживання характеризуватись ніяким чином не може. І взагалі, захворювання на тяжку хворобу не впливало на особу обвинуваченого у момент вчинення ним кримінального правопорушення. Тому відсутність негативної характеристики та захворювання на тяжку хворобу, у даному випадку, не можуть розцінюватися як пом`якшуючі покарання обставини. Враховуючи викладені обставини, застосування ст. 69 КК України відносно ОСОБА_6 і призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті є необґрунтованим. Аналізуючи особу ОСОБА_7 встановлено, що під час досудового та судового слідства останній не визнав свою вину, відсутні обставини, які пом`якшують покарання. Але встановлені обставини, які обтяжують покарання, а саме: рецидив злочинів, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_7 13 березня 2015 року, згідно ухвали Придністровського райсуду м. Черкас, був звільнений умовно-достроково на невідбутний строк 5 місяців 18 днів і в цей період вчинив два нові тяжкі злочини, тому приєднана частина покарання має бути більшою за 1 місяць.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду в якій просить винести правомірне рішення. Дослідити документи про його хронічні захворювання на СНІД та гепатит. Зазначає, що не згоден із стягненням 491 грн. 04 коп. на користь держави процесуальних витрат по справі, так як дані дії відносно нього не застосовувались, та не проводились ніякі експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду в якій просить переглянути термін його покарання, взяти до уваги нові обставини, про які він дізнався в Чернігівському СІЗО, а саме, що він ВІЛ інфікований. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_12 , на підставі Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року звернувся з клопотанням про перегляд строку його перебування в СІЗО у виді його попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 31.07.2015 року.

На апеляційну скаргу прокурора від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло заперечення.

24 травня 2015 року, близько 16 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , повторно та відкрито викрав у ОСОБА_13 мобільний телефон марки Samsung GT- S 5230, вартістю 368 грн. 61 коп., заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

31 липня 2015 року, близько 17 години, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, поблизу будинку АДРЕСА_4 , відкрито викрали у ОСОБА_11 гроші в сумі 700 грн., чим заподіяно потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

За скоєння вказаних злочинів вироком районного суду ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 31 липня 2015 року.

ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України обрано остаточну міру покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 31 липня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку 491 грн. 04 коп. на користь держави процесуальних витрат по справі.

Стягнуто з ОСОБА_7 245 грн. 52 коп. на користь держави процесуальних витрат по справі.

Запобіжним заходом обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до набрання вироком чинності.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідача, прохання прокурора, захисників і обвинувачених задовольнити їхні апеляційні скарги і відмовити у задоволенні апеляційної скарги супротивної сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги прокурора та ОСОБА_7 залишенню без задоволення.

Не дивлячись на заперечення ОСОБА_6 своєї вини, вона повністю доведена перевіреними судом І інстанції доказами, які узгоджуються між собою. Сам ОСОБА_6 не заперечує факт перебування на місці скоєння злочину у вказаний час, а до його пояснення про нерозуміння, що відбувалося між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 колегія суддів ставиться критично і розцінює як намагання уникнути відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обох обвинувачених правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином місцевий суд правильно встановив обставини справи, у вироку послався на перевірені ним безпосередньо докази які, на думку колегії суддів, є належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Стан здоров`я ОСОБА_6 , відсутність даних щодо негативної його характеристики за місцем проживання місцевий суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_6 , місцевий суд також врахував обставину що обтяжує покарання - рецидив злочину.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_7 місцевий суд правильно врахував, що ним скоєно злочин в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину, відсутність даних щодо негативної його характеристики за місцем проживання, скоєння злочину в період умовно-дострокового звільнення.

Призначене обом обвинуваченим покарання відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого ними, даним про їхні особи, стану здоров`я, з врахуванням тяжкості скоєного та його наслідкам, і є достатнім та справедливим, тому підстав для зміни вироку місцевого суду в частині призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

В той же час посилання ОСОБА_6 на неправильне стягненням 491 грн. 04 коп. на користь держави процесуальних витрат по справі заслуговує на увагу.

Місцевий суд не визнав належним та допустимим доказом висновок експерта №745 від 08.09.2015 р. НДЕКЦ УМВС України в Чернігівській області щодо вилученого у ОСОБА_7 мобільного телефону бо він не підтверджує фактичних обставин скоєння злочину. Тому слід виключити із резолютивної частини вироку рішення про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку 491 грн. 04 коп. процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 72 Кримінального Кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку рішення про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку 491 грн. 04 коп. процесуальних витрат.

Зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 31 липня 2015 року по 14 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 31 липня 2015 року по 14 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4