АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1504/2016 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, професійно-технічна освіта, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 23 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувався.

По справі вирішено питання щодо речових доказів та цивільного позову.
Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження № 010404 закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 вказує на наступне.
Судом першої інстанції було допущено порушення ч.3 ст.374 КПК України, оскільки у вироку не було зазначено формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, вирок суду є необгрунтованим, оскільки судом не з`ясовані всі обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та які суд не оцінив відповідно до вимог ст.94 КПК України. Крім того, судом було допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та не зазначено у вироку, чому при наявності суперечливих доказів, суд у судовому рішенні не зазначив, чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Також захисник вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, кримінальне провадження закриттю, оскільки судом використовувались суперечливі та очевидно недопустимі докази, які фактично не досліджувались, а також стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України. Крім того захисник зазначає, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, оскільки телефон є знахідкою, а не предметом крадіжки.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора та представника потерпілої ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , визнанийвинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

03.09.15 року приблизно о 21 год.00 хв. перебуваючи у приміщенні туалетної кімнати кафе-пекарні «Львівські пляцки» за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 10звернув увагу на мобільний телефон «Lenovo А328», який знаходився на полиці під раковиною, який належав потерпілої ОСОБА_10 . У зв`язку з цим у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи злочинний намір, діючи таємно, з корисливих мотивів ОСОБА_7 заволодів телефоном «Lenovo А328» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 вартістю 2 199 гривень, в якому знаходилися сім-карти мобільних операторів «Life» та «МТС», які матеріальної цінності для потерпілої не представляють. Після вчинення вказаних дій, обвинувачений утримуючи при собі, місце злочину покинув, отримавши таким чином можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та які суд оцінив у відповідності до вимог, передбачених ст.94 КПК України.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, повністю підтверджується сукупністю тих доказів, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано послався на послідовні показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Крім того в основу вироку покладено не тільки показання потерпілої і свідків, а і інші дані, які містять матеріали кримінального провадження і які були досліджені судом під час судового засідання, з наданням їм правової оцінки.

Зокрема вони містяться у:

-заяві потерпілої ОСОБА_10 , від 03.09.2015 року в якій потерпіла повідомила правоохоронний орган про крадіжку телефону, ( а.с.42)

- постанові слідчого від 11.09.2015 року, якою підтверджені показання ОСОБА_7 про передачу ним 08.09.2015 р. працівникам міліції мобільного телефону «Lenovo А328», який визнаний речовим доказом, оглянутий та повернутий потерпілій ( а.с.49-51)
- актом приймання товару на сервісне обслуговування від 26.09.2015 року, яким підтверджуються показання потерпілої про її звернення до організації-продавця для відновлення нормальної працездатності телефону ( а.с.35)

Суд першої інстанції у вироку вірно зіслався на висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 11.12.2014 року у справі №5-23кс 14 та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , взявши залишений потерпілою ОСОБА_10 мобільний телефон, достовірно знаючи про його володільця, вжив заходи, спрямовані на унеможливлення виявлення телефону, перешкоджання відновлення контролю над ним, тобто фактично вчинив дії щодо приховування від власника вказаного предмету.

Отже колегія суддів вважає, що установлені у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 обставини: знаходження телефону у відомому потерпілій місці, обізнаність ОСОБА_7 , хто є власником мобільного телефону та розуміння, що потерпіла може повернутись за ним, і дійсно, швидке повернення потерпілої до приміщення туалетної кімнати, щоб поновити контроль над своїм майном, свідчили про те, що мобільний телефон, попри залишення власницею в приміщенні без нагляду, перебував у власності потерпілої, проте реалізувати це своє право вона не мала можливості через протиправні дії ОСОБА_7 , який забрав телефон і одразу залишив місце крадіжки, а при зустрічі з потерпілою телефон їй не повернув.

З огляду на ці обставини та їх кримінально правове значення, судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про наявність у діях ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Тому доводи захисника ОСОБА_6 про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в діях ОСОБА_7 та необхідність скасування вироку та закриття кримінального провадження є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що у вироку не зазначено формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, що вирок суду є необгрунтованим, оскільки всупереч ст.94 КПК України досліджені судом докази належно не оцінені, колегія суддів вважає необгрунтованими. Оскаржуваний стороною захисту вирок суду першої інстанції повністю відповідає вимогам ст.374 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, колегія суддів вважає безпідставними з наведених вище обставин
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтомне наведено і при розгляді апеляційноїскарги не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Таким чином, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалений з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, є законним, обгрунтованим і вмотивованим. Підстави для його скасування- відсутні, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 23 червня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4