Справа № 638/3347/16-к
Провадження № 1-в/638/934/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)
01 квітня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчий судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представників Олексіївської ВК №25: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції з Олексіївською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 25) подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покотилівка, Харківського району Харківської області, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту ухвали слідчого судді, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити її вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Подання адміністрації Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 25) про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з моменту оголошення.

Слідчий: суддя: ОСОБА_1

Справа № 638/3347/16-к

Провадження № 1-в/638/934/16

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчий судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представників Олексіївської ВК №25: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції з Олексіївською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 25) подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покотилівка, Харківського району Харківської області, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 25) спільно з спостережною комісією у Дзержинському районі м. Харкова звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 18 лютого 2014 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 71 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі.

За період відбування покарання ОСОБА_6 зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Вислухавши думку учасників процесу, прокурора, який заперечував проти задоволення подання установи, дослідивши матеріали справи, суд вважає не можливим задовольнити подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 .

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, лише в разі якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.

Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.

Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих або погашених у встановленому порядку заходів стягнення, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином і надання матеріальної допомоги сім`ї, або виплати аліментів.

Відповідно до ст. 101 КВК України критерій «стає на шлях виправлення» необхідно розуміти в тому числі, і як сумлінну і чесну працю, виконання норм виробітку та прагнення здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.

Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у характеристиках на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в установі або не отримує заробіток (особисте небажання чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України підставами застосування до засуджених заходів заохочення різноманітні: а) добра поведінка за певний період часу, що передбачає відсутність стягнень за даний період; б) добросовісне ставлення до праці, що полягає у якісному виконанні або перевиконанні виробничих завдань, хорошому триманні обладнання та робочого місця; відсутність порушень трудової дисципліни; виявлення трудової дисципліни; виявлення трудової ініціативи, успішне оволодіння трудовою спеціальністю тощо; в) участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, тобто як постійна участь у роботі секцій та інших підрозділів, так і окремих заходів вказаних організацій; г) участь в окремих виховних заходах (організації лекцій, концертів, випуску стінгазет тощо).

При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених ст. 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі(ах) виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.

В той же час, вивченням матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 встановлено наступне.

ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі знаходиться з 01.11.2013 року, під час перебування у Харківському СІЗО стягнень не мав, характеризувався посередньо, не заохочувався, до праці не залучався.

З 13.03.2014 року відбуває покарання у Олексіївській ВК УДПтС України в Харківській області (№ 25), де декілька разів порушував вимоги режиму відбування покарання.

Так, 15.03.2014 року будучи ознайомлений з Правилами внутрішнього розпорядку та КВК України, ОСОБА_6 перебуваючи на дільниці СІЗО, курив у невідведеному для цього місці, у зв`язку з чим був затриманий представниками адміністрації, відповідно до наданого ним пояснення йому було лінь виходити курити у спеціально відведене місце.

Наступного дня, під час обходу, ОСОБА_6 з адміністрацією не привітався, а продовжував лежати на ліжку у верхньому одягу, при цьому, скарг на стан здоров`я не мав.

У обох випадках з засудженим були проведені бесіди виховного характеру, однак ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив та 29.04.2014 року будучи ознайомлений з Правилами внутрішнього розпорядку та КВК України, допустив грубе порушення режиму відбування покарання, а саме при виході з їдальні зіштовхнувшись у дверях з іншим засудженим, незважаючи на вибачення останнього, повів себе грубо, виражався в його бік жаргонними словами, сперечався та намагався схопити вказаного засудженого за комір куртки. Зазначені дії були припинені представниками адміністрації, а ОСОБА_6 доставлено до чергової частини. Враховуючи грубе порушення вчинене ОСОБА_6 останній постановою начальника установи цього ж дня був поміщений у дисциплінарний ізолятор на 5 діб.

08.01.2015 року засудженому ОСОБА_6 на засіданні комісії установи заслухавши доповідь начальника відділення ОСОБА_7 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації на підставі ст. 101 КВК України, як особі яка не стає на шлях виправлення.

Так, відповідно до характеристики ОСОБА_6 , складеної начальником відділення ОСОБА_7 19.12.2014 року є інформація аналогічна вищевказаній, а також зазначено, що адміністрацією не заохочувався, мав дисциплінарні стягнення, до адміністрації намагається бути ввічливим, однак виконує їх вимоги лише під контролем, залучається до робіт з благоустрою, що є його прямими обов`язком, як засудженого, однак ставиться до них посередньо та виконує їх лише під контролем. Не завжди прагне до виконання кількісних та якісних показників виконуваної роботи. Не виключає можливості до повернення до злочинної діяльності. Враховуючи викладене, начальником відділення зроблено висновок про недоцільність застосування вказаної вище пільги до нього.

07.08.2015 року засудженому ОСОБА_6 на засіданні комісії установи заслухавши доповідь начальника відділення ОСОБА_8 було відмовлено у заміні покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КВК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Так, відповідно до характеристики ОСОБА_6 , складеної начальником відділення ОСОБА_8 27.07.2015 є інформація аналогічна вищевказаній, а також зазначено, що адміністрацією не заохочувався, мав дисциплінарні стягнення, до виконання передбачених законом вимог адміністрації установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. За власним бажанням участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу не приймає. Працевлаштований на виробництві установи різноробом, до праці не завжди ставиться сумлінно, не приділяє уваги до дбайливого ставлення до майна установи. За характером корисний, допускав випадки неввічливої поведінки до інших засуджених. Планів на майбутнє немає, не виключає продовження злочинної діяльності.

Таким чином, при відбуванні покарання в установі станом на серпень 2015 року ОСОБА_6 прикладу позитивної поведінки іншим засудженим, за півроку до розгляду на комісії установи питання про можливість направлення у відношенні нього матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, не надавав.

У останній характеристиці, складеній 18.02.2016 року начальником відділення СПС ОСОБА_9 зазначені негативні риси ОСОБА_6 , а саме, що останній за характером буркотливий та злопам`ятний.

Згідно наявних у матеріалах особової справи рапорту та подання начальника відділення ОСОБА_9 від 20.01.2016 року та 15.02.2016 року про застосування до засудженого ОСОБА_6 заходу заохочення за сумлінну поведінку та активну участь у ремонтних роботах з благоустрою відділення, у вказані дні постановами начальника установи засуджений ОСОБА_6 був заохочений подяками. На підтвердження виконання вказаних робіт у матеріалах справи наявні акти від 17.01.2016 року та 12.02.2016 року, складені трьома працівниками установи, якими останні засвідчили, що засуджений ОСОБА_6 виконував ремонтні роботи у відділенні СПС № 8, а саме зачистка фасадів у коридорі під лакування, а також вікон. При цьому, матеріали щодо того, коли вказаний засуджений виконав ці роботи, у зв`язку з чим їх виконував, яким інвентарем, хто надав вказівку їх виконувати, який обсяг цих робіт, а також інші документи, у особовій справі відсутні, до суду їх надано не було.

В той же час, відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 , а також табелю 105/к-14, засуджений ОСОБА_6 за період відбуття покарання працевикористовувався у бригадах 82, 123, однак у 2013 році не працював, у 2014 році працював лише у грудні, у 2015 році: у січні працював 11 днів, у лютому 12 днів, у березні та квітні 2015 року не працював, у період з травня по серпень 2015 року працював, однак у липні та серпні норму виробітку не виконував, у вересні знову не працював, як і у грудні 2015 року. У січні 2016 року засуджений знову був працевлаштований.

Таким чином, всі вказані заохочення викликають сумніви, у повному обсязі не підтверджені та були застосовані до засудженого безпосередньо перед розглядом питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення на комісії установи, якою при вирішенні цього питання не враховано вказану вище інформацію за весь період відбуття покарання засудженим, а також його порушення під час відбування покарання, інші негативні характеристики, остання з яких складена за півроку до розгляду матеріалів на останній комісії, а окрім цього, ще і на те, що ОСОБА_6 засуджений та відбуває покарання за корисливий злочин.

Заохочення за нібито «сумлінну поведінку і ставлення до праці» при виконанні робіт на відділенні, оголошені ОСОБА_6 безпосередньо перед розглядом комісією питання про умовно-дострокове звільнення останнього із установи є вкрай сумнівним з причин вказаних вище. Окрім цього, залучення ОСОБА_6 до робіт з благоустрою установи при виконанні робіт на відділенні це є прямим обов`язком кожного засудженого згідно вимог ч. 5 ст. 118 КВК України.

Заохочення ОСОБА_6 , мають формальний характер, у них не зазначено в чому саме полягала сумлінна поведінка і ставлення до праці засудженого, відсутні матеріали, які б об`єктивно це підтверджували. У зв`язку з цим, до уваги ці заохочення не можуть бути взяті.

Навпаки, за час перебування в місцях позбавлення волі засудженим ОСОБА_6 грубо порушувались встановлені правила внутрішнього розпорядку, за що він притягувався до суворої дисциплінарної відповідальності.

Вказані факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування ним покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.

Також встановлено, що раніше ОСОБА_6 неодноразово судимий та відбуває покарання за вчинення умисних злочинів, неодноразово вчиняв рецидивні злочини.

Таким чином, рішення комісії, складене за його результатами подання начальника установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , який нібито сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, не у повній мірі відображає фактичні дані за весь період відбування покарання, що містяться в матеріалах його особової справи та не у повній мірі є об`єктивним і всебічним, що не відповідає вимогам ст.81 КК України.

При такому положенні подання адміністрації Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 25) про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 537 ч. 1 п. 2, 539 ч. 4 КПК України та ст. 81 КК України, ст. ст. 101, 118, 130 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання адміністрації Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 25) про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з моменту оголошення.

Слідчий: суддя: ОСОБА_1