Справа № 438/591/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/351/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 3 червня 2016 року про накладення арешту на майно

в с т а н о в и л а :
ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 3 червня 2016 року клопотання слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , задоволено.
Накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , та яке перебуває в користуванні ОСОБА_9 , а саме: транспортний засіб марки «Зіл 133 ГЯ», р.н. НОМЕР_1 , заборонивши ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 3 червня 2016 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та повернути йому арештоване майно, а саме: транспортний засіб марки «Зіл 133 ГЯ», р.н. НОМЕР_1 . Вважає, що ухвала слідчого судді ухвалена слідчим суддею з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що з матеріалів кримінального провадження № 0000445 вбачається, що у ньому відсутні будь-які докази того, що він чи ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні є підозрюваними, а також, що вони несуть майнову відповідальність за дії третіх осіб. Крім того, відсутні докази, які б підтверджували їх цивільно-правові відносини з КП «Бориславводоканал» чи ТзОВ «Група спецтехнологія».

Зазначає, що він надав транспортний засіб марки «Зіл 133 ГЯ», р.н. НОМЕР_1 , в користування ОСОБА_11 , однак в день вилучення ОСОБА_9 за його проханням мав забрати вказаний транспортний засіб та доставити його ОСОБА_6 для продовження робіт на об`єкті будівництва в м. Трускавець. Оскільки вилучене майно використовується апелянтом в господарській діяльності, що є основним джерелом його доходу, та накладення арешту та заборони використання і розпорядження таким призведе до порушення його права на володіння та розпорядження ним, як власника даного майна, а відтак суттєво обмежить правомірну підприємницьку діяльність та матиме своїм наслідком порушення його права на мирне володіння майном і призведе до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання у право власності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
З матеріалів кримінального провадження № 0000445 вбачається, що слідчий Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області з клопотанням, погодженим з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно. Свої вимоги мотивував тим, що в провадженні СВ Бориславського ВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за заявою ОСОБА_12 про те, що невідомі особи на АДРЕСА_1 викопують металеві труби та намагаються їх викрасти. Під час огляду місця події на земельній ділянці на вул. Дрогобицькій, 12 «А» виявлено та вилучено мініекскаватор марки «ATLAS 1304К» без р.н., транспортний засіб марки «Зіл 133 ГЯ», р.н. НОМЕР_1 , транспортний засіб марки «МАЗ 54326», р.н. НОМЕР_2 , з причепом марки «van-hool», р.н. НОМЕР_3 , на якому знаходились металеві труби в кількості 46 шт. діаметром від 200 мм. до 350 мм. та довжиною від 10.5 м. до 5.5 м. Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженню отримано відомості, що 15.03.2016 року голова ліквідаційної комісії КП «Бориславводоканал» ОСОБА_13 звернувся до міського голови м. Борислава щодо надання дозволу на демонтаж трубопроводів, які не задіяні в технологічному процесі водопостачання, зокрема і по вул. Дрогобицькій в м. Бориславі довжиною 400 м. та діаметром 300 мм. По даному факту рішенням Бориславської міської ради від 31.03.2016 року надано дозвіл КП «Бориславводоканал» на демонтаж трубопроводів, зазначених у зверненні КП «Бориславводоканалу». Крім цього, між КП «Бориславводоканал» та ТзОВ «Група спецтехнологія» укладено договір на виконання робіт № 17/0216. 01.06.2016 року на місці події головою ліквідаційної комісії КП «Бориславводоканал» ОСОБА_13 представлено акт приймання-передачі на відповідальне зберігання металевих труб, підписаний ним та директором ТзОВ «Група спецтехнологія», однак у вказаному акті відсутні відомості про розташування вулиці, звідки відбувається прийомпередача демонтованих труб. Окрім цього, у вказаному акті відображені явні невідповідності щодо діаметру демонтованих труб, а товарно-транспортна накладна, як і специфікація з переліком ідентифікаційних ознак металевих труб всупереч договорів укладених між КП «Бориславодоканал» та ТзОВ «Група спецтехнологія» взагалі були відсутні. Транспортний засіб марки «Зіл 133 ГЯ», р.н. НОМЕР_1 , вилучено відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що дана річ підшукана, виготовлена, пристосована чи використана, як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегла на собі його сліди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, оскільки без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей, які належать ОСОБА_6 , та перебувають у користуванні ОСОБА_9 . Накладення арешту на даний транспортний засіб для кримінального провадження має вагоме значення як речовий доказ, оскільки є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Слідчий суддя суду першої інстанції, розглядаючи дане клопотання, прийшов до правильного висновку про достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просив накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається у передбачених частиною другою цієї статті випадках, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Задовольнивши клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, завдання кримінального провадження.

Разом з тим, задовольняючи клопотання слідчого повністю та накладаючи арешт на вказане у клопотанні майно, що полягає, крім заборони відчужувати, також у забороні користуватися та розпоряджатися таким майном, слідчий суддя виходив з того, що незастосуванн арешту майна призведе до приховування, знищення, передачі, відчуження майна та обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження. Проте колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п.11 ст. 170 КПК України заборона користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Всупереч положенням даної норми закону, висновки слідчого судді не обґрунтовані відповідними підставами, а в матеріалах клопотання відсутні будь-які фактичні дані, які би підтверджували, що незастосування заборони користування, розпорядження майном призведе до зазначених вище наслідків.
В ухвалі слідчого судді, не доведено необхідність позбавлення власника права користування, розпорядження майном за його призначенням. А відтак, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що таке обмеження права власності буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід задоволити частково та ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 3 червня 2016 року слід скасувати та частково задоволити клопотання слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , наклавши арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , та яке перебуває в користуванні ОСОБА_9 , а саме: транспортний засіб марки «Зіл 133 ГЯ», р.н. НОМЕР_1 , заборонивши ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відчужувати вказане майно до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 3 червня 2016 року про накладення арешту на майно скасувати.

Клопотання слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , задоволити частково.
Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , та яке перебуває в користуванні ОСОБА_9 , а саме: транспортний засіб марки «Зіл 133 ГЯ», р.н. НОМЕР_1 , заборонивши ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відчужувати вказане майно до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4