Справа № 441/521/16-к 1-кп/441/46/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6
та його захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок матеріали кримінальних проваджень про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , без визначеного місця реєстрації, непрацюючого,
неодруженого, з повною середньою освітою,
судимого 27.11.2015р. Городоцьким районним судом Львівської
області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.389 КК України, -
ОСОБА_6 , маючи непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, 17.12.2015р. у м. Львові на вул. Городоцькій біля будинку № 245 побачив на тротуарі біля дерев чохол, в якому знаходилися полімерні пакети світло-зеленого та білого кольорів з амфетаміном, що відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою 11.6101 грам, вжив одну порцію такого, привівши себе у стан токсичного сп`яніння. Зрозумівши, що наявна у пакетах речовина є токсичною, маючи умисел на її незаконне придбання, зберігання та перевезення без мети збуту, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані токсичного сп`яніння, заволодів вказаними вище пакетами з амфетаміном, на маршрутному таксі перевіз їх у м. Городок, вул. Паркова Львівської області, де зберігав до їх вилучення в ході огляду місця події 17.12.2015р. працівниками Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області.
Крім того ОСОБА_6 , будучи засудженим 27.11.2015р. Городоцьким районним судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., всупереч зобов`язанню сплатити такий протягом місяця з дня набрання вироком законної сили, ухилився від виконання зазначеного покарання, маючи реальну можливість його виконати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав та пояснив, що постійного місця роботи у нього немає, заробляє він на будовах. Одного разу, коли він зимою вертався з об`єкта, на вул. Городоцькій біля Мотозаводу у м. Львові побачив чохол, який був серед іншого мотлоху, мітел, швабр, тощо. Він підніс його і відчув, що всередині є якісь шарики. Відкрити чохол не зміг, а тому взяв його з собою, думаючи, що там можуть бути гроші. Йому вдалося витиснути з чохла декілька шариків, які він з`їв, щоб перевірити, що це таке. Через деякий час відчув, що перебуває в стані токсичного сп`яніння, зрозумів, що з`їв амфетамін. Скільки його було в чохлі не знав. Після цього він сів на маршрутне таксі і поїхав в м. Городок Львівської області. В парку до нього підійшли працівники поліції і запитали, чи немає в нього заборонених предметів. Згодом у нього було вилучено чохол з амфетаміном, який одразу ж фотографували. Своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України не визнає, оскільки від оплати штрафу він не ухилявся. Одразу після проголошення вироку в нього було лише половину суми, необхідної до сплати, тому він хотів позичити гроші і оплатити згодом усю суму. Позичити гроші йому погодився ОСОБА_8 . Він пішов банк, але там було закрито, тому вирішив повернутися в понеділок, проте пізніше у його співжительки захворіла дитина і він не мав фінансової можливості оплатити штраф. Не знав, що штраф можна було сплачувати частинами. В районному центрі зайнятості на обліку як безробітний він не стоїть, оскільки постійно працює по будовах, має сезонні роботи. До сьогодні штраф ним не оплачений. Він сам утримував співжительку, її дочку та тещу. Не відмовляється оплатити штраф за вироком суду, просто у вироку не було встановлено строку для оплати такого.
Окрім визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, винність ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:
- рапортом старшого о/у Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 17.12.2015р. про виявлення ним 17.12.2015р. в парку в м. Городок ОСОБА_6 , який мав при собі гранули амфетаміну;
- протоколом огляду місця події від 17.12.2015р. та фототаблицею до нього, у яких зафіксовано місце, де був виявлений ОСОБА_6 працівниками поліції і як він особисто видав їм заборонені для обігу речовини, які знаходилися в нього;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.12.2015р., згідно з яким ОСОБА_6 перебував у стані наркотичного (амфетамін, марихуана) сп`яніння;
- висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 3/1626 від 28.01.2016р., згідно з яким в наданій подрібненій речовині світло-рожевого кольору, яка міститься в десяти полімерних згортках, виявлено амфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса амфетаміну становить 11.6101 грам. В наданому фрагменті таблетки білого кольору, яка міститься в згортку фольги, виявлено бупренорфін, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса бупренорфіну становить 0.0040 грам;
- протоколом огляду речей (документів) від 09.02.2016р., а саме 10 полімерних згортків з подрібненою речовиною світло-рожевого кольору, чохла синього кольору та його вмісту - згортку фольги з фрагментом таблетки білого кольору овальної форми з відтиском "8";
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.04.2016р. та фототаблицею до нього за участю підозрюваного ОСОБА_6 , де він на місці розповів та показав обставини, за яких він знайшов психотропні речовини, які в подальшому були вилучені працівниками поліції.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю, останній та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами у справі:
- поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що проживала до затримання разом з ОСОБА_6 .. Останній працює неофіційно по будовах, в середньому в місяць його дохід становить 2000-2500 грн.. Разом з ними проживають також її дочка, мама та сестра. Вона отримує щомісяця допомогу на дитину в розмірі 800 грн.. Вона знала, що ОСОБА_11 має оплатити штраф за вироком суду, вони відкладали гроші для цього, за розстрочкою штрафу ОСОБА_6 не звертався. В центрі зайнятості на обліку обвинувачений не знаходився, оскільки мав роботу, хоч і не постійну. Вони разом з ОСОБА_12 оплачували комунальні послуги, витрачали кошти на лікування дитини. Обвинувачений ніколи не казав, що не збирається платити штраф, говорив, що сплатить, коли буде мати гроші. Матеріально було важко, оскільки ОСОБА_11 був єдиним годувальником в сім`ї, жодних великих покупок техніки чи транспорту з грудня 2015р. вони не робили. Її сестра навчається, отримує стипендію, субсидіями вони користуються, вона до березня 2016р. отримувала допомогу на дитину;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона проживає разом із своїми двома доньками та онукою. ОСОБА_6 час від часу також проживав у її квартирі, не постійно, бо їздив на сезонні роботи. Сім`ю ОСОБА_6 забезпечував, купляв продукти, одяг, оплачував комунальні послуги, платив за садочок. Знала з розмов доньки, що ОСОБА_11 повинен сплатити штраф за вироком суду. З грудня 2015р. по квітень 2016р. ОСОБА_6 працював, десь у ОСОБА_14 мав роботу, привозив додому гроші, не знає в яких сумах. Вона отримує пенсію в розмірі близько 1200 грн., її дочка в період часу з грудня 2015р. по квітень 2016р. отримувала невелику стипендію. Взимку онука хворіла, ОСОБА_6 не є батьком її онуки, але допомагав дочці її утримувати. Не чула таких розмов, щоб ОСОБА_6 не погоджувався сплатити штраф;
- вироком Городоцького районного суду Львівської області від 27.11.2015р., яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі складає 1700 грн.;
- повідомленням Городоцького районного суду Львівської області від 18.02.2016р. про невиконання ОСОБА_6 вироку суду;
- листом-відповіддю судді Городоцького районного суду Львівської області від 11.05.2016р. про те, що засуджений ОСОБА_6 не звертався до суду із заявою про відстрочку оплати штрафу в сумі 1700 грн. за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 27.11.2015р.;
- інформацією Городоцького районного центру зайнятості від 12.05.2016р. про не перебування на обліку як безробітного у Городоцькому районному центрі зайнятості ОСОБА_6 станом на 12.05.2016р. та відсутність його заяв про надання йому такого статусу;
- записом судового засідання Городоцького районного суду Львівської області від 27.11.2015р., на якому було затверджено угоду про визнання винуватості, складену між ОСОБА_6 та прокурором прокуратури Городоцького району Львівської області, під час якого обвинувачений підтвердив, що йому роз`яснено наслідки невиконання угоди;
- іншими матеріалами справи
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 220 від 15.04.2016р. ОСОБА_6 психічною хворобою не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та канабісу, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За період інкримінованих дій ОСОБА_6 також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною. Вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, оскільки він повторно незаконно придбав, зберігав та перевозив психотропну речовину без мети збуту у великих розмірах. Також вірно кваліфіковано його дії за ч.1 ст.389 КК України, оскільки він, будучи засудженим вироком суду до покарання у виді штрафу, ухилився від його виконання.
При цьому суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_6 не мав фінансової можливості сплатити штраф за вироком суду, оскільки вказаний вид покарання був призначений судом за наслідками укладеної між ОСОБА_6 та прокурором угоди про визнання винуватості, відтак ОСОБА_6 достеменно знав, який вид стягнення буде до нього застосовано і йому було роз`яснено наслідки затвердження такої угоди, передбачені КПК України, про що ствердив ОСОБА_6 і в судовому засіданні. Обвинувачений в засіданні 27.11.2015р. не заперечував можливості виконання ним вироку суду. Поза тим, посилання обвинуваченого на те, що він є єдиним годувальником в сім`ї і ніс значені витрати в лютому 2016р. на лікування дочки своєї співмешканки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки свідок ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні, що вона отримувала допомогу на утримання дитини, її мати також отримує пенсію на сестру до досягнення нею 18 років, а сестра отримує стипендію. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 ніс значні затрати на лікування дитини ним в суд надано не було, а відтак суд вважає пояснення в цій частині безпідставними. Більше того, дочка ОСОБА_10 не є донькою ОСОБА_6 , відтак він не несе обов`язку її утримання.
Також посилання обвинуваченого та його захисника на те, що вироком суду не було встановлено термін сплати штрафу, не можуть бути покладені в основу висновку про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_6 з наступних міркувань.
Згідно ст.26 КВК України засуджений до основного покарання у виді штрафу зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу, а незнання законів згідно ст.68 Конституції України не звільняє від юридичної відповідальності.
Даних на підтвердження виконання ОСОБА_6 цього обов`язку щодо відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, судом не встановлено, відтак сама по собі несплата штрафу свідчить про ухилення від відбування покарання, оскільки ухилення від сплати штрафу за своєю юридичною природою являє собою бездіяльність, яка в даному випадку виявилась у пасивній поведінці особи, спрямованій на ухилення від виконання обов`язку відбути покарання, призначене йому за вироком суду.
Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання захисника обвинуваченого на те, що під час досудового розслідування було допущено істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, що полягало в тому, що орган досудового розслідування, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 має психічні вади, не забезпечив йому захисника, оскільки п.3 ч.2 ст.52 КПК України передбачає обов`язкову участь захисника у справах щодо осіб, які внаслідок психічних вад не здатні повною мірою реалізовувати свої права, що в даній справі повністю спростовано висновком судово-психіатричної експертизи № 220 від 15.04.2016р., згідно з яким ОСОБА_6 психічною хворобою не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та канабісу, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням одурманюючих засобів.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, є рецидив злочину.
Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченому, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, судом не встановлено.
Враховується також, що обвинувачений вчинив злочин невеликої та середньої тяжкості, посередньо характеризується за місцем свого проживання, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та психіатра.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі.
Невідбуте обвинуваченим основне покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн., призначене вироком Городоцького районного суду Львівської області від 27.11.2015 року, яким його засуджено за ч.1 ст.309 КК України, підлягає призначенню з покаранням за цим вироком за сукупністю вироків, та, згідно з ч.3 ст.72 КК України, підлягає самостійному виконанню.
Процесуальні витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити без змін - тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 12.04.2016р..
Речові докази як об`єкти, пов`язані з незаконним обігом, слід передати відповідним установам, речі, які не мають жодної цінності, - знищити, а носій технічної інформації залишити в матеріалах справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 КК України та ч.1 ст.389 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.1 ст.389 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн., призначене ОСОБА_6 вироком Городоцького районного суду Львівської області від 27.11.2015 року за ч.1ст.309 КК України, - виконувати самостійно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання - 12.04.2016р..
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12.04.2016р. по дату набрання даним вироком законної сили на підставі ч.2 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Процесуальні витрати за проведену у справі експертизи в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.
Речові докази - чохол, який зберігається в ВРЗ ГУНП у Львівській області знищити, 10 згортків з речовиною світло-рожевого кольору, пів таблетки, які зберігаються в ВРЗ ГУ НП у Львівській області - передати військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою використання для тренування службових собак, диск з написом "CD-R PATRON", на якому є звукозапис судового засідання Городоцького районного суду Львівської області від 27.11.2015р., залишити в матеріалах справи.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1