Справа № 384/949/15-к
Провадження № 1-кп/386/23/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ кримінальне провадження № 1-кп/386/23/16 , зареєстроване в ЄРДР за № 0000070 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалово Талди-Курганської області р. Казахстан, громадянина України , освіта базова загальна середня , одруженого, на утриманні донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двоє малолітніх дітей співмешканки , пільг не має, військовозобов`язаного , судимого

-23.09.2013 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області по ч. 1 ст. 125 , ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 1190 грн , штраф сплачено,

працюючого в АТБК м. Києва- екскаваторником , стан здоров`я задовільний, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

в с т а н о в и в :
В березні 2014 року ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження , небезпечне для життя в момент заподіяння при таких обставинах:
21.03.14 року о 20 годині ОСОБА_4 знаходився в с. Добрянка Вільшанського району Кіровоградської області на території , прилеглій до бару «Каріна», що розташований по вул. Каліберна 3.

В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті давніх неприязних відносин виникла сварка, яка в подальшому переросла в бійку.

В ході бійки ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, з мотивів особистих неприязних відносин, маючи мету заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та реалізуючи її, достовірно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання ОСОБА_6 небезпечних для життя та здоров`я тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, дістав з задньої правої кишені брюк, в які був одягнутий , принесеного з собою ножа та тримаючи його в правій руці наніс один удар в область черевної порожнини ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючої рани передньої черевної стінки з наскрізним пораненням тонкої та попереково-обідкової кишок, розлитий перитоніт, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №53 від 08.04.2014 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та здоров`я в момент спричинення і з місця вчинення кримінального правопорушення зник .

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 о 23 годині 21.03.2014 року доставили ОСОБА_6 , до хірургічного відділення Вільшанської ЦРЛ для надання медичної допомоги.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і пояснив, що 21.03.2014 року протягом дня знаходився вдома, двічі протягом дня навідував свою матір ОСОБА_11 . Близько 19 години пішов в центр села, щоб придбати цигарок. Біля входу в бар «Каріна» він зустрів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які сиділи на фундаменті біля входу в бар та вживали пиво, перебували в стані алкогольного сп`яніння. Він алкогольних напоїв не вживав, був тверезий. Проходячи повз ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , він з ними привітався ,але почув від ОСОБА_14 брутальну лайку та образливі слова у свою адресу. ОСОБА_15 , передбачаючи, що може виникнути конфлікт, запропонував йому пройти та присісти до нього в автомобіль . Він присів на переднє пасажирське сидіння автомобіля «Нива», який перебуває в користуванні ОСОБА_12 , а ОСОБА_15 сів за кермо. Приблизно 2-3 хвилин вони розмовляли з ОСОБА_16 про свої стосунки, потім він зайшов в бар, випив чашку кави, а коли вийшов з бару ОСОБА_17 намагався з ними битися, в руці він тримав скляну пляшку чи інший предмет. Даний предмет чи пляшку він визначив для себе як предмет, яким ОСОБА_17 міг нанести йому удар, тому швидко дістав із задньої правої кишені своїх джинсів кухонного ножа, який знаходився в кишені після ремонту , і наніс ним один удар в область живота ОСОБА_18 , після чого відштовхнув його від себе рукою в шию. Від поштовху ОСОБА_19 упав на землю. В цей час він почув, що з бару вийшов ОСОБА_20 , зробив зауваження, щоб припинили бійку. Він залишив ОСОБА_14 та пішов додому. Більше ніяких ударів ОСОБА_18 не наносив. Свою вину у скоєному визнає повністю ,розкаюється у вчиненому.

Матеріальні збитки потерпілому відшкодував частково , потерпілий не має до нього претензій матеріального характеру , просить його суворо не карати, більше скоювати злочини не буде , він має на утриманні 3-є дітей , а також допомагає матеріально старшій доньці та онуці.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив , що 21 березня 2014 року він знаходився біля бару в с. Добрянка, розмовляв з ОСОБА_15 . Через деякий час до ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_21 , вони розмовляли на підвищених тонах , обвинувачений почав на його адресу висловлювати образи, він відповів тим же. Потім ОСОБА_22 підійшов до нього , штовхнув його в плече, а він у відповідь штовхнув ОСОБА_22 . Він перебував в нетверезому стані , тому конкретно обставин не пам`ятає. Через деякий час обвинувачений підійшов і вдарив його в живіт, що відбулося він одразу не зрозумів, побачив, що підбіг ОСОБА_15 , зрозумів, що у обвинуваченого був сторонній предмет у руці, він присів на землю і втратив свідомість. Ввважає , що причиною виниклого конфлікту були давні неприязні стосунки , ОСОБА_4 вважав , що він та ОСОБА_15 нібито його раніше побили, у зв`язку з чим у 2014 році їх викликали до міліції по факту побиття ОСОБА_4 , але він взагалі не причетний до вказаних подій.

На даний час претензій до обвинуваченого не має , просить його суворо не карати , не позбавляти волі , він ОСОБА_23 пробачив..

Збитки йому відшкодовано частково , претензій до обвинуваченого він не має, іншу частину збитків ОСОБА_22 йому відшкодує. .
Враховуючи те , що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованому йому досудовим слідством кримінальному правопорушенні при обставинах , викладених в обвинувальному акті , прокурор фактичні обставини провадження не оспорював , учасники судового провадження , в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин , сумніви щодо добровільності їх позицій відсутні , положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те , що в разі недослідження доказів щодо фактичних обставин провадження вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку їм роз`яснені, вислухавши думку учасників судового провадження , які пропонували здійснювати розгляд кримінального провадження в порядку , передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорюються.
По місцю проживання в с. Добрянка ОСОБА_4 характеризується позитивно , а/п- 142, 150 ,151т. 1 , по місцю проживання в с. Перекальє Рівненської області також характеризується виключно позитивно , має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а/п 153.т. 3 та 2-х малолітніх дітей співмешканки , а/п- 146 , т. 5 , збитки потерпілому відшкодовано , а /п- 147.т.5 , , на обліку в лікаря психіатра та лікаря- нарколога не перебуває , а/п- 149, т. 1 , стан здоровя задовільний, а/п- 149, т. 1 , 89-91. Т 2 , 99-101, т. 3 , раніше судимий до покарання у вигляді штрафу, штраф сплачено , а/п- 143,144,145,147-148,т. 1 .
12.02.2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну підозри в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження , небезпечного для життя в момент заподіяння , а/п- 61-61 т. 5, 13.02.2016 року йому надано доступ до матеріалів досудового розслідування , а/п- 75-76 т. 5 , 13.02.2016 р ОСОБА_4 вручено обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування .
Суд, заслухавши обвинуваченого, потерпілого , дослідивши матеріали, додані до обвинувального акта , оцінюючи їх в сукупності дійшов до висновку , що вина ОСОБА_4 доведена , дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження , небезпечне для життя в момент заподіяння. .
По справі прокурором в інтересах держави в особі Добровеличківської центральної районної лікарні заявлено цивільний позов про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи ,яка потерпіла від злочину на суму 2431,40 грн. Суд дійшов до висновку , що цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Підсудний ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження , небезпечне для життя в момент заподіяння, завдав потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження , цивільний позов на суму 2431,40 грн визнав повністю , тому з нього необхідно стягнути на користь Добровеличківської центральної районної лікарні кошти , витрачені на лікування потерпілого від злочину в розмірі 2431, 40 грн .
В зазначеному кримінальному провадженні мають місце судові витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 3548 ( три тисячі п`ятсот сорок вісім ) грн 16 коп , які , відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України , необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави. Вина обвинуваченого доведена , витрати пов`язані з досудовим розслідуванням кримінального провадження .

Речові докази по справі чотири кухонні ножі, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області необхідно знищити, як такі, що не являють собою цінності , чоловічий светр коричневого та сірого кольорів та футболку білого кольору, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області - необхідно повернути за належністю потерпілому.

При призначенні ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення , яке , відповідно до вимог ст. 12 КК України , відноситься до категорії тяжких , характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення , дані про особу обвинуваченого , що характеризується позитивно , раніше судимого за злочин невеликої тяжкості у формі приватного обвинувачення до штрафу , судимість не погашена в установленому законом порядку, штраф обвинуваченим сплачено.
Обставинами , що пом`якшують покарання обвинуваченого , суд , згідно ст. 66 КК України, визнає щире каяття, перебування на утриманні неповнолітньої доньки та двох малолітніх дітей співмешканки , відшкодування збитків потерпілому .
Обставин , що обтяжують покарання обвинуваченого , передбачених ст. 67 КК України, суд не встановив
При цьому суд приймає до уваги заяву ОСОБА_4 про надання оцінки його діям , щире каяття . Такі виводи суду базуються на рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року .
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Так , в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено , що виконання вироку , який передбачає позбавлення свободи , призупиняють , якщо можна розраховувати , що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу , спричиненого відбуванням покарання .
Кримінальний суд має враховувати особу засудженого , його стаж злочинної діяльності , обставини скоєного ним злочину , його поведінку після злочину , умови його життя та наслідки , яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним»; у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008 року) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Враховуючи національні та Європейські закони , дані про особу обвинуваченого , який має на утриманні 2-х малолітніх дітей співмешканки, неповнолітню доньку ОСОБА_24 астасію , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивні характеристики за попереднім місцем проживання та місцем проживання в даний час , постійне місце проживання , щире каяття та відшкодування матеріальних збитків потерпілому , що пом`якшують його покарання, суд вважає , що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без впливу, спричиненого відбуванням покарання , тобто без ізоляції від суспільства, йому доцільно обрати мінімальну міру покарання , передбачену ч. 1 ст. 121 КК України ,звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням , застосувати до нього ст. 75, 76 КК України, що служитиме обвинуваченому попередженням, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення ним нових злочинів і свідчить про дотримання судом принципів «рівних можливостей та справедливого судового розгляду , встановлених в ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року .
Згідно ст.. 1 Закону України « Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом , який у випадках , передбачених КПК України , застосовується щодо підозрюваного , обвинуваченого та засудженого , вирок щодо якого не набрав законної сили .
Обвинувачений ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні утримувався під вартою з 23.03.2014 року по 24.07.2015 року , тобто 1 (один) рік та 4 (чотири ) місяці .
Згідно вимог Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-7 , який набрав чинності 24.12.2015 року , до ч. 5 ст. 72 КК України внесено зміни .
Відповідно до п. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження , у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення , провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
Таким чином , суд приходить до висновку , що в строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 23..03.2014 року по 24.07.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі .
Керуючись ст.ст. 368,369,370,373,374 КПК України , суд
У х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання по ч. 1 ст.. 121 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Відповідно до вимог п. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_4 з 23..03.2014 року по 24.07.2015 року включно , тобто 1 рік 4 місяці з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і визначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання з урахуванням відбутого на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі .
В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням.. Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки .
Згідно ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та систематично зявлятися в інспекцію на реєстрацію.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вільшанським РВ УМВС України в Кіровоградській області 14.09.1998 року :
- на користь держави витрати по оплаті судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 3548 ( три тисячі п`ятсот сорок вісім ) грн 16 коп.
- на користь Добровеличківської центральної районної лікарні , р/р-433, МФО 823016, код 01995143 ГУДКСУ в Кіровоградській області кошти , витрачені на лікування потерпілого від злочину в розмірі 2431 ( дві тисячі чотириста тридцять одну) грн 40 грн .
Речові докази по справі чотири кухонні ножі, що знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області знищити, як такі, що не являють собою цінності ,

- чоловічий светр коричневого та сірого кольорів та футболку білого кольору, що знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення , а для особи , яка перебуває під вартою , строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .
Учаснику судового провадження , який не був присутній в залі судового засідання , копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення .
Суддя: ОСОБА_1