Єдиний унікальний номер 229/915/14-к Номер провадження 11-кп/775/1017/2016

В И Р О К

Іменем України

19 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

у складі: головуючогосудді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області у м. Бахмуті

кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0001295,

за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_5

на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 29 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 УК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки з застосуванням ст.76 УК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 50000 грн. в іншій частині позову відмовлено.

З ПАТ СК "Провідна" стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 13764 грн. в іншій частині позову відмовлено.

ВСТАНОВИВ:

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 вчинили злочин за таких обставин.

13 листопада 2013 року приблизно о 15 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснюючи рух по проїжджій частині вул..Московська, м.Дружківка, з боку м.Костянтинівка в напрямку м.Краматорськ. На шляху прямування, проїжджаючи ділянку дороги в районі перетину з вул..Франко, водій ОСОБА_7 діючи в порушення вимог п.12,3, п.12,4, п.12,9 «б» Правил дорожнього руху України необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, неуважно стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміни, але маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, та бачити пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзджу частину вул..Московська (рухаючись зліва направило відносно руху транспортного засобу), своєчасно не вживав заходів до зниження швидкості або зупинки керованого автомобілю «ВАЗ - 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , правою передньою частиною кузова вказаного транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події ОСОБА_10 була смертельно травмована.

Смерть громадянки ОСОБА_10 настала від поєднаної травми голови, шиї, грудей, живота, зачеревневого простору тазу та кінцівок, травми шиї та грудей зчленування, що супроводжувалися розривом, між 7 шийним та 1 грудними хребцями з повним розривом спинного мозку та його оболонок, множинними переломами ребер, забиттям лівої легені, крововиливами середостіння та в ліву плевральну порожнину.

Потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що не погоджується з вироком суду першої інстанції та вважає його таким що підлягає скасуванню з винесенням нового вироку у зв`язку з м`якістю призначеного покарання за вчинений злочин, безпідставним звільненням від відбування покарання та невідшкодування винним в повному обсязі причиненої потерпілій моральній шкоди. Просить вирок скасувати, винести новий вирок, яким призначити обвинуваченому максимальне покарання, яке передбачене санкцією за вчинений злочин, з позбавленням права керувати транспортними засобами. Позовні вимоги до ОСОБА_7 та страхової компанії ПАТ СК «Провідна» просить задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, потерпілу ОСОБА_12 та її представника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги потерпілої, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Висновки суду, що обвинувачений ОСОБА_13 за встановлених у вироку обставин, керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, наведеними у вироку суду першої інстанції.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_14 за ч.2 ст.286 КК.

Фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини ОСОБА_14 та кваліфікація його дій в апеляції не оспорюються і відповідно до вимог ст.404 КПК вирок суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги потерпілої про безпідставне звільнення ОСОБА_14 від покарання та неправильне призначення покарання є обґрунтованими.

Суд призначив ОСОБА_14 основне покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням та не застосувавши додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, неправильно застосував кримінальний закон.

Згідно вимог ст.75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи є підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним покарання.

Передбачені кримінальним законом підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання у порядку ст.75 КК відсутні. Суд першої інстанції своє рішення в цій частині обґрунтував тим, що ОСОБА_13 має на утриманні малолітню дитину і відшкодував потерпілій ОСОБА_15 витрати на поховання.

У той же час суд, хоча і зазначив у вироку, проте фактично не врахував тяжкість вчиненого злочину, наслідки, які наступили у результаті злочинної недбалості ОСОБА_14 . Обставини, на які послався суд (що ОСОБА_13 має на утриманні малолітню дитину і відшкодував потерпілій ОСОБА_15 витрати на поховання) , можуть розглядатися, як такі, що пом`якшують покарання, але не можуть враховуватися також і як обставини, що дають підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним покарання.

На порушення вимог ст.374 КПК суд у вироку не навів мотивів, за яким не застосував до ОСОБА_14 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Конкретні обставини вчинення злочину, те, що у результаті злочинної недбалості обвинуваченого наступили тяжкі наслідки смерть людини, дає колегії суддів підстави для висновку, що до ОСОБА_14 відповідно до вимог ст.. 65 КК має бути застосовано додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК.

Тому відповідно до вимог ст.420 КПК вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_14 в частині звільнення його від відбування покарання та необхідності застосування більш тяжкого покарання підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Призначене у межах санкції ч.2 ст.286 КК покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки відповідає вимогам ст..65 КК, воно є достатнім і необхідним для виправлення винного і попередження нових злочинів.

У той же час підстави для зміни вироку у частині рішення щодо заявленого потерпілою ОСОБА_16 цивільного позову відсутні. ЇЇ позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_14 моральної шкоди у сумі 50 тисяч гривень задоволені повністю. Підтави для збільшення суми стягнення з страхової компанії «Провідна» відсутні. Рішення суду відповідає вимогам ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якій визначено, що розмір відшкодування за рахунок страховика має дорівнювати 12 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ст.124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені витрати. Суд правильно вказав у вироку, що потерпіла ОСОБА_9 не надала суду документального підтвердження витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419, 420 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 29 червня 2016 року року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначення покарання та звільнення його від відбування покарання у порядку ст.75 КК України скасувати та у цій частині винести новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття під варту в порядку виконання вироку.

В решті вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: