АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2549/16-к Номер провадження 11-кп/786/724/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора засудженогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чирчик Ташкентської області Республіки Узбекистан, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, судимого:

7 серпня 2013 року Білогірським районним судом Автономної Республіки Крим за ч.2 ст.365, ч.4 ст.368, ч.1 ст.70, ст.54 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 2 роки, зі штрафом в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 11900 грн., з позбавленням спеціального звання старший лейтенант міліції та з конфіскацією майна, яке є його власністю,

задоволена його заява про заміну невідбутої частини покарання, призначеного вироком Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 7 серпня 2013 року у виді позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці 26 днів, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням 20% заробітної плати на користь держави із залишенням додаткової міри покарання - позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 2 роки.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення та відбув половину строку покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви засудженого. При цьому зазначає, що строк невідбутої частини покарання становить 2 роки 3 місяці 26 днів, що перевищує максимальну межу, встановлену у Загальній частині КК України для виправних робіт, а тому до ОСОБА_7 не можуть бути застосовані приписи ст.82 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування засудженого відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України о собам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Підстава зазначеного виду заміни покарання складається з двох обов`язкових елементів: становлення засудженого на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України) та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч.4 ст.82 цього Кодексу).

В апеляційній скарзі прокурора не заперечується наявність цих двох складових щодо ОСОБА_7 .
Доводи скарги про неможливість заміни покарання більш м`яким через те, що строк невідбутої частини покарання перевищує максимальну межу, встановлену у Загальній частині КК України для виправних робіт, суперечить вимогам закону з огляду на таке.

Відповідно до вимог закону, суд заміняє особі невідбуту частину покарання іншим, більш м`яким його видом, додержуючись таких правил:

-покарання, яким замінюється невідбута частина раніше призначеного особі покарання, має бути більш м`яким, тобто знаходитися на «сходинках покарань» у ст.51 КК України вище за покарання, яке замінюється;

-це покарання обов`язково повинно бути строковим;

-строк більш м`якого покарання повинен бути визначений у межах, встановлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання;

-тривалість більш м`якого покарання не повинна перевищувати строку невідбутої частини покарання, раніше призначеного вироком суду.

Таким чином, закон не містить заборони застосування приписів ч.1 ст.82 КК України в разі перевищення строку невідбутої частини покарання максимальній межі, встановленій у Загальній частині КК України для виправних робіт.

Разом з тим, замінюючи ОСОБА_7 невідбуту частину покарання виправними роботами, суд порушив приписи ст.57 КК України, яка встановлює тривалість цього виду покарання на строк від 6 місяців до двох років, оскільки встановив строк виправних робіт 2 роки 3 місяці 26 днів.

Враховуючи наведене, рішення суду підлягає зміні у зв`язку зі зменшенням строку покарання у виді виправних робіт до двох років.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.407 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Замінити ОСОБА_7 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Білогірського районного суду Автономної Республіки Крим від 7 серпня 2013 року у виді позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці 26 днів, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням 20% заробітної плати на користь держави.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4