АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2120/1-913/11 Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11/791/33/16 ОСОБА_1
категорія: ст. 191 ч. 3 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 р. жовтня місяця „19 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисників:ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
засуджених:ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , засудженого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 18 жовтня 2013 року, -

встановила:

Цим вироком засуджено:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,
- за ст. 191 ч. 3 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_10 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід підписка про невиїзд.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше не судимого,
- за ст. 191 ч. 3 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_11 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, раніше не судимого,

- за ст. 191 ч. 3 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_12 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, раніше не судимого,

- за ст. 191 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_13 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_13 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, раніше не судимого,

- за ст. 27 ч. 5, ст. 191 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_14 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_14 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України виправдані.
Постановлено стягнути за проведення експертиз в рахунок держави:
- в особі Одеського НДІСЕ: з ОСОБА_10 - 312,67 грн., ОСОБА_13 - 175,88 грн., ОСОБА_14 - 175,88 грн., ОСОБА_11 - 488,55 грн., ОСОБА_15 - 488,55 грн.
- в особі Львівського НДІСЕ: з ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по 1025,50 грн. з кожного.
Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 визнані винними і засуджені за злочини, вчиненні ними за таких обставин.

1. Наприкінці травня 2011 р. начальник відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці «Локомотивне депо «Херсон» ОСОБА_10 , за попередньою домовленістю із заступником начальника депо по експлуатації ОСОБА_11 та машиністом-інструктором по теплоенергетиці ОСОБА_16 вчинили спільні злочинні дії, спрямовані на створення в підприємстві не облікованих лишків дизельного пального, а в подальшому заволоділи ними і обернули на свою користь.
Так, ОСОБА_10 , як службова та матеріально відповідальна особа, виконуюча організаційно-розпорядчі обов`язки, користуючись своїм керівним становищем, брав на себе функції з загального керівництва протиправною діяльністю, забезпечення безперешкодного вчинення злочинних дій та приховування злочину, ОСОБА_11 , як службова та матеріально - відповідальна особа, виконуюча обов`язки щодо керівництва машиністами-інструкторами - безпосередньо впроваджував та контролював дотримання схем створення не облікованих лишків дизельного пального, протиправного заволодіння ним, а також здійснював розподіл коштів, одержаних від реалізації зазначеного майна, ОСОБА_16 , як службова особа, виконуюча обов`язки по розробці диференційних норм витрат палива на тягу поїздів та здійснення контрольних поїздок по перевірці використання норм витрат палива, в свою чергу, безпосередньо формував не обліковані лишки дизельного пального шляхом економії під час керування локомотивами та внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів з обліку витрат пального, визначав місце їх зберігання та шляхи реалізації.
Реалізуючи спільний протиправний задум, ОСОБА_11 за місцем роботи - у локомотивному депо «Херсон» 03 червня 2011 р., виконуючи вказівку ОСОБА_10 , дав команду ОСОБА_17 внести у маршрутний лист № 1772 від 03.06.2011 р. завідомо неправдиві відомості про заправку тепловозу № 2747 дизельним пальним в загальній кількості 2500 літрів, достовірно знаючи при цьому, що фактично зазначена кількість дизельного пального в баки локомотива не заливалася, а була залишена в резервуарах складу паливно-мастильних матеріалів відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо «Херсон» за адресою: м. Херсон, вул. Паровозна, 129, а в подальшому, у кількості 2450 літрів, умисно, незаконно, безпідставно вивезена ними за межі локомотивного депо «Херсон» для реалізації.
Так, 03 червня 2011 р. в період з 08.00 год. по 08.20 год. ОСОБА_10 , зловживаючи своїм службовим становищем, а саме: передбаченим Посадовою інструкцією начальника локомотивного депо від 29.06.2009 р. правом вимагання від усіх робітників депо безумовного виконання розпоряджень безпосередніх керівників, надав вказівку охороні депо щодо пропуску на територію без оформлення будь-яких документів автомобіля марки ГАЗ - 33073, д.н. НОМЕР_1 та в подальшому безперешкодного випуску вказаного автомобіля з території підприємства. В свою чергу ОСОБА_11 , діючи відповідно до спільної злочинної домовленості, зловживаючи своїм службовим становищем, а саме: передбаченим Посадовою інструкцією заступника начальника локомотивного депо з експлуатації від 01.10.2010 р. правом загального керівництва зазначеним підприємством, посилаючись на розпорядження ОСОБА_10 , надав вказівку бригадиру бази палива ОСОБА_17 заправити в цистерну вказаного вище автомобіля дизельне пальне в загальній кількості 2450 л. на суму 18997,60 грн. без документального оформлення, що тою було зроблено, без усвідомлення дійсних злочинних намірів та не будучи обізнаною щодо них. Означене пальне було вивезено з території депо до промислової бази за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшої реалізації, тобто ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_16 одержали можливість вільно розпорядитися вказаним майном на власний розсуд.
В цей же день, в ході огляду місця події - території промислової бази за адресою: м. Херсон, вул. Ракетна, 110, співробітниками Служби безпеки України в цистерні автомобіля марки ГАЗ - 33073, державний номер НОМЕР_1 виявлено рідину з різким запахом нафтопродуктів, яка згідно протоколу випробувань № 2 від 08.06.2011 р. атестованої вимірювальної лабораторії ПрАТ «Херсонський НПЗ» належить до однієї партії з паливом, яке зберігається в резервуарах дизельного пального складу паливно-мастильних матеріалів відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці «Локомотивне депо «Херсон».
Таким чином, 03.06.2011р., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , будучи службовими особами, умисно, діючи за попередньою змовою між собою, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділи майном відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці «Локомотивне депо «Херсон» - дизельним пальним в загальній кількості 2450 літрів на загальну суму 18997,60 грн., чим заподіяли державі в особі Державного підприємства «Одеська залізниця» матеріальні збитки на вказану суму.
2. Продовжуючи спільну злочинну діяльність, ОСОБА_11 , ОСОБА_16 залучили до вчинення спільних протиправних дій виконуючого обов`язки машиніста-інструктора локомотивних бригад депо ОСОБА_13 та громадянина України ОСОБА_14 .
У відповідності до спільної злочинної домовленості ОСОБА_14 , маючи у приватній власності автомобіль марки ГАЗ 33021, д.н. НОМЕР_2 , під час зупинок тепловозів під керуванням ОСОБА_16 та ОСОБА_13 повинен був забезпечити можливість зливання лишків дизельного пального із баків у ємкості власного автомобіля, а також здійснити їх реалізацію приватним особам. В подальшому, грошові кошти, отримані за дизельне пальне ОСОБА_14 мав передавати ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які в свою чергу надаватимуть їх ОСОБА_11 для розподілу між ними.
16 липня 2011 р. в період 10.15 год. по 11.06 год., ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , будучи службовими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, а саме: передбаченими Посадовими інструкціями заступника начальника локомотивного депо з експлуатації від 01.10.2010р. та машиніста-інструктора по теплоенергетиці, правом вимагання від усіх працівників локомотивних бригад виконання правил техніки експлуатації і посадових інструкцій, а також здійснення контролю витрат дизельного палива кожною локомотивною бригадою та доступу на всі види тягового рухомого складу, під час екіпірування (заправки пальним) тепловозу 2 ТЭ10М № 2653 (маршрут № 257 по ділянкам вантажного руху Херсон-Красноперекоп, Красноперекоп-Херсон), надали вказівку екіпірувальнику депо ОСОБА_18 щодо залиття у баки зазначеного тепловозу на 293 літра дизельного пального більше ніж визначено в журналі екіпірування. При цьому, з метою приховування зазначених не облікованих лишків дизельного пального у маршрутний лист № 257 від 16.07.2011 р. відомості щодо них внесені не були.
16липня 2011 р., в період з 12.08 год. по 21.08 год., ОСОБА_16 керуючи тепловозом 2ТЭ10М № 2653 по маршруту № 257 здійснив економію дизельного пального, сформувавши надлишок у баках секцій «А» та «Б» в загальній кількості 774 літри. В цей же день, після повернення до відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці «Локомотивне депо «Херсон» о 21.45 год., ОСОБА_16 передав зазначений тепловоз ОСОБА_13 для здійснення тим під час чергової поїздки протиправного зливу дизельного пального в автомобіль ГАЗ 33021, д.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_14 з метою подальшої реалізації та обернення виручених коштів на користь спільників.
При цьому, з метою приховування не облікованих лишків дизельного пального, в порушення вимог своїх посадових інструкцій, відомості щодо їх фактичної наявності під час здачі-приймання локомотиву 2ТЭ10М №2653 ОСОБА_19 та ОСОБА_13 до маршрутних листів № 257 від 16.07.2011 року та № 291 від 16.07.2011р., внесено не було.
Реалізуючи спільний злочинний задум, 17 липня 2011 р. з 01.09 год. по 01.32 год. ОСОБА_13 , керуючи тепловозом 2ТЭ10М № 2653 (маршрут № 291 по ділянкам вантажного руху: Херсон-Апостолово; Апостолово-Миколаїв; Миколаїв-Херсон), з метою протиправного злиття дизельного пального, з використанням телефонного зв`язку попередньо домовився з ОСОБА_14 про час та місце зупинки локомотива. При цьому, ОСОБА_13 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, а саме: передбаченим Посадовою інструкцією машиніста-інструктора, правом доступу до роботи пристроїв «Дельта - СУ» на тепловозах, здійснив відключення системи контролю параметрів роботи тепловозів (СКПРТ) «Дельта - СУ» на секції «Б» тепловозу 2ТЭ10М №2653 для запобігання фіксації приборами факту злочинних дій щодо пального.
17липня 2011 р. в період 01.32 год. по 01.50 год. ОСОБА_13 , у заздалегідь домовленому з ОСОБА_20 місці, здійснив позапланову зупинку на червоно-жовтий сигнал світлофору на перегоні від станції «Херсон» до станції «Снігурівка» (Миколаївська область). Під час зупинки, яка тривала 13 хвилин, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 із баку локомотиву 2ТЭ10М №2653 до ємкостей, розташованих в належному останньому автомобілі ГАЗ 33021, д.н. НОМЕР_2 , було злито дизельне пальне в загальній кількості 1144 літрів на суму 8603,50 грн.
Після повернення о 11.46 год. 17.07.2011р., з метою приховування незаконного злиття дизельного пального, в порушення вимог Посадової інструкції відомості щодо перевитрати дизельного пального тепловозом 2ТЭ10М № 2653 в загальній кількості 1144 літрів, ОСОБА_13 до маршрутного листа № 291 внесено не було.
В цей же день, ОСОБА_14 частину коштів, отриманих за реалізацію дизельного пального в кількості 1144 літрів залишив собі, а іншу частину коштів у сумі 7000 грн. передав ОСОБА_13 , які було розподілено порівну між ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , обернуто ними на свою користь та використано на власний розсуд.
Таким чином, в період з 16 по 17 липня 2011 р., ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , будучи службовими особами, умисно, за попередньою змовою між собою та громадянином України ОСОБА_14 зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділи майном відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці «Локомотивне депо «Херсон» - дизельним пальним в загальній кількості 1144 літри на загальну суму 8603,50 грн., чим заподіяли державі в особі Державного підприємства «Одеська залізниця» матеріальні збитки на вказану суму.

У апеляції захисник ОСОБА_9 посилається на однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що висновок суду про винуватість ОСОБА_14 ґрунтується виключно на припущеннях, а не на достатніх та допустимих доказах. Про причетність ОСОБА_14 до вчинення злочину вказано лише у явках з повинною ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , від яких останні у подальшому відмовилися, а сам ОСОБА_21 вважає, що ОСОБА_22 та ОСОБА_23 обмовили його у вчинені злочину. Вважає, що судову залізнично-транспортну експертизу проведено на підставі припустимих (недостовірних) даних у зв`язку з чим, вона не може бути використана як доказ по справі, оскільки під час досудового слідства та судового розгляду не проводилося дослідження на справність приладу СКПРТ „Дельта СУ. У ході оперативно-технічних заходів та слідчий дій не встановлено як фактичний об`єм викраденого дизельного пального так чи відбувалися ці події взагалі. Окрім того, негласні оперативно-технічні та оперативно-розшукові заходи проведено без відповідної ухвали апеляційного суду, у зв`язку з чим здобуті у такий спосіб докази у справі є недопустимими. Просить вирок суду скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд.

У апеляції засудженого ОСОБА_14 зазначені аналогічні доводи, що і в апеляції його захисника ОСОБА_9 та прохання про скасування вироку і ухвалення щодо нього нового виправдувального вироку.

У апеляції захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_11 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дії ОСОБА_11 за першим епізодом обвинувачення об`єктивно заключаються лише в усній передачі екіпірувальнику депо Сокирській вказівки ОСОБА_10 про заправку автоцистерни 2450 літрами дизельного пального для маневрового тепловозу без мети їх викрадення. Зазначені обставини підтверджуються показаннями підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в судовому засіданні, які підтвердили що змови з ОСОБА_11 щодо створення лишків дизпалива у них не було; свідка ОСОБА_24 , яка підтвердила, що ОСОБА_25 передав їй вказівку ОСОБА_26 про заправку 2450 літрів дизпалива для маневрового тепловозу ЧМЕ-3 в автоцистерну; свідка ОСОБА_27 , який підтвердив, що з ОСОБА_11 до моменту затримання знайомий не був та заправляв автомобіль на паливному складі депо за вказівкою ОСОБА_26 . Також зазначає, що за другим епізодом обвинувачення причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину ґрунтується виключно на показаннях ОСОБА_12 в якості свідка на досудовому слідстві та у його явці з повинною, від яких ОСОБА_22 в судовому засіданні відмовився. Показання ж інших свідків по справі не підтверджують провини ОСОБА_11 у причетності до викрадення дизпалива 16 липня 2011 року. У зв`язку з чим просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 191 КК України скасувати та закрити щодо нього провадження у справі за відсутності в його діях складу злочину.

У апеляції засуджений ОСОБА_12 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувачення ґрунтується виключно на його явці з повинною, яку він переписав з протоколу його допиту у якості свідка. Насправді він слідчим не допитувався та зазначених у протоколі допиту свідчень не давав. Вивіз 2450 літрів дизпалива автомобілем ГАЗ-33073 був санкціонований в інтересах виробництва самим начальником локомотивного депо ОСОБА_10 . Він взагалі відношення до транспортування дизпалива не мав, оскільки не був безпосереднім керівником та не мав ніяких службових повноважень надавати вказівки працівникам складу дизельного пального та служби охорони щодо завантаження автомобіля дизпаливом та його виїзду за межі локомотивного депо. Епізод обвинувачення у викраденні надлишків дизпалива ОСОБА_13 та злиття їх до автомобіля ОСОБА_14 не підтверджений жодними доказами. Так об`єктивно не зафіксований факт економії дизпалива у кількості 1144 літри ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не зафіксований факт зливу цієї кількості дизпалива до автомобіля ОСОБА_14 , не зафіксована реалізація дизпалива ОСОБА_14 та отримання від нього грошових коштів ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Відомості про факт залиття 16.07.2011 року дизпалива на 293 літри більше, ніж визначено в журналі екіпірування, до баків тепловозу 2ТЕ10М № 2653 у маршрутному листі відсутні, а документальної і фактичної недостачі на складі дизельного пального під час чергування екіпірувальника депо ОСОБА_18 не виявлено. Факт економії дизельного пального в кількості 774 літра ОСОБА_12 і передачі ним тепловозу 2ТЕ10М № 2653 машиністу ОСОБА_13 разом з саме цією кількістю дизельного пального не доведений, оскільки ґрунтується на показаннях приладу „Дельта-СУ який немає статусу вимірювального. Таким чином, висновок суду про економію дизельного пального машиністами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з наступним привласненням ними дизпалива, базується на недостовірних даних і не може вважатися належним доказом. Показання свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_18 , ОСОБА_35 , на які суд послався у вироку, як на докази заволодіння ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 дизельним пальним, у кількості 1144 літри, такими не являються, оскільки жоден з цих свідків не був очевидцем заволодіння дизпаливом, його зливу та реалізації. У зв`язку з чим просить вирок суду скасувати і закрити провадження у справі.

У апеляції засуджений ОСОБА_13 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувачення ОСОБА_13 ґрунтується виключно на його явці з повинною, яку він переписав з протоколу його допиту у якості свідка. Насправді він слідчим не допитувався та зазначених у протоколі допиту свідчень не давав. Явка з повинною була отримана від нього оперативними співробітниками УСБУ у Херсонській області внаслідок застосування психологічного тиску у зв`язку з чим він вніс у неї недостовірні дані.

Епізод обвинувачення у викраденні надлишків дизпалива ОСОБА_13 та злиття їх до автомобіля ОСОБА_14 не підтверджений жодними доказами. Об`єктивно не зафіксований факт економії дизпалива у кількості 1144 літри ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не зафіксований факт зливу цієї кількості дизпалива до автомобіля ОСОБА_14 , не зафіксована реалізація дизпалива ОСОБА_14 та отримання від нього грошових коштів ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Відомості про факт залиття 16.07.2011 року дизпалива на 293 літри більше, ніж визначено в журналі екіпірування, до баків тепловозу 2ТЕ10М № 2653 у маршрутному листі відсутні, а документальної і фактичної недостачі на складі дизельного пального під час чергування екіпірувальника депо ОСОБА_18 не виявлено. Факт економії дизельного пального в кількості 774 літра ОСОБА_12 і передачі ним тепловозу 2ТЕ10М № 2653 машиністу ОСОБА_13 разом з саме цією кількістю дизельного пального не доведений, оскільки ґрунтується на показаннях приладу „Дельта-СУ який немає статусу вимірювального. Таким чином, висновок суду про економію дизельного пального машиністами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з наступним привласненням ними дизпалива, базується на недостовірних даних і не може вважатися належним доказом. Показання свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_18 , ОСОБА_35 , на які суд послався у вироку, як на докази заволодіння ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 дизельним пальним, у кількості 1144 літри, такими не являються, оскільки жоден з цих свідків не був очевидцем заволодіння дизпаливом, його зливу та реалізації. У зв`язку з чим просить вирок суду скасувати і закрити провадження у справі.

В апеляції захисник ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що всі докази вини ОСОБА_10 , зазначені у вироку підтверджують лише факт вивозу пального за територію локомотивного депо, але жодним чином не підтверджують як умислу ОСОБА_10 на заволодіння цим пальним, так і дії спрямовані на реалізацію пального. Пояснення ОСОБА_10 в судовому засіданні нічим не спростовані, а висновки про начебто заплановане викрадення пального нічим не підтверджуються. Допитані в судовому засіданні підсудні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свою вину також не визнали, а підсудний ОСОБА_12 взагалі не зміг надати ніяких пояснень з приводу заправки дизельним пальним автомобіля-цистерни ОСОБА_36 . Показання підсудного ОСОБА_11 про те, що саме він запропонував ОСОБА_10 проводити заправку маневрового тепловоза в смт. Снігурівка з допомогою автомобіля повністю співпадають з поясненнями ОСОБА_10 та спростовують будь-який злочинний намір ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_22 . Пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про мету вивозу дизельного пального заправку тепловоза в смт. Снігурівка підтверджені показанням свідка ОСОБА_17 . Окрім того, в матеріалах кримінальної справи немає жодного доказу нестачі дизельного пального в депо „Херсон. У зв`язку з чим просить вирок суду щодо ОСОБА_10 скасувати і закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_10 складу злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляцій, думку прокурора, яка вважала вирок суду законним і обґрунтованим, але просила змінити вирок його в частині призначення додаткового покарання засудженим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , виключивши з резолютивної частини вироку рішення суду про позбавлення ОСОБА_12 і ОСОБА_13 права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки, а ОСОБА_14 права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки, заслухавши захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтримали свої апеляції та просили їх задовольнити, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, в останньому слові засуджені просили винести справедливе рішення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів проходить до висновку, що апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що орган досудового слідства допустив порушення вимог ст. 22 КПК України про всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність, в редакції Законів № 2549-12 від 07.07.92, № 2246-III від 18.0.2001, негласне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, зняття інформації з каналів зв`язку, контроль за листуванням, телефонними розмовами, телеграфною та іншою кореспонденцією, застосування інших технічних засобів одержання інформації проводяться за рішенням суду, прийнятим за поданням керівника відповідного оперативного підрозділу або його заступника. Застосування цих заходів проводиться виключно з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо. За результатами здійснення зазначених оперативно-розшукових заходів складається протокол з відповідними додатками, який підлягає використанню як джерело доказів у кримінальному судочинстві.

У рішенні суду зазначаються: точна назва заходу, термін його застосування, особа щодо якої має здійснюватися такий захід, та орган, якому надано відповідний дозвіл.

Вирок, який є предметом оскарження, ґрунтуються, у тому числі, на доказах, одержаних у результаті аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 (т. 6 а.с. 75-76; т. 7 а. с. 2-3; т. 7 а.с. 11-14).

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 порушував питання про недопустимість таких доказів з огляду на недоведеність їх санкціонування у встановленому законом порядку.

При цьому поза увагою суду залишилася відсутність належних доказів надання судових дозволів на втручання у приватне спілкування ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у формі їх аудіо-, відеоконтролю.

У матеріалах кримінальної справи відсутні відомості, які конкретно негласні слідчі (розшукові) дії були санкціоновані судом, щодо кого саме, на який строк та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб, передбачених відповідними судовими рішеннями. Тобто з достатньою повнотою не з`ясовано правові підстави та порядок застосування заходів, які тимчасово обмежували конституційні права і свободи ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , що становило основний критерій допустимості їх результатів як джерела доказів.

Таким чином, органами досудового розслідування до матеріалів кримінальної справи не долучено належних доказів надання судових дозволів на втручання у приватне спілкування ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у формі їх аудіо-, відеоконтролю, а судом не досліджено обставин, про дослідження яких порушувалося питання в судовому засіданні стороною захисту, і які мають істотне значення для вирішення питання про допустимість доказів, покладених в основу вироку, та входять до предмету доказування у кримінальній справі.

Оскільки вказані недоліки досудового слідства неможливо усунути в судовому засіданні, тому справа підлягає направленню на додаткове розслідування.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (1960 року), колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляції захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_14 , засудженого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 18 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , - скасувати, а справу направити на додаткове розслідування прокурору Херсонської області.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ _____________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3