Ухвала
іменем україни

23 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0002123 касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

За вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, такого, що не має судимості,

визнано невинуватими і виправдано за відсутності в діянні складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачено у тому, що він з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, кримінальні справи щодо яких розглядаються Залізничним районним судом м. Львова, умисно викрав і знищив особливо важливі документи, що перебували в матеріалах справ № 462/4380/13к (за обвинуваченням за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 358 КК), № 1309/9648/12 (за обвинуваченням за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190, частинами 3, 4 ст. 358 КК). Так, 01 липня 2013 року близько 10.00 год. у приміщенні вищевказаного суду ОСОБА_6 під час ознайомлення з томом № 1 справи № 462/4380/1Зк, викрав: свої пояснення (а. с. 36); другий аркуш протоколу свого допиту (а. с. 44); протокол свого допиту як підозрюваного (а. с. 51, 52); постанову про обрання йому запобіжного заходу(а. с. 53); другий аркуш постанови про притягнення його як обвинуваченого (а. с. 60); протокол про його привід(а. с. 61); протокол його допиту як обвинуваченого(а. с. 62); протокол виїмки анкети-заяви на видачу кредиту на ім`я ОСОБА_6 (а. с. 87); протокол його ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 112, 113). 16 липня 2013 року близько 10.00 год. у приміщенні того ж суду ОСОБА_6 умисно викрав з тієї ж справи та знищив такі особливо важливі документи: протокол свого допиту (а. с. 116, 117); протокол свого ознайомлення з матеріалами за ч. 1 ст. 121 КК (а. с. 153, 154). 25 липня 2013 року близько 10.00 год. у тому ж суді ОСОБА_6 повторно умисно викрав і знищив такі особливо важливі документи з матеріалів справи № 1309/9648/12: видаткові касові ордери про отримання ним коштів у КС «Християнська злагода» (т. 179, а. с. 28); заяву-анкету (а. с. 13); кредитний договір із ним (а. с. 2630); додатки до кредитного договору (а. с. 105); додаток до кредитного договору від 19 травня 2008 року між КС «Християнська злагода» та ОСОБА_8 (а. с. 189); видатковий касовий ордер (т. 189, а. с. 190). 31 липня 2013 року близько 11.40 год. ОСОБА_6 у приміщенні Апеляційного суду Львівської області повторно умисно викрав і знищив такі особливо важливі документи: свою заяву як поручителя (т. 180, а. с. 130131); заяву про отримання кредиту від 13 травня 2008 року(а. с. 252253); додаток до анкети від 13 травня 2008 року(а. с. 254); протокол свого допиту як свідка(а. с. 8890, 222).
ОСОБА_7 обвинувачено у тому, що він 31 липня 2013 року близько 11.40 год. у приміщенні Апеляційного суду Львівської області при ознайомленні з матеріалами кримінальної справи №1309/9648/12 в особистих інтересах та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190, частинами 3, 4 ст. 358 КК, умисно викрав і знищив такі особливо важливі документи з томів № 162, 164, 206: видаткові касові ордери від 23 лютого 2007 року № 746, від 26 лютого 2007 року № 785, від 27 лютого 2007 року № 818, від 28 лютого 2007 року № 833 (т. 162, а. с. 237238); довідку про заробітну плату ОСОБА_9 (т. 164, а. с. 32,).
Виправдовуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор у судовому засіданні не довів їх винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК. Суд зазначив, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а частина доказів, наданих стороною обвинувачення, є недопустимими.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд усупереч вимогам ст. 419 КПК не дав належної вмотивованої оцінки усім апеляційним доводам прокурора про незаконність виправдувального вироку.

У запереченнях захисник та виправданий ОСОБА_7 просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційної скарги і просив залишити ухвалу апеляційного суду без зміни, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, крім іншого, зазначаються мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. А при залишенні апеляційної скарги без задоволення у цій ухвалі мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необгрунтованою.
З кримінального провадження убачається, що апеляційний суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Не погоджуючись із виправдувальним вироком місцевого суду, прокурор подав апеляційну скрагу, в якій виклав доводи про те, що вирок не є належно мотивованим та обґрунтованим, висновки у ньому не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать доказам (показанням свідків), визнання деяких доказів недопустимими зроблено без посилання на закон. Крім того, у скарзі стверджувалося про порушення головуючим у справі таємниці нарадчої кімнати.

Зі змісту ухвали апеляційного суду убачається, що у ній містяться докладні мотиви відхилення вищевказаних доводів, викладених прокурором в апеляційній скарзі.
Зокрема, проаналізовано показання виправданих осіб, понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Що стосується доводів про те, що місцевий суд неправомірно відхилив посилання сторони обвинувачення як на доказ винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на акти працівників Залізничного районного суду м. Львова, протоколи огляду кримінальних справ та на заяви обвинувачених про ознайомлення їх з матеріалами, то апеляційний суд у своїй ухвалі обґрунтовано зазначив, що перелічені докази лише підтверджують факт відсутності документів у справах та ознайомлення зі справами обвинувачених, а не те, що саме вони викрали і знищили відсутні документи, доказів чого не було встановлено.
Належно перевірив апеляційний суд і довід про порушення головуючим таємниці нарадчої кімнати, на спростування чого навів переконливі мотиви, з якими погоджується колегія суддів.
У підсумку цей суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з боку місцевого суду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження, які би вплинули на правильність висновків цього суду, а тому немає підстав для скасування виправдувального вироку.
Таким чином, касаційну скаргу не може бути задоволено.
Керуючись статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2