Апеляційний суд Черкаської області
Справа№ 11-486/2010 р. Головуючий по 1 інстанції Савранський О.А.
Категорія ст. 124 Доповідач в апеляційійш інстанції ОСОБА_1
ВИРОК IMEHEM УКРАЇНИ

"26" серпня 2010 р. Колегія суддів апеляційного суду Черкаської області в складі:

судової палати в кримінальних справах

Головуючого - судді Літвінцева В.М.

суддів Лиги М.П., Кекуха В.Ф.

за участі прокурора Лєнкової Н.Д.

потерпілої ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

та його захисника -

адвоката ОСОБА_4

секретарів судових

засідань ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку апеляції з проведениям часткового судового слідства кримінальну справу за апеляціями помпрокурора Корсунь-Шевченківського району Черкаської області ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_8 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 3 червня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель ІНФОРМАЦІЯ_3 ( вул. Тищика, 12), українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодружений, утриманців не має, непрацюючий, невійськовозобов'язаний, раніше не судимий, -

визнаний винним у скоенні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, i йому призначено покарання у виді двох років обмеження волі та з урахуванням терміну попереднього ув'язнення звільнено з-під варти iз зали суду як особу, яка відбула призначене покарання,

встановила

Органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачувався в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень гр.. ОСОБА_9 небезпечних для його життя, що мало місце 14 червня 2008 року близько 2 год. ночі в примщенні кафе-бару «Авіста» в смт. Лисянка Черкаської області по вул. Леніна, 106 в процесі обопільної сварки, яка переросла у взаємну бійку між ними на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків шляхом нанесения чисельних ударів ОСОБА_3 руками i ногами по голові обличчю i тулубу потерпілого, який від цього помер на місці пригоди. Дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.(т. 2 а. с. 58-59, 106).

Справа судами Черкаської області розглядалася неодноразово i перебуває у судовому провадженні ще з 8.10.2008 року.

Першим вироком Корсунь-Шевченківського райсуду Черкаської області від 27.11.2009 року дії ОСОБА_3, який був визнаний винним в такому побитті ОСОБА_9, були перекваліфіковані на ст. 118 КК України з призначенням покарання за даною статтею у виді одного року семи місяців позбавлення волі ( т. 3 а. с. 263-271).

Ухвалою судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 12.01.2010 року в часткове задоволення апеляцій прокурора та потерпілої ОСОБА_2 за наявності підстав, передбачених ст. ст. 368-372 КПК України, вирок місцевого суду від 27.11.2009 року було скасовано, а справа повернута в цей же суд на новий судовий розгляд. В ухвалі яка набрала законної сили, зокрема зазначено, що пістав для направления справи для проведения додаткового розслідування, як бажала цього потерпіла - апелянт, немає; при доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні більш тяжкого злочину ніж передбаченому ст. 118 КК України, то призначене йому покарання у вигляді одного року i семи місяців позбавлення волі слід вважати м'яким ( т. 3 а. с. 323-326).

Після цього другим вироком Корсунь-Шевченківського райсуду Черкаської області від 3.06.2010 року дії ОСОБА_3 , який був визнаний винним в такому побитті ОСОБА_9, були перекваліфіковані на ст. 124 КК України, тобто менш тяжкий злочин, з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано термін попереднього ув'язнення в CI30 ( 365 днів тримання під вартою 730 дням обмеження волі) i останній був звільнений з-під варти в залі суду після проголошення вироку як особа, яка вже відбула призначене судом покарання.

Згідно цього вироку підсудний ОСОБА_3 14 червня 2008 року о 02 год., знаходячись в приміщенні окремої кімнати для відпочинку нічного бару «Авіста», розташованого по вул. Леніна, 106 в смт. Лисянка Черкаської областій, де спільно з візуально знайомим йому ОСОБА_9, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, спілкувались між собою в компанії з двома добре їм знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11. В процесі спілкування між ОСОБА_3 i ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник конфлікт, в динаміці розвитку якого, ОСОБА_9 схопив ОСОБА_3 за верхній одяг та наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя. Після чого ОСОБА_3. Н.Н., захищаючи від дій ОСОБА_9 своє життя i здоров'я, умисно спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме спричинив останньому чисельних ударів руками по голоі, обличчю i тулубу. Коли потерпілий ОСОБА_9 впав на підлогу, підсудний ОСОБА_3 перестав наносити йому удари i вийшов з кафе-бару на подвір'я. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 повернувся в окрему юмнату даного кафе-бару, де ciв за стіл i почав серветками витирати кров зi свого обличчя. В цей час до цієї кімнати повернувся ОСОБА_3, щоб забрати ОСОБА_12 В,В. та йти додому. Потерпілий ОСОБА_9, побачивши його, підбіг до підсудного i наніс удар кулаком в обличчя, внаслідок чого вибив останньому два зуби. Проте ОСОБА_3, знову намагаючись захиститись від дій ОСОБА_9П, продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел, направлений на нанесения тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, умисно наніс у відповідь ОСОБА_9 потужного удару кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу та втратив свідомість. Помітивши втрату свідомості потерпілим ОСОБА_9 підсудний ОСОБА_3 за допомогою ОСОБА_12 переніс потерпілого в кабінку на диван, де діючи з метою приведения ОСОБА_9 до свідомості, вилив на обличчя останнього залишки вина, яке знаходилося поруч на столі в пляшці. В процесі спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, останньому було нанесено не менш двадцяти ударів тупими предметами, з яких не менше восьми в область голови i обличчя, у вигляді забійної рани в ділянці правого ока; синців навкруги лівого i правого очей, які розповсюдилися на праву скроню i праву акулову ділянку; забійних ран на внутрішніх поверхнях верхньої та нижньої губ, саден на підборідді, нoci, нижній щелепі справа, правому плечі, правій кисті i правому передпліччі, правому i лівому плечі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та травматичного субарахноїдального крововиливу; суцільного крововиливу під м'які мозкові оболонки на всix поверхнях півкуль мозку; крововиливів під м'які покрови лівої і правої скронево-тім'яних ділянок, які згідно висновку судової експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння i внаслідок отримання яких настала смерть потерпілого.

В апеляціях на нього :

- прокурор-учасник судового розгляду, дотримуючись своєї позиції в суді першої

інстанції про засудження ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення

волі, вважає вирок суду незаконним i несправедливим внаслідок невірної кваліфікації дій

ОСОБА_3 за ст. 124 КК України, яка відбулася через неправильну оцінку зібраних у

справі доказів i висновків суду, які не відовідають фактичним обставинам справи. Просить

вирок скасувати i постановити судом апеляційної інстанції новий вирок, кваліфікувавши дії

ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України та призначивши йому покарання у вигляді 7 років

позбавлення волі. Тобто фактично виказує свою незгоду також i з мірою обраного судом

покарання винного. Окрім цього, на думку апелянта, перекваліфікувавши дії ОСОБА_3 з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, суд вийшов за межі пред'явленого обвинувачення та судового розгляду справи, які визначені ст. 275 КПК України. Інші питання постановленого судом вироку, зокрема, вирішення цивільних позовів потерпілих, прокурором не заперечуються ( т. 4 а. с. 175-177);

- потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 також ставлять питания про скасування вироку

суду. Бездоказово стверджуючи про загальну корумпованість конкретних суддів, які були

причетні до розгляду даної справи та слідчих iз адвокатом, які нібито фальсифікували її

матеріали, а також про домовленість свідків по справі iз обвинуваченим, що позначилося на

праавдивості їх показань i за що вcix їx необхідно притягнути до кримінальної

відповідальності, потерпілі по-суті через проведения додаткового розслідування вимагають

збільшення міри відповідальності ОСОБА_3 за скоєне шляхом перекваліфікації його дій на п. п. 4,7 ч. 2 ст. 115 КК України з покаранням у виді 15-ти років позбавлення волі.

Апеляція містить власні міркування її авторів - не очевидців події, викладені в категоричній

формі щодо обставин бійки, в т. ч. висновок про те, що сильне алкогольне сп'яніння

потерпілого ОСОБА_9 (2,93 проміле алкоголю в крові), зіграло свою рокову роль в його

загибелі Інші питания постановленого судом вироку, зокрема, вирішення цивільних позовів

потерпілих, апелянтами до уваги не беруться i критики в апеляції не містять ( т. 4 а. с. 179-

19).

В запереченнях на апеляції захисник засудженого - адвокат ОСОБА_4, детально аналізуючи їx доводи i вважаючи їx безпідставними, а апеляцію потерпілих - не що іншим, як намаганням протизаконного тиску на тих, хто дотримується протилежної точки зору у справі, - просить залишите їx без задоволення, а рішення суду по ОСОБА_3 в cилі ( т. 4 с. 191-195).

Зважаючи на непримиренно протилежій позиції сторін у даній кримінальній справі, a саме щодо тієї частини вироку, законність i обгрунтованість якої оспорюється в апеляціях : невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильна кваліфікація дій винного за статтею кримінального закону про його засудження та призначення йому покарання, - суд за результатами попереднього розгляду справи прийняв рішення про проведения часткового судового слідства в суді апеляційної інстанції в цій його частині, винісши відповідну постанову від 3.08.2010 року. При цьому приймалося також до уваги, що причетність до побиття загиблого саме ОСОБА_3 i тяжкість наслідків, які від цього настали, є очевидними, слідством i судом доведені i ніким не оспорюються, а також те, що підстави, передбачені ст. ст. 368, 369 КПК України, не є такими для касаційної чи виключної перевірки справи i що рішення апеляційної інстанції в цій частині є остаточним, а тому повинно бути правильним. Що ж стосується вимог апеляції потерпілих про повернення справи на додаткове розслідування, то iз зазначених, аналогічних підстав вони з'являються не вперше ( т. 3 а. с. 279-286; 309-316 ). Вони вже були предметом апеляційного розгляду та перевірки i ухвалою судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 12.01.2010 року ( тобто суду такого ж процесуального piвня ), яка набрала законної сили, - визнані безпідставними i відхилені ( т. 3 а. с. 323-326 ), тому повторному розгляду вони не підлягають.

Засідання апеляційного суду по дослідженню визначеного кола доказів, проведению судових дебатів, останньому слові підсудного відбувалися за участі ycix заінтересованих oci6, включаючи самого ОСОБА_3 та його захисника . Вівся протокол судового засідання, який додається.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, яка підтримала апеляцію свого колеги i через скасування вироку суду, як незаконного i необгрунтованого, наполягала на засудженні ОСОБА_3 новим вироком апеляційного суду за ч. 2 ст. 121 КК України до 7-и років позбавлення волі i вказувала на відсутність будь-яких підстав для проведения додаткового розслідування по даній справі; потерпілу ОСОБА_2, яка, залишаючись при власній думці i міркуваннях, стверджувала про замовне вбивство її сина, необхідність притягнення до відповідальності вcix, включаючи суддів i учасників процесу, а для ОСОБА_3 обрати найтяжчу статтю i покарання; засудженого iз захисником - адвокатом ОСОБА_4, які не погодились iз стороною обвинувачення i, вважаючи вирок законним i обгрунтованим, просили залишити його в силі, а апеляції - без задоволення; вивчивши відповідно до вимог ст.. 365 КПК матеріали 4-х томної кримінальної справи та зваживши на результати проведеного часткового судового слідства в суді апеляційної інстанції; обговоривши доводи апеляцій у вcix їx варіантах, окрім дослідування у справі , колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляції прокурора та часткове задоволення апеляції потерпілих через наступне.

Як було встановлено в апеляційному суді, ОСОБА_3 14 червня 2008 року близько 2.00 години, знаходячись в приміщенні окремої кімнати для відпочинку нічного кафе-бару «Авіста», розташованого по вул. Леніна, 106 в смт. Лисянка Черкаської області, де спільно з візуально знайомим йому гр-ном ОСОБА_9, який перебував в стані сильного алкогольного сп'яніння, спілкувались між собою та останній продовжував вживати спиртні напої. В процесі спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_9, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник конфлікт, в динаміці розвитку якого, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_3 та наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя. Піссля чого ОСОБА_3, маючи умисел направлений на нанесения тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_9 за верхній одяг i витягнув його в коридорне приміщення попередньо згаданого кафе-бару, де умисно спричинив йому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, а саме: почав наносити останньому чисельних ударів руками i ногами по голові, обличчю та тулубу. Коли потерпілий ОСОБА_9 впав на підлогу, ОСОБА_3 перестав наносити йому удари i вийшов на подвір'я кафе-бару «Авіста».

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 повернувся в окрему кімнату даного кафе-бару, де ciв за стіл i почав серветками витирати кров зi свого обличчя. В цей час до приміщення вказаної окремої кімнати повернувся ОСОБА_3 i ОСОБА_9, побачивши його, вибіг до останнього i намагався нанести удар кулаком в обличчя. Проте ОСОБА_3 ухилившись від удару ОСОБА_9, продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел, направлений на нанесения тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, умисно наніс ОСОБА_9 потужного удару кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу, а ОСОБА_3 почав наносити йому чисельних потужних ударів руками та ногами по голові, обличчю та тулубу, внаслідок отримання яких потерпілий ОСОБА_9 втратив свідомість.

В процесі спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, останньому у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 3687 від 14.06.2008 року було нанесено не менш 20-ти ударів тупими предметами, з яких не менше 8-ми в область голови i обличчя, у вигляді забійної рани в ділянці правого ока; синців навкруги лівого та правого очей, які розповсюджуються на праву скроню i праву акулову ділянку; забійних ран на внутрішніх поверхнях верхньої та нижньої губ; саден на підборідді, носі, нижній щелепі справа, правому плечі, правій кисті i правому передпліччі, правому i лівому плечі, які йдносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та травматичного субарахноїдального крововиливу; суцільного крововиливу під м'які мозкові оболонки на вcix поверхнях півкуль мозку; крововиливвв ід м'які покрови лівої i правої скронево-тім'яних ділянок, які згідно вищевказаного висновку судової експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння i внаслідок отримання яких настала смерть потерпілого на місці події.

3 цього випливає, що суд першої інстанції дійсно невірно встановив фактичні обставини даної справи, дав неправильну оцінку зібраним по ній доказам, через що помилково кваліфікував дії ОСОБА_3 за ст. 124 КК України (як особи, яка нібито діяла в стані необхідної оборони, захищаючись від небезпечного посягання на нього з боку потерпілого ОСОБА_9П.) та обрав занадто м'яке, несправедливе покарання.

Так, підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснював суду, що він вночі, 14.06.2008 р., близько 1 год. ночі, разом з ОСОБА_12 приїхали в бар «Авіста», що знаходиться в смт. Лисянка, щоб відпочити. ОСОБА_12 залишився на вулиці, а він зайшов в приміщення вказаного бару, де зустрів своїх знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які відпочивали в 6api, в окремій кімнаті разом з потерпілим ОСОБА_9. На запрошення ОСОБА_10 я зайшов до їx кабінки. Вони пили вино та їли фруктову нapiзкy. Потерпілого ОСОБА_9 я знав візуально. Я того вечора не вживав спиртне, тому що вранці мені деобхідно було їхати до м. Києва. Ввійшовши до кабінки, ми спочатку спілкувалися, а через якийсь час ОСОБА_9 сказав, щоб я йшов та купив вина, але я відмовився, після чого він дістав 5 грн. i сказав, щоб я йшов за вином, я знову відмовився, у відповідь потерпілий ОСОБА_9 став мене ображати нецензурною лайкою. Після цього я запитав у ОСОБА_10: «чому він до мене так ставиться?», проте ОСОБА_9 запропонував мені вийти з ним на вулицю. При цьому я його не чіпав. Він продовжував лізти до мене, чіплявся за мій одяг, кричав, лаявся, що можуть підтвердити Білокінь та ОСОБА_11. Виходячи з кабінки, я відчув удар в потилицю, обернувшись, ОСОБА_9 наніс мені ще один удар в скроню. Після чого я став відбиватися хаотично від його ударів, нанісши йому 3-4 удари. Від моїх ударів ОСОБА_9 впав на підлогу. Чи бачили це ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мені не відомо, тому що ОСОБА_9 зачинив за собою двері до кабінки. Після чого я вийшов на вулицю, щоб знайти ОСОБА_12 та їхати додому, але на вулиці ОСОБА_12 не було, після чого я повернувся в приміщення бару. Підійшовши до кабінки, я побачив в дверях ОСОБА_12, в кабінці були ОСОБА_10, ОСОБА_11 та на лавці сидів ОСОБА_9, який витирався. Я сказав до ОСОБА_12: «ходімо додому», в цей час ОСОБА_9 вскочив i кинувся на мене, від його удару у мене було вибито два зуби на нижній щелепі та йшла кров, у відповідь я ввідкинув його в сторону, точніше об стіну, після чого він впав на підлогу i я вийшов з приміщення бару «Авіста», взяв таксі та поїхав додому. Близько 5 год. ранку мені зателефонував ОСОБА_12 та сказав, що чекає на мене в готелі, приїхавши в готель я побачив працівників міліції, які i повідомили мені про те, що ОСОБА_9 помер.

Залишаючи бар «Авіста» ОСОБА_9 був ще живий.

Бойовими видами спорту я не займався. Я не можу сказати від чого загинув потерпілий ОСОБА_9. Особисто я наніс йому 3-4 удари, які були хаотичними. Чи наносив я потерпілому ще якісь удари - не пам'ятаю.

Зранку я звертався до лікаря, який зазначив, що в мене вибито два зуби та є ще деякі тілесні ушкодження. ОСОБА_9 вибив мені 2 зуби на нижній щелепі посередині.

Під час досудового слідства по справі я давав аналогічні покази. Я присів біля ОСОБА_11, а ОСОБА_9 сидів поруч з ОСОБА_10. Моя присутність викликала хвилювання у потерпілого ОСОБА_9.

Перший раз ОСОБА_9 не втрачав свідомості, між першою та другою частиною бійки пройшло близько 10 хвилин. Другий раз я не заходив до кабінки я підійшов до неї, щоб забрати Поліука та їхати додому. ОСОБА_9 втратив свідомість від удару об стінку, а потім на підлогу. За національністю я українець. Моя мама - українка, а тато - азербайджанець. Коли я вдруге підійшов до кабінки, то я не збирався там залишатися, я лише хотів забрати Поліука, щоб їхати додому. До кабінки, перший раз, мене запросили ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які були моїми знайомими. Я не усвідомлював того, що я там небажаний гість. Я не можу сказати, чому загинув ОСОБА_9, у мене умислу на позбавлення його життя не було. Я частково причетний до загибелі ОСОБА_9 в тому, що я оборонявся від його протиправних дій по відношенню до мене. Вбити ОСОБА_9 умислу у мене не було.

ОСОБА_12 - чоловк моєї сестри, оскільки до бару «Авіста» ми приїхали разом, то я хотів забрати його i їхати додому. Перед цим я та ОСОБА_11 відпочивали в кафе «Українські страви», де я танцював разом з ОСОБА_11.

Я точно не пам'ятаю скільки ударів наніс потерпілому ОСОБА_9. ОСОБА_12 не причетний до побиття ОСОБА_9. Інших oci6, хто мiг би бити ОСОБА_9, там не було. Я пам'ятаю, що наніс ОСОБА_9 3-4 удари, але я не цілеспрямовано їx завдавав, я хаотично відбивався від ударів ОСОБА_9. Під час першої частини бійки ОСОБА_9 вдарив мене в потилицю та скроню, а в другій - вибив мені 2 зуба. Зазначені у висновку тілесні ушкодження у мене утворилися після того, як ОСОБА_9 у першій частині бив мене. Я показував експерту, що в мене хитається два зуба.

Я заявляв додаткове клопотання про проведения повторної експертизи, оскільки в даній експертизі не вci наявні у мене тілесні ушкодження зазначені, хоча я наголошував експерту про їx існування.

У мене 14.06.2008 р. зранку був тиск 140-100, тому що у мене завжди високий тиск, у мене гіпертонія.

Я служив в ПВО в м. Харків, а потім в м. Золотоноша. В той час я перебував в стані сильного душевного хвилювання, яке було викликане діями ОСОБА_9. Я не мав ніякого відношення нi до ОСОБА_10, нi до ОСОБА_11. Я не можу точно сказати, чи після першої частини бійки, чи другої я перебував в стані сильного душевного хвилювання. Я не можу сказати, чи в першій частині, чи в другій я довше бив потертлого ОСОБА_9. Я не знаю, чому експерт виключає можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 від падіння об стіну та на підлогу з висоти власного тіла.

Незважаючи на таку позицію підсудного у справі в суді, часткове визнання свої вини i намагання принизити свою роль у побитті потерпілого ОСОБА_9, його вина в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, які спричинити смерть останнього, підтверджується сукупністю слідуючих доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_2 - мати загиблого в суді показала, що потерпілому ОСОБА_2, моєму сину, було 47 років, коли його вбили. Син жив разом зi мною, оскільки зi своєю дружиною він розучився, а дітей у нього не було. Потерпілий ОСОБА_2 працював ревізором у Лисянському КРУ. У мене є ще один син ОСОБА_13, який мешкає в м. Москва. Я була на утриманні свого сина ОСОБА_14, якого вбили. Потерпілий ОСОБА_2 співмешкав з ОСОБА_10. Одного разу ОСОБА_10 телефонувала до сина, але син сказав, що між ними все закінчено. Після чого ОСОБА_10 прийшла до нас, а син її виштовхав з помешкання, у відповідь вона сказала: «зачекай, з тобою поквитаються», ось i поквиталися.

На скільки мені відомо, то до побиття мого сина, яке призвело до його смерті, потерпілого ОСОБА_2, причетні двоє oci6, а саме - ОСОБА_3, який бив його руками, та ОСОБА_12, який бив його ногами. ОСОБА_11 кричала: «ви ж його вб'єте», після побиття тіло сина спочатку занесли до кабінки, де поклали на стіл, викликали таксі, а таксист сказав, що возить живих людей, потім тіло сина підняли та поклали на лавку, де залишили.

Потерпілий ОСОБА_2 не був знайомим з ОСОБА_12 та ОСОБА_3, жодних стосунків у них не було. ОСОБА_12 та ОСОБА_3 вбили мого сина, потерпілого ОСОБА_2, по-звірячому. Я вважаю, що це ОСОБА_10 замовила вбивство ОСОБА_2 ОСОБА_12 та ОСОБА_3. ОСОБА_12 купив готель, а син сказав, що необхідно перевірити, за які кошти він його купив, тому я вважаю, що у ОСОБА_12 була підстава для вбивства мого сина, потерпілого ОСОБА_2.

Свідок-очевидець події ОСОБА_10Є, близька до загиблого людина, суду показала, що на 14.06.2008 р. у мене з потерпілим ОСОБА_2 були нормальні стосунки. Я разом з ОСОБА_2 того вечора відпочивали спочатку в 6api «Чечня», після чого, близько 23.00-23.30 год. пішли до бару «Авіста». В 6api було багато молоді В «Авіста» ми взяли пляшку напівсолодкого вина та фруктову нарізку. Також, зустрівши ОСОБА_11, ОСОБА_2 запросив її до нас. Через деякий час до нас зайшов ОСОБА_3, проте ОСОБА_2 став говорити йому, чому ти тут ciв, став ображати ОСОБА_3 нецензурною лайкою, у відповідь ОСОБА_3 сидів та посміхався, оскільки він був тверезий. У нього з собою була лише пляшка безалкогольного пива. Принаймі я та ОСОБА_2 були набагато п'яніші від ОСОБА_3.

Про те, чи були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знайомі, мені не відомо. Особисто я знала ОСОБА_2 близько 1 року. Коли ОСОБА_2 був тверезим, то він був відмінною людиною, а коли випивав, то чіплявся до молоді, ставав агресивним.

ОСОБА_3 взяв кусочок банану, а ОСОБА_2 став кричати на нього: «чому ти без дозволу береш?» Коли ОСОБА_2 став кричати на ОСОБА_3, то я не зупинила ОСОБА_2, тому що не думала, що все так закінчиться. Першим з кабінки вийшов ОСОБА_3, а ОСОБА_2 слідом за ним та зачинив двері до кабінки. В цей час я почула удари, але хто i кого бив, я не бачила. Після цього я вибігла з кабінки i побачила ОСОБА_2, який лежав на підлозі та сопів, а ОСОБА_3 стояв, я запитала у ОСОБА_3 про те, що трапилося, а ОСОБА_3 відповів, що ОСОБА_2 перший поліз, потім я спробувала викликати міліцію, але не змогла. Після цього я вибігла на вулицю, де стояв ОСОБА_8 та розповіла йому про те, що трапилося. Ми допомогли ОСОБА_2 витертися. Потім до кабінки підійшов ОСОБА_3 та покликав ОСОБА_12, в цей час ОСОБА_2 кинувся на ОСОБА_3, від удару у ОСОБА_3 йшла кров з нижньої губи i я побігла до барменші ОСОБА_15, щоб остання викликала працівників міліції, але остання відповіла, що в них немає телефону. Тому того, що робилося в другій частині я вже не бачила. Коли я повернулася до кабінки, то ОСОБА_2 лежав на лаві, я вибігла i побігла до міліції, дорогою зателефонувала до Пoлiщyк ОСОБА_16 - дружини ОСОБА_12 та сестри ОСОБА_3, через деякий час ОСОБА_16 зателефонувала мені та сказала, що швидку та працівників міліції вже хтось викликав. У мене не було приводів та підстав для організації бійки, оскільки у мене з ОСОБА_2 були нормальні стосунки. Я, навіть, не знаю, як все це трапилося. Я вважаю, що в цьому конфлікті наявна вина, як ОСОБА_2, так i ОСОБА_3. Я не бачила того, хто був ініціатором бійки в першій частит, а в другій - ОСОБА_2.

Під час досудового слідства по справі я давала інші покази, на даний час я говорю те, що пам'ятаю. Покази, які є в матеріалах справи я не читала, коли підписувала. Я не знала про те, що в 6api «Авіста» будуть ОСОБА_16 та ОСОБА_3. Я настоюю на показах, даних мною в суді В 6api «Авіста» ОСОБА_2 чіплявся i до інших oci6, коли ми були на вулиці. 15.06.2008 р., коли мене допитував слідчий, я все ще перебувала в шоковому стані. Kpiм ОСОБА_3, ОСОБА_2 нікого iз присутніх в кабінці не чіпав.

Свідок-очевидець події ОСОБА_11 суду показала, що в ніч з 13-14.08.2008 р. ми колективом святкували день медичного працівника у 6api «Українські страви», під закриття вказаного закладу до нього прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_16. Потім ми продовжили святкування у 6api «Авіста», де я зустріла потерпілого ОСОБА_2, з яким була ОСОБА_10, останні були п'яні. ОСОБА_2 я знала, як працівника КРУ, тому що він перевіряв лікарню, в якій я працюю. ОСОБА_2 нахально пристав до мене, щоб я йшла до їхньої з Бiлoкoнь кабінки. Я погодилась. В кабінці ОСОБА_2 став мені розповідати про свою роботу. На cтолі у них була пляшка вина, чи було ще щось, вже не пам'ятаю. Через деякий час до кабінки заглянув ОСОБА_3, якого ОСОБА_10 покликала до нас i він залишився, на що ОСОБА_2 розізлився. Потім ОСОБА_10 попросила купити вина, а ОСОБА_3 сказав, що не п'є, на що ОСОБА_2 дістав з кишені 5 грн. кинув їx на стіл та сказав, щоб ОСОБА_3 йшов i купив вина, а ОСОБА_3 відповів, що він нікуди не піде, у відповідь ОСОБА_2 став лаяти його нецензурною лайкою, почав чіплятися до нього, тягнути його з кабінки до коридору. ОСОБА_3 вийшов з кабінки, а ОСОБА_2 слідом за ним та зачинив двері. Коли ОСОБА_10 вибігла в коридор, то крізь відкриті двері я побачила, що ОСОБА_2 лежав на підлозі i у нього розбитий ніс, після чого я вибігла на вулицю. Коли я повернулася до кабінки, то в ній були ОСОБА_2, який витирав кров, ОСОБА_10 та ОСОБА_16. ОСОБА_16 щось пристав до мене, але підійшов ОСОБА_3, який сказав, щоб ОСОБА_16 мене не чіпав та сказав йому: «поїхали додому». Після чого ОСОБА_2 вскочив та вдарив ОСОБА_3 в щелепу, внаслідок чого вибив останньому два зуба, а ОСОБА_3 у відповідь схопив ОСОБА_2 та кинув об стіну, від удару ОСОБА_2 впав на підлогу, після чого я вибігла з бару «Авіста». Близько 8 год. до мене зателефонували працівники міліції та запропонували прийти до них. Коли я прийшла до РВ, то мені повідомили, що ОСОБА_2 помер. На даний час до мене телефонує брат потерпілого ОСОБА_2 та погрожує, говорить, що це ОСОБА_16 разом з ОСОБА_3 вбили ОСОБА_2, щоб я не прикривала ОСОБА_16, що мені заплатили.

Ініціатором бійки, як під час першого разу, так i під час другого був ОСОБА_2. ОСОБА_2 того вечора обнімав мене, пропонував мені вийти за нього, що його мама не буде проти мене. Як п'яна людина, то й говорив таке, проте я не звертала на його слова уваги. Це була п'ятниця, день медичного працівника. Я часто бачила в барах смт. Лисянки разом ОСОБА_2 та Білокінь. ОСОБА_3, на той час я знала візуально. Вперше того вечора я його побачила в 6api «Українські страви», де він взяв coбі та мені кави. Під час досудового слідства по справі я давала аналогічні покази.

При мені ОСОБА_3 не вживав спиртне того вечора. Я бачила його з пляшкою безалкогольного пива. Коли ОСОБА_2 ображав ОСОБА_3, то ОСОБА_3 сказав до ОСОБА_10: «ОСОБА_6, скажи своему Петровичу, чого він мене ображає?» Офіцінтка принесла фруктову нарізку, здається банани та лимони, можливо ОСОБА_3 i взяв кусочок банану. Після першої частини бійки я не бачила обличчя ОСОБА_3, а після другої, то в нього було вибито два зуби. Можливо ОСОБА_2 i приревнував ОСОБА_3 до ОСОБА_10. В 6api «Українмькі страви» я бачила ОСОБА_10 та ОСОБА_2 разом, також там були ОСОБА_3 та ОСОБА_16, але конфлікту у них не було, конфлікт виник в 6api «Авіста». При мені ОСОБА_16 не бив ОСОБА_2. ОСОБА_2 старший від ОСОБА_3, але він був високий здоровий чоловік, від одного його удару у ОСОБА_3 було вибито два зуба. Про те, що у ОСОБА_3 вибиті зуби мені сказали працівники міліції на наступний день. Я бачила лише кров на бороді у ОСОБА_3, який сказав: «мені вибили зуби».

Я взагалі не розмовляла з потерпілою ОСОБА_2 i нічого їй не говорила про обставини бійки в 6api «Авіста». Після першої частини бійки я щупала пульс у потерпілого ОСОБА_2, після другої - нi.

У моїй присутності ОСОБА_16 не бив потерпілого ОСОБА_2. Потерпіла ОСОБА_2 намовляє на мене.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що 14.06.2008 р. я була дома, про те, де був мій чоловік мені не було відомо. Я дізналася лише після його дзвінка близько 3 год. ночі про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 побилися, сказав, що йому погано та що викликали швидку. Про те, що ОСОБА_2 помер я дізналася вже наступного дня на роботі. Наскільки мені відомо, то мій чоловік ОСОБА_12, не був очевидцем даної події.

Потерпілого ОСОБА_2 я знала, коли він був тверезий, то був чудовою людиною, але коли випивав, то ставав жахливим. Прислів'я: «якщо п'яний, то дурний» - це про ОСОБА_2. Одного разу я бачила, як ОСОБА_2 п'яний бив доньку ОСОБА_10 чоботом по потилиці. Наскільки мені відомо, то між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 існував якийсь зв'язок. Коли ОСОБА_2 приходив п'яний на роботу до ОСОБА_10, то ображав її клієнтів, закривав роти ддітям, а коли тверезий - то був хорошим.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона разом з ОСОБА_11 приїхали до бару «Авіста», де підсіли до моїх знайомих, потім ОСОБА_11 сказала, що зустріла своїх знайомих та пішла до них. Протягом вечора ми більше не бачилися. Також, в 6api «Авіста» я бачила ОСОБА_10 та ОСОБА_2, які сиділи в окремій кабінці та ОСОБА_3. Я була в 6api «Авіста» до його закриття, але швидкої я не бачила. Побитого ОСОБА_2, я також не бачила.

ОСОБА_11 того вечора не була п'яна, ОСОБА_3, як на мене, був тверезим, ОСОБА_10 та ОСОБА_2 були п'яні. Вони ще в «Українських стравах» вживали спиртне.

ОСОБА_3 я можу охарактеризувати з позитивної сторони, в школі ми сиділи за однією партою. ОСОБА_2 я не знала, він просто проводив перевірку в лікарні, де я працюю. ОСОБА_3 я доборе знаю, але причини його розлучення з дружиною мені не відомо, я не збираю плітки.

Свідок ОСОБА_15 показала, що 14.06.2008 р. я працювала барменшою в 6api «Авіста». Бійки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 я не бачила, оскільки до кабінки, після того як відчинила її, я більше не підходила. Я бачила ОСОБА_3 вже після бійки, коли він зайшов на кухню, щоб вмитися, він ще показав, що в нього шатаються два зуба на нижній щелепі, сказав, що це ОСОБА_2 йому вибив. ОСОБА_3 не був п'яний, у 6api він взяв лише кофе. Коли я запитала у ОСОБА_3, чому ти затронув ОСОБА_2, бо той працює на такій робота, то ОСОБА_3 сказав, що це ОСОБА_2 його затронув. За 13 років моєї роботи в подібних закладах, людину вбили вперше, тому я була в шоковому стані. В 6api «Авіста» я працювала 5 років. ОСОБА_3 часто відпочивав в 6api «Авіста», конфліктних ситуацій з ним не виникало, він був дуже привітний, тверезий говорив до мене тьотя ОСОБА_15, а п'яний - просто ОСОБА_15. Я не пам'ятаю, щоб ОСОБА_3 вчиняв бійки.

ОСОБА_2, коли був тверезим, то був хорошою людиною, а коли випивав, то ображав вcix підряд нецензурними словами.

У 6api того вечора було багато людей, до прилавка стояла черга, тому я не бачила події бійки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Люди також не бачили бійки, тому що вхід до центрального залу зліва, а до кабінки, де відпочивав потерпілий - справа.

Я відкрила кабінку ОСОБА_2, тому що знала, де він працює i не хотіла конфлікту. ОСОБА_2 того вечора взяв наріку та вино.

Свід ОСОБА_18 показав, що 14.06.2008 р. він відпочивав разом з ОСОБА_3, вирішивши піти до бару «Авіста». Приїхавши до бару, я залишився курити на вулиці, а ОСОБА_3 пішов у приміщення. Через деякий час на вулицю вибігла ОСОБА_10 та махнула рукою, щоб я йшов до неї. Коли я зайшов до кабінки, то побачив, що ОСОБА_2 сидів на лавці та витирав кров, також у нього з правої сторони була гематома на обличчі. ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_2 стали щось говорити, але оскільки в 6api було шумно, а також кожен з них розповідав своє, то я не зміг розібрати, що там трапилося. Потім підійшов ОСОБА_3 та покликав мене: «ходімо додому», в цей час підскочив ОСОБА_2, я закрився, бо подумав, що він на мене зараз кинеться, але нi, він кинувся до ОСОБА_3, внаслдок його удару у останнього було вибито два зуби, вони не випали, а лише нахилилися та шаталися. Коли я обернувся, то побачив ОСОБА_2 на підлозі. Після цього ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вибігли. Я та ОСОБА_3 підняли ОСОБА_2 та поклали його на лавку, потім, де подівся ОСОБА_3, я не знаю, я вийшов на вулицю, дочекався на приїзд швидкої i пішов додому. В якому стані я залишав ОСОБА_2, не можу сказати, чи останній був ще живий, чи вже нi. Пам'ятаю лише, що довго чекав на приїзд швидкої.

Коли я побачив гематому у ОСОБА_2, то запитав, що трапилося, i тут кожен з присутніх став розповідати свої версії, тому я не зміг розібрати, що ж все таки трапилося i хто наніс ОСОБА_2 цю гематому. ОСОБА_3 не говорив, що це саме він зробив гематому ОСОБА_2. Я не причетний до побиття ОСОБА_2. Після того, як я став викликати швидку, я більше не бачив ОСОБА_3. Я бачив, що ОСОБА_2 того вечора був п'яний. ОСОБА_3 тоді був тверезим, єдине що в нього було, то це пляшка безалкогольного пива. ОСОБА_3 я можу охарактеризувати з позитивної сторони, на нього можна покластися. ОСОБА_3 є двоюрідним братом моєї дружини. Із потерпшим ОСОБА_2 у мене були не такі близькі відносини, як з ОСОБА_3. Я не бив ОСОБА_2. Я не чув, аби хтось, окрім ОСОБА_3, бив ОСОБА_2. Я не бачив, як ОСОБА_3 бив ОСОБА_2, а лише побачив ОСОБА_2 лежачого на підлозі. Я б не сказав, що ОСОБА_3 досвідчений в бійках. Я не знаю, чому працівники міліції не записали про те, що в ОСОБА_3 вибиті зуби. Це обмова з боку потерпілої ОСОБА_2 про те, що я бив її сина, потерпілого ОСОБА_2. Я заперечую даний факт. ОСОБА_2 не мав жодного відношення до перевірки ОСОБА_19 мене з ним не було ніяких непорозумінь.

Свідок ОСОБА_20 показала, що 14.06.2008 р.її в 6api «Авіста» не було. Моя мама мала певні стосунки iз ОСОБА_2. Я була проти цих стосунків, тому що ОСОБА_2 погано ставився до мене. Одного разу, коли я прийшла до мами на роботу, щоб поміряти чоботи, ОСОБА_2 взяв один чобіт та набив мене ним. Потім він ще погрожував мені. Коли мене ОСОБА_16 забрала до себе в адміністраторську, то ОСОБА_2 i туди прийшов, де кричав нецензурно на мене. Коли протрезвів, то просив у мене пробачення. Мені невідомо скільки часу ОСОБА_2 товаришував з моєю мамою. ОСОБА_2, як тільки випивав, то одразу ж приходив до моєї' мами. ОСОБА_3 я знаю, конфліктних ситуацій у мене з ним не виникало.

Свідок ОСОБА_21 показала, що 14.06.2008 р. її в 6api «Авіста» не було. ОСОБА_2 постійно п'яний приходив до ОСОБА_10 на роботу, а в той час ОСОБА_10 винаймала кімнату в готелі «Лисянка». ОСОБА_2 ображав її клієнтів. Щоб тверезим ОСОБА_2 приходив до ОСОБА_10 я не бачила. Одного разу я бачила, як ОСОБА_2 бив доньку ОСОБА_10. Бувало й таке, що ОСОБА_2 відправляв клієнтів ОСОБА_10 за пивом. ОСОБА_10 жила разом зi своїм чоловком, а паралельно зустрічалася iз ОСОБА_2. ОСОБА_3 я знаю, тому що він працював в готелі, хороша людина, завжди допомагав. Я живу неподалік від ОСОБА_3, то не чула, щоб про нього погано говорили. Як на мене, то ОСОБА_2 конфліктна людина, я його трохи боялася, коли він п'яний приходив до ОСОБА_10. ОСОБА_2 поводив себе зверхньо по відношенню до інших oci6, тому що він працював в КРУ. Я не чула, щоб у ОСОБА_2 були стосунки iз міліцією та судом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 45-К від 14 жовтня 2009 року потерпілому ОСОБА_9 було нанесено не менше 15 ударів, з яких не менше 8-ми в область голови i обличчя, внаслідок яких потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у м'яких покровах черепа, рани на верхній повіці лівого ока, синця на верхній повіці лівого ока, синця на повіках правого ока, правої скроневої та виличної ділянок, синця на нoci, рани на внутрішній поверхні верхньої i нижньої губи, синців на внутрішній поверхні верхньої та нижньої губи, садна на підборідді зліва, садна на нижній щелепі справа та синців на правому i лівому плечі, на правому плечі та правому передпліччі, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень та у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під м'які мозкові оболонки (субарахноїдального), які належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (а. с. 204-209 т. 3).

Згіно висновку судово-медичної експертизи № 151 від 17 червня 2008 року у підсудного ОСОБА_3 виявлена рухливість першого різця зліва i першого різця справа на нижній щелепі та мається тілесне ушкодження у вигляді забійної рани на внутрішній поверхнї нижньої губи, яке могло бути заподіяне 14 червня 2008 року, i відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а. с. 111 т. 1).

Згідно висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 21 від 3 липня 2008 року та № 22 від 7 липня 2008 року на поверхні бокалу, який вилучений на місці пригоди виявлено відбитки пальців підсудного ОСОБА_3Н.(а. с. 125-128, 193-200 т. 1).

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 363 від 16 липня 2008 року, підсудний ОСОБА_3 на теперішній час хроніним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значения по справі, приймати участь у слідчих діях i в судовому процесі (а. с. 133-141 т. 1).

Таким чином, враховуючи кількість нанесених ОСОБА_9 ударів, їхню силу, інтенсивність нанесения, локалізащю, тривалість у часі, психологічний та психічний стан ОСОБА_3, стан потерпілого - суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_3 при побитті ним потерпілого ОСОБА_9 були спрямовані на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому, від яких той i помер на місці події. I між цими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_9 мається прямий причинний зв'язок.

Суд критично оцінює твердження підсудного i висновок судово-психологічної експертизи № 353 від 23.06.2009 р.(т. 3 а. с. 113-123) про перебування ОСОБА_3 в момент вчинення даного злочину в стані фізіологічного афекту. Хоча i не виключає тієї обставини, що неправильна поведінка потерпілого, яка передувала цьому, доводила підсудного до певної стадії емоційної напруги (збудження) при повній здатності усвідомлювати характер подій, які відбувалися, контролювати свої дії i керувати ними.

Як добре відомо (і це не потребує особливих познань у висновку спеціаліста) сильним душевним хвилюванням (в розумінні фізіологічного афекту) стала судова i медична практика розуміє раптовий, швидкий i бурхливий емоційний процес, викликаний неправомірною поведінкою потерпілого, який характеризується миттевістю та швидкоплинністю у часі. Після того, коли стан сильного душевного хвилювання проходить, емоційна напруга змінюється на протилежний стан психіки людини, в якому вона перебувае певний час i який необхідний для відновлення її психічного стану i психологічних процесів.

Якщо ж вірити підсудному, iз стану фізіологічного афекту після невдалих присікувань до нього ОСОБА_9 він в той вечір взагалі не виходив, хоча, на відміну від останнього, був набагато молодшим від потерпілого за віком i не вживав спиртних напоїв. А такого у природі не буває. До того ж, побиття ним потерпілого відбувалося у два етапи, достатньо тривалих у часі, мали між собою перерву, необхідну для зняття будь-якої емоційної напруги, якщо остання i дійсно мала місцеe зi слів підсудного.

Суд також не вбачає у ОСОБА_3 стану необхідної оборони, в розумінні положень ст. ст. 36, 124 КК України. Оскільки дії ОСОБА_9, які полягали в не більш як незначних, на жаль вже звичайних присікуваннях цієї сильно п'яної людини до свого знайомого у спільній компанії , реальної загрози для життя i здоров'я ОСОБА_3 не представляли i вже завершилися. Хоча вони дійсно були неправомірними i спровокували подальші дії ОСОБА_3 та розвиток конфлікту у бік його загострення, - не давали підсудному права у такий cnoci6 задовольняти свою раптово виниклу неприязнь до потерпілого i зводити з ним міжособисті рахунки. За наявності доброї волі, а не бажання помсти, побиття i тяжкого травмування ОСОБА_9, як свого кривдника, з боку ОСОБА_3 такого розвитку подій можна було б легко запобігти (уникнути).

Тому, виходячи iз доведеного в суді обвинувачення, дії підсудного ОСОБА_3 колегія суддів кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, як нанесения потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження (тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння), що спричинило смерть потерпілого.

Саме по цій статті кримінального закону 14.06.2008 року слідчим СВ Лисянського РВ УМВС в Черкаській області відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу ( т. 1 а. с. 1), проводилося досудове слідство, пред'являлося обвинувачення ( т. 2 а. с. 58-59), i справа в порядку ст. 232 КПК України була передана в суд (т. 1 а. с. 98, т. 2 а. с. 109).

При призначенні покарання ОСОБА_3 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є умисним i тяжким, мотиви i мету таких його дій, обстановку, час i місце вчинення злочину; тяжкість наслідків, що настали у вигляді загибелі потерпілого, а також неправильну поведінку останнього, яка передувала цьому у кожному з епізодів зав'язування та розгортання конфлікту між сторонами, збуджувала ОСОБА_3 до певної стадії емоційної напруги i по суті спровокувала подальші протизаконні дії підсудного проти його особи, майже на межі виникнення у останнього стану необхідної оборони з відповідними правовими наслідками для обох сторін. Зазначене, на думку суду, в певній мipi знижує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_3, а, значить, i його відповідальність перед законом за скоєне.

Обставиною, що також пом'якшує покарання підсудного, колегія суддів визнає притягнення до кримінальної відповідальності вперше, його молодий вік.

Обставин, яю обтяжували б покарання підсудного, суд не вбачає. Оскільки вчинення ним злочину «в стані алкогольного сп'яніння» в судовому засіданш залишилося недоведеним, суд виключае її з обставин, що обтяжують покарання цієї особи, як вважав це орган досудового слідства.

3 урахуванням наведеного та не вбачаючи підстав, які б виключно обтяжували або пом'якшували відповідальність винного i погоджуючись в цьому питанні з попереднім рішенням суду (т. 4 а. с. 168), колегія суддів вважає, що виправленню ОСОБА_3, а також запобіганню вчиненню ним нових злочинів буде сприяти тільки покарання у вигляді ізоляції його від суспільства шляхом реального позбавлення волі i поміщення до кримінально-виконавчої установи, хоча i на мінімальний, передбачений санкцією ч. 2 ст. 121 КК України строк.

Цивільні позови потерппіих ОСОБА_2 та ОСОБА_8 до засудженого ОСОБА_3, а також доля судових витрат по справі i речових доказів вирішені місцевим судом у вироку від 3.06.2010 року ( т. 4 а. с. 168-169), яким в апеляційному порядку не оскаржуються, а тому на даному етапі провадження у справі ревізії не підлягають ( ст. 365 КПК Украши).

На підставі наведеного i керуючись ст.ст. 365, п. 2 ч. 1 ст. 366, 369-372, п. 1 ч. 1 ст. 378, 379 КПК України, колегія суддів, -

засудила:

Апеляцію помічника прокурора Корсунь-Шевченківського району Черкаської області ОСОБА_7 задовольнити, а апеляцію потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 3 червня 2010 року відносно ОСОБА_3 в частині висновків суду щодо фактичних обставин даної справи, кваліфікації дій винного за статтею кримінального закону про його засудження та призначеного йому покарання - скасувати.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, i призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з поміщенням його на цей строк до відповідної кримінально-виконавчої установи.

Термін покарання ОСОБА_3 рахувати iз заліком строку попереднього ув'язнення, з моменту його затримання 14.06.2008 p. i до звільнення з-під варти за вироком суду 3.06.2010 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд, за попереднім вироком суду від 3.06.2010 року. 3 цього ж моменту відраховувати i строк призначеного засудженому покарання у виді позбавлення волі у разі залишення його в силі.

В решті вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 3.06.2010 року відносно ОСОБА_3, який після цього разом iз даним вироком апеляційного суду діють як єдиний процесуальний документ, - залишити без змін, а апеляцію потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_8 без задоволення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України протягом одного місяця з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 - в той же строк з дня вручения йому копії даного вироку.

Головуючий

Судді