Дата документу Справа № 332/1226/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/923/16
Єдиний унікальний № 332/1226/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесено до ЄРДР за № 0000215, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.07.1987 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 81 ч. 3 КК України (в ред. 1960 р.) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 29.12.1990 року за відбуттям строку покарання;

- 23.04.1996 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 117 ч. 3, ст. 118 ч. 2, ст. 42 КК України (в ред. 1960 р.) до 10 років позбавлення волі із застосування лікування від алкоголізму; звільнився 21.07.2005 року на підставі постанови Брянкіського міського суду Луганської області від 14.07.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 13 днів;

- 17.10.2007 року Сінельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнився 28.04.2014 року умовно - достроково на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 28 днів;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Сінельниківського міського суду Дніпропетровської області від 17.10.2007 року, і остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін. Строк відбування покарання обчислюється з 02.02.2015 року.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» витрати за проведення експертизи в розмірі 6 137 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 01 лютого 2015 року приблизно о 19 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_10 , взявши в праву руку ніж, умисно наніс ним один удар в область спини останнього, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді одиночного проникаючого торакоабдомінального поранення грудної клітини з права з пораненням між реберних судин діафрагми правої частки печінки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 посилаючись на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості зазначає, що суд в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі проти життя та здоров`я людини, наслідком якого була смерть потерпілого, вчинив злочин у даному кримінальному провадженні під час умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, після звільнення з місць позбавлення волі не працевлаштувався, сталих соціальних зв`язків не завів та продовжив вести антисоціальний спосіб життя. Крім того, безпідставно визнав щире каяття ОСОБА_7 , яке не зрозуміло в чому знайшло свій прояв, та позицію потерпілого щодо не призначення обвинуваченому суворого покарання, такими обставинами, що дозволяли призначити останньому мінімальне покарання.
З огляду на вказане, прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України призначити покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком від 17.10.2007 року, остаточно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, які просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє вирок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який він засуджений, а також щодо кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані, що характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також і думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні. Суд апеляційної інстанції вважає, що обране обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, таким, що відповідає тяжкості скоєного. В той же час, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування вироку за мотивами, що наведені в апеляційній скарзі, оскільки судом першої інстанції виконані вимоги ч. 2 ст. 416 КПК України про заборону призначення більш суворого покарання, якщо попередній вирок скасовано не з причини необхідності посилення покарання, або застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, суд апеляційної інстанції зараховує в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення з 02.02.2015 року по 30.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення з 02.02.2015 року по 30.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4