Справа № 463/1831/16-к
Провадження № 1-кс/463/350/16
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу
15 квітня 2016 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
слідчий СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні за № 0001294 від 12.04.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 12 квітня 2016 року близько 08 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, за попередньою змовою в групі осіб разом із ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні квартири ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, скориставшись вільним доступом, повторно, таємно викрали мобільний телефон марки «Нокія-6200», мобільний телефон марки «Бравіс», мобільний телефон марки «Джі-смарт», заволоділи грошовими коштами в сумі 2 000 гривень, а всього потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 5879,0 гривень. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання та пояснили, що на їхню думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочин у скоєнні якого він підозрюється є середньої тяжкості, передбачає покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, підозрюваний раніше судимий за вчинення майнових злочинів, неодружений, не працює. Наведене свідчить, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжувати злочинну діяльність, впливати на потерпілого та свідків, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, навчається, свою вину визнає повністю, бажає відшкодувати потерпілому завдану шкоду, не має наміру впливати на потерпілого і свідків, не буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду, а також, те, що слідчим не наведено передбачених ст.177 КПК України ризиків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 12.04.2016 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 14.04.2016 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 14.04.2016 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.04.2016 року та речовими доказами.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп.56 та 59 з подальшими посиланнями).

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що слідчий та прокурор не навів переконливих доказів того, що лише внаслідок того, що ОСОБА_5 був раніше суджений, неодружений, не працює, а тому потребує застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, встановлено, що підозрюваний належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки в ході досудового розслідування, не ухиляється на виклики слідчого, має постійне місце проживання та навчається у вечірній СШ № 22.

Частина 3 ст.176 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Однак, беручи до уваги те, що при розгляді клопотання було доведено наявність вказаних вище обставин, передбачених п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання в тому числі і позбавлення волі, дії ОСОБА_5 носять систематичний характер, останній може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому, приходжу до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, за місцем його проживання та реєстрації.

Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, -

у х в а л и в :
у задоволенні клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, студента 11-го класу вечірньої СШ № 22, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. за місцем його проживання та реєстрації АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) у вказаний період доби не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

3) утримуватися від спілкування з підозрюваним, потерпілим, свідками по даному кримінальному провадженні за винятком необхідності викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду.

Строк дії ухвали становить два місяці.

Ухвалу передати в Личаківський ВП ГУ Національної поліції у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1