Справа № 368/2247/14-к
УХВАЛА

"30" грудня 2014 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , начальника СВ Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику скаргу потерпілої ОСОБА_5 на рішення про закриття кримінального провадження № 0000146,-

В С Т А Н О В И В:
Скарга потерпілої ОСОБА_5 від 20.11..2014 року обґрунтована тим, що 7.11.2014 року потерпіла подала скаргу на бездіяльність та недотримання розумних строків під час досудового розслідування слідчим та прокурором, але вказану скаргу слідчим суддею ОСОБА_6 не розглянуто, а тому незаконно постановою закрито кримінальне провадження № 0000146. Вказану постанову потерпіла просила скасувати.

В судове засідання потерпіла не з`явилась. Згідно ст..306 ч.3 КПК України розгляд скарги на рішення під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу та слідчого рішення якого оскаржується. Відсуність слідчого не є перешкодою для розгляду скаргу. Згідно ст..57 ч.1 п.1 КПК України потерпілий зобов`язаний прибути за викликом слідчого судді, а в разі неможливості своєчасного прибуття завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття. Судовий виклик потерпілої здійснювався неодноразово повісткою за адресою яку вказала потерпіла, але вбачається, що вона відсутня за цією адресою, так як пошта повертає судові виклики за закінченням терміну зберігання. Виходячи зі змісту ст..57 ч.1 п.1 КПК України потерпіла не виконала обов`язку та не повідомила слідчого суддю про зміну місця проживання. Також 9 раз здійснювався виклик потерпілої на її номер телефону в різний час та в різні дні , вказаний в скарзі, але потерпіла не відповідала на дзвінок. Так як не вказано, що відсутність потерпілої є перешкодою для розгляду її скарги і здійснено належні виклики потерпілої для розгляду її скарги, то скаргу розглянуто у відсутність потерпілої.

Начальник СВ та прокурор вважають скаргу необґрунтованою, так як вважають, що досліджені всі обставини в кримінальному провадженні і дано належну оцінку зібраним доказам та законно закрито кримінальне провадження.

Слідчим суддею встановлено слідуюче.

Постановою начальника СВ Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_4 від 19.11.2014 року закрито кримінальне провадження № 0000146 у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст..125 КК України. Обгрунтовано тим, що відсутня суб`єктивна сторона злочину і не встановлено умислу ОСОБА_7 на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Не встановлено, що саме ОСОБА_7 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження . Факт отримання отримання тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілою, не підтверджується показами свідків та висновками судово- медичних експертиз.

Слідчий суддя вважає , що вказана постанова відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства і в задоволенні скарги слід відмовити з слідуючих міркувань.

19.02.2013 року до Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області надійшла заява потерпілої про спричинення їй 4.08.2012 року в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області тілесних ушкоджень ОСОБА_7 який безпідставно побив її дерев`яним бруском по спині та руках. 20.02.2013 року відомості внесено до ЄРДР.

В першій заяві до Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області від 7.08.2012 року ( а.с.90- 92 т.1) потерпіла вказувала, що очевидцями вчинення злочину були батько ОСОБА_7 ОСОБА_8 та товариш її сина ОСОБА_9 який є також співмешканцем її дочки з яким вона приїхала до місця де було вчинено злочин. В послідуючому змінила покази і пояснювала, що обставини злочину бачив і її син ОСОБА_10 .

Під час досудового слідства допитані ОСОБА_7 та його батько ОСОБА_8 які не підтверджують обставин на які вказує потерпіла. Також ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_7 4.08.2012 року в с. Мирівка Кагарлицького району не бив потерпілу зовсім, а перші свої покази дав за проханням потерпілої, що її було побито вказаною особою. Також в постанові дано критично оцінку показам потерпілої, враховуючи покази свідка ОСОБА_11 про те, що потерпіла пропонувала йому за гроші свідчити в цивільній справі , що ОСОБА_7 бив потерпілу . А також критичну оцінку показам в якості свідка ОСОБА_10 , який підтвердив покази потерпілої, враховуючи покази свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 про те, що вони не бачили 4.08.2012 року в с. Мирівка сина потерпілої.

Дано належну оцінку показам потерпілої з урахуванням проведених судово- медичних експертиз з визначенням характеру і ступеня тяжкості тілесних ушкоджень які виявлені у потерпілої ( а.с.54 т.1- акт дослідження, а.с.44-45 т.1- експертиза від 3.04.2013 року, а.с. 63-62 т.1- експертиза від 5.08.2013 року, а.с.197- 209 т.1- експертиза від 29.03.2014 року) . А саме у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді 5 синців видовженої форми- на задній поверхні правого плеча в його середній третині, на передній поверхні правого передпліччя у верхній третині, на задньо- внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній і середній третинах, на зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, а також синців у лопаткових ділянках. Всі вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. І що враховуючи характер і локалізацію тілесних ушкоджень та відеозапису слідчого експерименту з потерпілою слідує, що за обставин вказаних потерпілою могли виникнути тільки виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на задній поверхні правого плеча в його середній третині та синець на задньо- внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині.

При обґрунтуванні цієї скарги потерпіла посилалась на скаргу від 7.11.2014 року в якій вказувала на неправильність проведених експертиз. Що ім`я потерпілої вказане інше в експертизах на а.с.44-45 т.1- експертиза від 3.04.2013 року і на а.с.197- 209 т.1- експертиза від 29.03.2014 року). Вбачається, що допущена описка у вказаних експертизах і вказано потерпілу як ОСОБА_14 , але висновки стосуються саме потерпілої ОСОБА_5 , так як є посилання на а.с.54 т.1- акт дослідження потерпілої від 6.08.2012 року (а.с.54 т.1) та її медичну документацію. Що не вказано на якій підставі проведені експертизи та які надавались матеріали не зазначено, але це не відповідає дійсності, так як експертизи проведено на підставі постанов слідчого і у висновках експертиз вказано яка медична документація досліджувалась. Що експертиза від 5.08.2013 року на а.с. 63-62 т.1 проведена не на підставі договору від 2.08.2013 року ( а.с.61 т.1), але вказана експертиза проведена на підставі постанови слідчого від 24.06.2013 року ( а.с.56 т.1) , а не вказаного потерпілою договору.

Згідно ст..125 ч.1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

Згідно ст..125 ч.1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Згідно ст..91 ч.1 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню подія злочину, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, вид і розмір шкоди, завданої злочином і обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого згідно ст.. 92 ч.1 КПК України.

Згідно ст..91 ч.2 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст..94 ч.1 КПК України оцінку доказів слідчий, прокурор, слідчий суддя здійснює за своїм внутрішнім переконанням , яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст..284 ч.1п.2,ч.3 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження при встановленні відсутності в діянні складу злочину.

Тому слідчий суддя вважає , що вказана постанова відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства і в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст..ст. 303 ч.1 п.3, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
Відмовити в задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1