Справа № 515/1713/16-к
Провадження № 1-кп/515/3053/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
з угодою про примирення від 07 жовтня 2016 року, укладеною між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився та мешкає в АДРЕСА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
09 вересня 2016 року, приблизно о 14год.00хв., ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , знаходячись в гаражному приміщенні, скориставшись тим, що ОСОБА_4 заснув у вказаному приміщенні, з метою викрадення чужого майна, навмисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав портмоне, яке випало із кишені брюк потерпілого, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 7000грн. З викраденим майном з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши збиток потерпілому у зазначеному розмірі.
07 жовтня 2016 року в м.Татарбунари, під час досудового розслідування, між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, в якій зазначено, що ОСОБА_6 викрав у ОСОБА_4 портмоне, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 7000грн, заподіявши своїми діями потерпілому матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.
Зі змісту угоди також вбачається, що сторони примирилися між собою, обвинувачений розкаявся в тому, що вчинив, та попросив у потерпілого вибачення. Крім того, сторони узгодили, що покарання ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, може бути призначено у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вказали, що зміст угоди про примирення та наслідки її укладення їм зрозумілі, просили угоду затвердити.
Прокурор проти затвердження угоди про примирення між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не заперечувала, зазначивши, що угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України і закону України про кримінальну відповідальність.
Дослідивши угоду про примирення від 07 жовтня 2016року та документи, подані сторонами під час кримінального провадження, заслухавши прокурора, потерпілого та обвинуваченого, суд дійшов переконання, що укладення угоди між обвинуваченим та потерпілим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд також вважає, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України або закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, у суду немає. Умовами угоди про примирення встановлення зобов`язань обвинуваченого перед потерпілим не передбачено.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , це діяння підлягає кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину і тому підлягає покаранню за його вчинення. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, визначеним Кримінальним кодексом України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, позовні вимоги не пред`явлені, докази на підтвердження понесення сторонами провадження процесуальних витрат відсутні.
Відповідно до ст.100 КПК України, викрадене портмоне, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні постановою слідчого Татарбунарського відділення поліції від 15.09.2016 року (а.с.20) та передане на зберігання потерпілому, слід залишити у ОСОБА_4 .
З огляду на викладене, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373 ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який підлягає сплаті в дохід держави.
Речовий доказ портмоне - залишити у ОСОБА_4 .
Копію вироку після його оголошення негайно вручити сторонам провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: