УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/3234/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
та в його інтересах захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка
Світловодського району Кіровоградської області,
громадянина України, зареєстрованого та
АДРЕСА_1 , не судимого,-
засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України на 1 (один) рік обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 не обирався.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 4 841 (чотири тисячі вісімсот сорок одну) гривню 12 коп. матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином. Решту позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави в особі управління охорони здоров`я міської ради м. Житомира 10 055 (десять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 28 коп. витрат Центральної міської лікарні № 2 на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 .
Після набрання вироком законної сили речові докази: автомобіль ДАФ (д.н.з. НОМЕР_1 ) вирішено залишити в розпорядженні законного володільця ОСОБА_9 , трактор ХТЗ (д.н.з. НОМЕР_2 ) з напівпричепом (д.н.з. НОМЕР_3 ) в розпорядженні власника ОСОБА_7 ..
Згідно змісту вироку суду, 13 липня 2015 року близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_9 , рухаючись за кермом автомобіля ДАФ (д.н.з. НОМЕР_1 ) з напівпричепом «КОГЕЛЬ) ( д.н.з. НОМЕР_4 ) в напрямку м. Житомира по правій смузі руху на 153 км +980 м автодороги сполучення 2Київ Чоп», поблизу с. садки Житомирського району в порушення п.п. 13.1,12.3 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, під час виникнення небезпеки для руху, які він об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, і допустив зіткнення з саморобним напівпричепом (д.н.з. НОМЕР_3 ), який буксирував трактор ХТЗ (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій трактора ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден на спині, компресійного перелому І поперекового хребця, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_9 та в його інтересах захисник ОСОБА_11 просять скасувати вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року, цивільний позов потерпілого, який задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 4841 грн.12 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.
Цивільний позов прокурора, який задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави в особі управління охорони здоров`я міської ради м. Житомира 10 055 грн. 28 коп. витрат Центральної міської лікарні № 2 на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 .
Винести новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст. 286 КК України за відсутності складу злочину в його діях.
В обґрунтування апеляційних скарг обвинувачений ОСОБА_9 та в його інтересах захисник ОСОБА_11 посилаються на те, що даний вирок незаконний через невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінально процесуального закону та неповноти судового розгляду.
Апелянти вважають, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не могли бачити одночасно ні руху трактора, ні руху інших автомобілів на дорозі, так як фокус зору не може одночасно сприймати рух декількох предметів.
На думку апелянтів, суд лише обмежився описовою частиною місця розташування ДТП та зазначив зафіксоване місце розташування транспортних засобів після зіткнення, розміщення деталей трактора та їх уламків, розсип відсіву та слід гальмування автомобіля ДАФ, які виявлені на праві смузі руху.
Обвинувачений ОСОБА_9 та в його інтересах захисник не згодні з висновком суду стосовно належного доказу вини ОСОБА_9 в ДТП, яка базується на протоколі та схемі ДТП.
Після зіткнення трактор та причіп відкинуло не на праву полосу руху як встановив суд, а на полосу розгону.
На думку апелянтів, у вироку не можуть бути використані такі докази вини обвинуваченого ОСОБА_9 в ДТП, як протокол огляду місця ДТП від 13.07. 2015 року та схему до нього, а також свідчення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 і відповідно і висновок судової авто технічної експертизи від 23.09.2015 року за № 62 варіант №1, відповідно до якого ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення.
На апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 надійшли заперечення потерпілого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , в яких вони просять в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 відмовити, вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін, посилаючись на те, що апеляційні скарги є безпідставними.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 , які підтримали подані апеляційні скарги з наведених мотивів, потерпілого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 але просили суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляцій, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, обговоривши доводи апеляцій та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 , підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , даними протоколу огляду місця ДТП від 13.07.2015 року зі схемою, фотокарток, на яких зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП, їх пошкоджень, слід гальмування (а.п. 55-50), висновками судової експертизи технічного стану автомобіля ДАФ від 07.08.2015 р. № 60 (а.п.33-34), судової транспортно-трасологічної експертизи від 07.08.2015 року № 61 (а.п. 36-38), судової автотехнічної експертизи від 23.09.2015 року № 62 ( а.п. 70-73), судово-медичної експертизи від 16.10.2015 року № 2117 ( а.п. 80-81).
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 1 КК України, як порушення вимог правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, судом першої інстанції кваліфіковані правильно.
Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 , викладені в апеляційних скаргах про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, істотного порушення вимог кримінально процесуального закону, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим слідством зібрано достатньо переконливих доказів, які у свою чергу були повно і всебічно досліджені судом першої інстанції. Так, під час досудового та судового слідства були детально допитані всі учасники ДТП та очевидці, проведені авто-технічна експертиза, судово транспортно трасологічна та судова експертиза технічного стану ДАФ, виконані інші необхідні слідчі дії.
Згідно вищевказаних висновків та доказів встановлено, які саме дії ОСОБА_9 не відповідали пунктам Правил дорожнього руху, в чому саме полягало порушення таких правил та які саме наслідки виникли внаслідок порушення цих правил.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, експертами надані вичерпні відповіді на поставлені питання щодо дійсних причин виникнення аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди в момент зіткнення вказаних транспортних засобів на 153 км автодороги «Київ-Чоп» поблизу с. Садки Житомирського району 13 липня 2015 року близько 14 години 20 хв.
Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 61 від 07.08.2015 року первинний контакт досліджуваних транспортних засобів проходив між передньою правою частиною автомобіля ДАФ та задньою лівою частиною саморобного причепа трактора ХТЗ під кутом близько 0±3 при загальному розташуванні транспортних засобів в попутному напрямку. Місце зіткнення автомобіля ДАФ та саморобного причепа трактора ХТЗ розташоване на 153 км автодороги «Київ-Чоп» поблизу с. Садки Житомирського району на правій смузі руху в напрямку м. Києва в безпосередній близькості від місця осипу скла уламків транспортних засобів, та сліду гальмування. В момент первинного контакту поздовжні вісі транспортних засобів розташовувались в положенні близько до паралельного відносно краю проїзної частини (а.п. 36-38).
Також, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 62 від 23.09.2015 року, в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля ДАФ ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 13.1,12.3 Правил дорожнього руху України, водій трактора ХТЗ ОСОБА_7 відповідно до п.п. 11.1,11.10 Правил дорожнього руху України. У випадку, коли небезпека для руху водія автомобіля ДАФ ОСОБА_9 виникає з моменту наближення до трактора ХТЗ з саморобним причепом на величину безпечної дистанції, водій ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення з саморобним причепом трактора ХТЗ ( а.п. 70-73).
Згідно висновку судової експертизи технічного стану автомобіля ДАФ № 60 від 07.08.2015 року на момент огляду та до ДТП гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля знаходились в технічно справному стані. Будь-яких технічних несправностей деталей і систем, які впливають на безпеку руху і могли привести до створення аварійної ситуації й виникнення ДТП, не виявлено ( а.п. 33-34).
Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, в судовому засіданні також допитувався експерт ОСОБА_15 , який показав, що кут між транспортними засобами та розташування їх відносно краю проїзної частини свідчить про те, що безпосередньо в момент дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби маневрів не здійснювали.
Вищенаведені докази в їх сукупності спростовують посилання обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_9 не зміг уникнути зіткнення з напівпричепом трактора через те, що трактор раптово виїхав на його смугу руху.
Крім того, суд першої інстанції вірно оцінив покази потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 .
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 13 липня 2015 року він повертався додому на технічно справному тракторі з напівпричепом, в який було завантажено 3 тони відсіву гравію. Рухався у смузі розгону (гальмування) зі швидкістю 25-30 км/год. маневрів не здійснював. Відчув удар, від якого трактор розвернувся, змістився в ліву сторону та перекинувся. Потерпілий самостійно вибрався із кабіни трактора та піднявся. Відразу після ДТП до нього підбіг обвинувачений, спитав, чи він живий та просив не викликати міліцію, запевнивши, що його фірма відшкодує всі збитки. На місце ДТП було викликано працівників ДАІ та швидку допомогу, потерпілого було госпіталізовано.
Свідок ОСОБА_12 , оператор АЗС «ВОГ» пояснив, що він 13 липня 2015 року в обідній час перебував на заправці разом з помічником оператора Герасимчуком. Бачив, як по дорозі поруч заправки проїхав трактор, який рухався ближче до правого краю проїзної частини зі швидкістю близько 30-40 км/год., при цьому маневрів трактор не здійснював. За цим трактором проїхали два вантажні автомобілі, які також маневрів не здійснювали, після чого почув звук удару. Після цього підійшов до відбійника між смугами руху та бачив, що внаслідок ДТП трактор перекинувся, вантажний автомобіль стояв попереду трактора.
Також, свідок ОСОБА_14 , який на час виниклої дорожньо-транспортної пригоди працював помічником оператора АЗС «ВОГ», пояснив, що 13 липня 2015 року він в обідній час перебував на заправці разом з оператором ОСОБА_12 . Бачив, як по дорозі поруч АЗС проїхав трактор, рухаючись ближче до смуги розгону зі швидкістю 20 км/год. За трактором рухались два вантажні автомобілі, один по крайній лівій смузі руху, інший - по правій смузі руху. Автомобіль, що рухався по крайній лівій смузі руху, здійснив обгін іншого вантажного автомобіля, і в цей момент відбулось зіткнення вантажного автомобіля, що рухався в правій смузі руху, та трактора під керуванням водія ОСОБА_7 .. Свідок почув звук удару, самого зіткнення не бачив, оскільки огляду заважав вантажний автомобіль, який здійснював обгін іншого вантажного автомобіля. Під час руху трактор маневрів не здійснював. Свідок ОСОБА_14 підійшов до місця ДТП та побачив, що від удару трактор перекинувся, водій трактора стояв біля нього, на його голові та спині були сліди крові. Водій вантажівки, яка зіткнулась з трактором, просив водія трактора не викликати міліцію.
У цьому зв`язку, відібрані та досліджені покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , апеляційний суд вважає логічними та послідовними, такими що узгоджуються з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами, які були належним чином досліджені та оцінені в судовому засіданні судом першої інстанції.
Будь-які дані, які б переконливо вказували на те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 оговорили обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, відсутні.
Разом з тим, покарання ОСОБА_9 призначено судом першої інстанції без належного врахування вимог ст. 65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характеристики винної особи, думки потерпілого, а також обставин, передбачених ст.ст. 66,67 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, як особа вперше притягається до кримінальної відповідальності, вину визнав частково та у повному об`ємі відшкодував потерпілому ОСОБА_7 заподіяні збитки, що є обставинами які пом`якшують покарання.
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_7 , вважаючи надто суворим призначене ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі, в судовому засіданні апеляційного суду просив суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_9 посилаючись на те, що заподіяні матеріальні збитки йому відшкодовано повністю та будь-яких претензій до обвинуваченого він не має.
Вчинений ОСОБА_9 необережний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Що стосується визначеного судом першої інстанції розміру стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 , то суд першої інстанції, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано визначив розмір матеріальної шкоди на суму 4 841 ( чотири тисячі вісімсот сорок одну) грн. 12 коп., а моральної 10 000 (десять тисяч) грн. та обґрунтовано стягнув з ОСОБА_9 на користь держави в особі управління охорони здоров`я міської ради м. Житомира 10 055 (десять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 28 коп. витрат Центральної міської лікарні № 2 на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 .
З урахуванням характеру вищевказаних наслідків та обставин вчинення кримінального правопорушення, думки потерпілого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді реального обмеження волі строком на один рік, а також і його відношення до вчиненого необережного злочину, приймаючи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, апеляційний суд вважає за можливе змінити вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року в частині призначеного покарання та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку - 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В решті вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 апеляційний залишає без зміни.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_11 - задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 - змінити.
Застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку - 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вказаний вирок залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення.

Судді: