Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
Іменем України

09 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5
та особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в режимі відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою від 29 червня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва повернув скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000459 від 04.05.2016 року за відсутністю в діях працівників Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Своє рішення про повернення скарги слідчий суддя ОСОБА_8 , посилаючись на положення ч. 2 ст. 304 КПК України, обґрунтував тим, що до скарги ОСОБА_6 не надано доказів на підтвердження факту отримання оскаржуваної постанови, що може свідчити про пропущення строку оскарження за відсутністю клопотання про поновлення такого строку.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2016 року та постановити нову ухвалу про скасування постанови слідчого ОСОБА_7 від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000459.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, неповною, невмотивованою, як наслідок незаконною, а тому такою, що підлягає скасуванню, оскільки оскаржуване рішення про повернення скарги схоже на формальну відписку та небажання розібратися в обставинах справи.

Викладені в ухвалі висновки, як вважає апелянт, не відповідають фактичним обставинам, оскільки не зрозуміло як слідчий суддя дійшов висновку, що ненадання суду доказів на підтвердження факту отримання копії оскаржуваної постанови, може свідчити про пропущення строку на її оскарження.

Посилання слідчого судді на ст. 304 КПК України, є безпідставним, оскільки в умовах Київського СІЗО вся кореспонденція фіксується в журналі, а документи надаються під розписку.

У зв`язку з цим, як зазначається в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді фактично покриває незаконну постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а проведення формального судового розгляду не спрямовано на здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення заявника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження та матеріали закритого кримінального провадження № 0000459; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Положення п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, надавали слідчому судді право повернути скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, якщо її було подано після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Разом з тим, враховуючи обставини, на які ОСОБА_6 , як особа, що утримується під вартою в Київському СІЗО, послався у своїй скарзі в порядку ст. 303 КПК України, а саме на те, що копію оскаржуваної ним постанови він отримав 10 червня 2016 року, а відповідну скаргу подав через адміністрацію слідчого ізолятора 19 червня 2016 року, слідчий суддя не мав достатніх підстав для висновку, що відсутність доказів на підтвердження факту отримання копії оскаржуваної постанови, може свідчити про пропущення строку на її оскарження.

Більш того, приймаючи до уваги обмежені можливості особи, яка утримується під вартою, особисто отримати та надати необхідні докази, слідчий суддя міг перевірити факт отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_6 саме 10 червня 2016 року, безпосередньо під час розгляду скарги, однак цього зроблено не було.

Враховуючи наведене, а також встановивши під час апеляційного розгляду те, що ОСОБА_6 дійсно отримав копію постанови слідчого від 30 травня 2015 року про закриття кримінального провадження, яку він оскаржував у порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність ухвали слідчого судді про повернення апеляційної скарги, оскільки вона була подана у встановлений законом строк, а саме протягом десяти днів, з дня отримання копії постанови слідчого.

У зв`язку з цим ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2016 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

При цьому, дослідивши матеріали закритого кримінального провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з постанови слідчого від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000459 від 04.05.2016 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діях працівників Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, її було винесено за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо протиправних дій працівників вказаного вище районного управління міліції.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2015 року, якою службових осіб прокуратури м. Києва було зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 24.09.2015 року, в якій зазначалось про те, що працівники Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві незаконно позбавили волі його та його близьких родичів 30.01.2015 під час проведення обшуку за місцем проживання останнього, а також про порушення його прав під час проведення слідчих дій.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Згідно вимог, передбачених ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених законом випадках, - на потерпілого. Збирання доказів, як це передбачено ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Оцінку зібраним доказам, слідчий повинен надавати за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, як з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, так і з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, в даному випадку для закриття кримінального провадження.

Між тим, приймаючи процесуальне рішення про закриття кримінального провадження щодо працівників Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, слідчий прокуратури не дотримався наведених вище вимог закону та дійшов передчасного висновку про відсутність в діянні вказаних працівників складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, внаслідок однобічності та неповноти досудового розслідування, з огляду на таке.

По-перше, незважаючи на те, що фактично заявником та потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , який звернувся до прокуратури м. Києва з відповідною заявою про вчинення працівниками Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві кримінального правопорушення щодо нього та його родичів, старший слідчий третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , який здійснював досудове розслідування кримінального провадження № 0000459 не допитав а ні ОСОБА_6 , а ні його родичів, а ні працівників Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, які безпосередньо приймали участь у проведенні обшуку 30.01.2015 року за місцем проживання ОСОБА_6 , обмежившись лише допитом старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , який звертався до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , але безпосередньо не приймав участі у проведенні самого обшуку, в ході якого, за твердженням заявника, працівниками Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві були вчинені кримінально карні дії.

По-друге, в постанові слідчого про закриття кримінального провадження наведені лише обставини, пов`язані з отриманням дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , затриманням останнього в якості підозрюваного та обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас у цій постанові відсутні не тільки посилання на встановлені обставини проведення самого обшуку та дотримання вимог закону під час проведення зазначеної слідчої дії, а й результати перевірки тих обставин, на які ОСОБА_6 посилався у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, в тому числі щодо викрадення під час обшуку належних йому грошових коштів у сумі 29500 доларів США, про які не було зазначено в протоколі обшуку.

По-третє, враховуючи те, що під час досудового розслідування не було вжито передбачених законом заходів для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, прийняте слідчим процесуальне рішення про закриття кримінального провадження не може бути визнане законним та обґрунтованим, оскільки винесена ним постанова від 30 травня 2016 року не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, в частині мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова старшого слідчого третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_7 від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000459, яку оскаржує ОСОБА_6 , повинна бути скасована, а матеріали зазначеного кримінального провадження повернуті до прокуратури міста Києва для продовження досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 304, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року про повернення ОСОБА_6 його скарги на постанову про закриття кримінального провадження скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_7 від 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження задовольнити; зазначену постанову скасувати, а матеріали кримінального провадження № 0000459 передати до прокуратури міста Києва для продовження досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-сс/796/2576/2016

Категорія ч. 2 ст. 309 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1