Справа № 755/7094/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"20" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Дніпровського УП ГУНП у м. Києві щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, -

в с т а н о в и в:
25.04.2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР по його заяві від 25.03.2016 року про кримінальне правопорушення, вчинене, на його думку, ОСОБА_4 за ст. 3451 КК України.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.03.2016 року на адресу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві була подана заява про вчинення злочину ОСОБА_4 за ст. 3451 КК України, яке було зареєстровано ЖЄО № 21781 від 25.03.2016 року. Однак уповноважена особа Дніпровського УП ГУНП у м. Києві в порушення вимог, передбачених статтею 214 КПК України, а також Положення про порядок Єдиного реєстру досудових розслідувань, не повідомила його про внесення до ЄРДР відомостей щодо поданої ним 25.03.2016 року заяви про вчинення кримінального правопорушення, а 12.04.2016 року на його адресу надійшов висновок інспектора Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , в якому останній зазначає про відсутність відомостей про кримінальне правопорушення.

На підставі зазначеного заявник просив суд зобов`язати уповноважених осіб Дніпровського УП ГУНП у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості на підставі поданої 25.03.2016 року заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ст. 3451 КК України.

В судове засідання особа, яка подала скаргу, та представник Дніпровського УП ГУНП у м. Києві не з`явилися.

Розглянувши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

28.04.2016 року, 10.05.2016 року та 13.05.2016 року розгляд скарги було відкладено у зв`язку з неявкою учасників розгляду. Востаннє розгляд скарги було відкладено на 20.05.2016 року на 11 годину 30 хвилин.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Між тим, ОСОБА_3 звертався до суду зі зверненням про результати розгляду його скарги, на яке йому була надана письмова відповідь від 16.05.2016 року з повідомленням дати та часу розгляду скарги, а тому ОСОБА_3 знав про дату та час розгляду скарги, однак в черговий раз до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Встановлено, що 25.03.2016 року ОСОБА_3 подав до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві заяву про вчинення злочину ОСОБА_4 , за ст. 3451 КК України, яку було зареєстровано ЖЄО № 21781 від 25.03.2016 року.

Стаття 303 КПК України визначає вичерпний перелік рішення, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно з частиною першою статті 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Крім цього, частина четверта статті 214 КПК визначає, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З аналізу статей 214, 303 КПК випливає, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Обов`язок вносити відомості до ЄРДР виникає лише у випадку, якщо обставини, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення свідчать та мають ознаки кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 2.3, 2.17 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частини першої статті 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 11 КК злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Крім цього, КК визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є об`єктивні дані, що свідчать про ознаки злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і лише за такими заявами та повідомленнями приймаються передбачені законом процесуальні рішення.

Однак заява ОСОБА_3 від 25.03.2016 року про вчинення злочину ОСОБА_4 , яка знаходиться в матеріалах справи, не містить об`єктивних ознак, що вказують на склад кримінального правопорушення та вчинення суспільно небезпечного діяння, в заяві не зазначені конкретні факти та події, які б мали ознаки кримінально караних діянь, в заяві відсутні чітко викладені підстави для початку досудового розслідування, а тому відсутні правові підстави для внесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.03.2016 року.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 307 КПК слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

З матеріалів справи та заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.03.2016 року випливає, що відсутні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР на підставі викладених заявником обставин.

У зв`язку з цим скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 214, 303, 304, 305, 306, 307, 308, 309, 369-372 КПК, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Дніпровського УП ГУНП у м. Києві щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: