У х в а л а

04 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_4, розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року ОСОБА_2 засуджено за частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців; за частиною другою статті 296 КК до позбавлення волі на строк два роки. У відповідності до частини першої статті 70 КК ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців. На підставі статті 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки шість місяців та покладено на нього обов'язки передбачені пунктами 2,3,4 частини першої статті 76 КК.

Цим же вироком засуджено також ОСОБА_3, заяву про перегляд Верховним Судом України судового рішення щодо якого не подано.

Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 13 серпня 2015 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінив: постановив вважати, що у мотивувальній частині вироку, при обґрунтуванні кваліфікації діяння ОСОБА_2, його дії слід кваліфікувати не за частиною першою статті 121 КК, а за частиною першою статті 122 КК. У решті цей вирок залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2016 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 серпня 2015 року залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_1 подав до Верховного Суду України заяву, в якій порушував питання про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2

Ухвалою судді Верховного Суду України від 01 вересня 2016 року захисника ОСОБА_1 повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статей 448 і 449 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків до 01 жовтня 2016 року. Також заявнику було роз'яснено, що у разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки не буде усунуто в установлений строк, заяву буде йому повернуто.

Зокрема, у цій ухвалі зазначалося, що заява захисника ОСОБА_1 не містила належного обгрунтування підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК (неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання). Також не було наведено доводів, у чому саме полягає неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої статтею 128 КК. Крім того, захисник не долучив до заяви копій різних за змістом судових рішень - відповідно до підстави, з якої була подана заява.

На виконання вищезазначеної ухвали судді, в установлений строк, захисник ОСОБА_1 надіслав уточнену заяву про перегляд судового рішення та повторно надав витяг з ухвали Верховного Суду України від 22 березня 2005 року, яка, на його думку, свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України № 3262-IV від 22 грудня 2005 року «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, можуть офіційно опубліковуватися у друкованих виданнях. Судові рішення вважаються офіційно опублікованими за умови посвідчення органом, який забезпечує ведення Реєстру, відповідності судових рішень оригіналам або електронним копіям судових рішень, внесених до Реєстру.

Згідно з положеннями частини третьої статті 6 зазначеного Закону, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Протягом установленого строку захисник ОСОБА_1 зазначені в ухвалі судді недоліки повністю не усунув, а саме, не надав належної копії судового рішення, яка б свідчила про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права - у зв'язку з чим заява підлягає поверненню заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду, та у строки, визначені статтею 447 КПК.

На підставі наведеного та керуючись статтею 450 КПК України,

у х в а л и в:

заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2 повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_4