Єдиний унікальний номер 261/2265/13-к
Номер провадження 11-кп/775/777/2014

Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Суддя 1 інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
____________________________________________________________________________________
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку кримінальне провадження № 0000113 за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Петровського районного суду м. Донецька від 14 лютого 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, із середьо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого ГРП ВП «Шахта «Трудовська» ДП ДВЕК, раніше судимого 27 серпня 2001 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.3 ст.101 КК України (1960 року) до 8 років позбавлення волі, звільненого 30 березня 2007 року за постановою Волноваського районного суду Донецької області від 22 березня 2007 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 29 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним за ч. 1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 32 351 гривень 45 копійок та в порядку відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та судових витрат у справі,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 16 травня 2011 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві приватної власності, рухався по проїжджій частині автодороги, яка з`єднує вул. Віктора Гюго та вул. Петровського з боку вул. Віктора Гюго в напрямку вул. Петровського, водій ОСОБА_6 здійснив зупинку керованого ним автомобіля, після чого діючи необережно в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, маючи об`єктивну можливість спостерігати за рухом транспорту по вул. Петровського, ОСОБА_6 поновив рух, при цьому, не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на проїжджу частину вул.. Петровського, не поступився дорогою мопеду «HONDA-LEAD» без номерних знаків під керуванням водія ОСОБА_7 , що рухався по головній дорозі вул. Петровського зліва направо по ходу його руху, та допустив зіткнення вищевказаних транспортних засобів. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження: осколковий внутрішньо-суглобовий перелом нижньої третини стегнової кістки праворуч, забій м`яких тканин голови з припухлістю м`яких тканин голови в тім`яно-потиличній області, садна обох ніжних кінцівок, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно небезпечних наслідків.

По справі надійшла апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просить скасувати, а його виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Посилається на допущені судом однобічність та неповноту слідства, крім того вважає, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам по справі, судом не надано належної оцінки його свідченням та свідченням свідків з боку захисту, в той частині, що в той момент коли трапилась ДТП автомобіль під його керуванням не рухався, не проведена комплексна транспортно-трасологічна експертиза. Також вважає, що цивільний позов потерпілого не був в достатній мірі обґрунтований та його розмір не доведений.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, справи колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 в тому, що він діючи злочинно-необережно, керуючи транспортних засобом порушив п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України та скоїв зіткнення з мопедом, під керуванням ОСОБА_7 , в наслідок чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, незважаючи на не визнання ним у судовому засідання своєї вини, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і є обґрунтованим.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він їхав на належному йому технічно справному мопеді по вул. Петровського з боку АС «Трудовські» в напрямку центру м. Донецька. На перехресті з автодорогою, що веде до с. Олександрівка, справо наліво його руху виїхав автомобіль «ВАЗ-2106» білого кольору, який виїхав на перехрестя після чого відбулось зіткнення його мопеда з ним. До зіткнення керований ним мопед та автомобіль «ВАЗ-2106» не гальмували. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження та змушений був тривалий час лікуватись. Аналогічні пояснення ОСОБА_7 давав при огляді місця події за його участі та при проведенні слідчого експерименту (а.с. 112-117, 128-133) та які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні, на досудовому слідстві, при огляді місця ДТП та при проведенні слідчого експеременту за її участі (а.с.145-147, 148-153, 154-159).

Свідчення потерпілого ОСОБА_7 є послідовними не мають розбіжностей стосовно обставин ДТП, підтверджуються висновками судово-медичної експертизи, згідно якої тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_7 , внаслідок ДТП, а саме: закритий внутрішньо-суглобовий перелом нижньої третини стегнової кістки праворуч, неодноразово лічений оперативно, забій м`яких тканин голови з припухлістю м`яких тканин голови в тім`яно-потиличній області, садна обох нижніх кінцівок, які виникли від дії тупих предметів, або при ударі об такі, якими могли бути виступаючи частини автомобіля і мопеда, які рухались, що мало місце при зіткнення їх в зазначений строк та при обставинах, на які вказує потерпілий, з падінням на дорожнє покриття і за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я є не є небезпечними для життя (а.с. 199-203).

Згідно висновку авто-технічної експертизи, дії водія ОСОБА_6 перебували в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 196-203).

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи, місце зіткнення транспортних засобів розташоване у межах смуги руху мопеда «HONDA-LEAD» та на момент зіткнення автомобіль «ВАЗ 21063» перебував у русі (а.с. 162-167).

Дослідивши доводи апеляції ОСОБА_6 відносно того, що суд не дав належної оцінки його свідченням, а також свідченням ОСОБА_9 , які зазначали , що під час зіткнення автомобіль «ВАЗ 21063» знаходився в нерухомому стані, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, у вироку суд першої інстанції проаналізував свідчення зазначених осіб, дав їм належну оцінку та навів мотиви з яких не приймає їх до уваги, а саме свідчення обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в цій частині спростовуються висновками зазначених експертиз та є неспроможними з технічної точки зору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав жодних підстав ставити під сумнів висновки авто-технічної і судової транспортно-трасологічної експертизи які узгоджуються між собой, з іншими доказами та об`єктивно свідчать про винуватість ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому злочину, а тому відсутні підстави для призначення комплексної траспортно-трасологічної експертизи, на необхідність проведення якої посилається в своїй апеляції обвинувачений, тому доводи апелянта в цієї частині не є слушними.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахувавши що скоєний злочин відноситься до категорії необережних, ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також фактичні обставини справи, обґрунтовано прийшов до висновку про застосування до нього покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, а також застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів та призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України.

Також необґрунтованими слід визнати й твердження обвинуваченого про неправильне розв`язання цивільного позову, оскільки, зідно ст.ст.1166, 1167 ГК України матеріальна і моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішенням, дією або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його завдала, при наявності її вини.

Ухвалюючи вирок в цій частині, суд дотримуючись норм цивільного законодавства України, які регламентують порядок відшкодування заподіяних збитківта моральної шкоди, врахував, характер діянь засудженого, ступінь моральних страждань потерпілого, яких він зазнав внаслідок дій засудженого та правильно визначив розмір матеріальної і моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, підстав для його зміни або скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Петровського районного суду м. Донецька від 14 лютого 2014 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді