Справа № 450/2882/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/10/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.115 ч.2, 187 ч.4 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000704 внесеного до ЄДРДР 18.05.2014 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 ; апеляційною скаргою з доповненням та змінами обвинуваченого ОСОБА_10 , за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 з доповненням та змінами поданими обвинуваченим ОСОБА_12

на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.05.2015 року відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м.Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не інваліда, безпартійного, не військовослужбовця, раніше судимого вироком Галицького районного суд м. Львова від 03.04.2015 року за ст.ст.190 ч.1, 125 ч.1, 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 п.п.4, 6, 12 ст.115, ч.4 ст.187; ч.2 ст.15, ч.2 п.п.4, 6, 12, 13 ст.115, ч.4 ст.187; ч.2 п.п.1, 4, 6, 12, 13 ст.115, ч.4 ст.187 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, безпартійного, не військовослужбовця, в порядку ст.89 КК України такого що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 п.п.4, 6,12 ст.115, ч.4 ст.187; ч.2 ст.15, ч.2 п.п.4, 6, 12, 13 ст.115, ч.4 ст.187; ч.2 п.п.1, 4, 6, 12, 13 ст.115, ч.4 ст.187 КК України;

за участю:

прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_9 ,

потерпілих - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_16

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_17 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_18 ,

встановила:

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.05.2015 року : - засуджено ОСОБА_12 за вчинення злочину, передбаченого ст.115 ч.2 п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 КК України, та призначено йому покарання у виді довічного позбавленням золі з конфіскацією майна,
- засуджено ОСОБА_12 за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.4, п.6, п.12, п.13 КК України, та призначено йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна,
- засуджено ОСОБА_12 за вчинення злочину, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна,
відповідно до ст.70 КК України остаточну міру покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_12 довічне позбавлення волі з конфіскацією майна;
- засуджено ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ст.115 ч.2 п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 КК України, та призначено йому покарання у виді довічного позбавленням волі з конфіскацією майна,
- засуджено ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.4, п.6, п.12, п.13 КК України, та призначено йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна,
- засуджено ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна,
відповідно до ст.70 КК України остаточну міру покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_10 довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 рахується з 22.06.2014 року, а саме з моменту їх фактичного затримання та обмеження у вільному пересуванні.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишено без змін.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_12 в доход держави процесуальні витрати за проведення експертних досліджень в сумі 5357,14 гривень.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в доход держави процесуальні витрати за проведення експертних досліджень в сумі 5357,14 гривень.
Стягнуто солідарно із обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на користь Пустомитівської центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_19 в розмір 3113,36 гривень.
Стягнуто солідарно із обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_20 за заподіяну моральну шкоду в розмірі 300 000,00 гривень та майнову шкоду в розмірі 200,00 гривень.
Стягнуто солідарно із обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_15 за заподіяну моральну шкоду в розмірі 300 000,00 гривень.
Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

По даній справі подав апеляційну скаргу прокурор у кримінальному процесі ОСОБА_9 , який просив вирок суду першої інстанції щодо обвинувачений ОСОБА_12 та ОСОБА_10 змінити в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати винним та призначити покарання ОСОБА_12 - за п.п.1, 4, 6, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.2 ст.15, п.п.4, 6, 12, 13 ч.2 ст.115 - 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.4 ст.187 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст.70 КК України - шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворих - у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна; та застосувати ст.71, ч.3 ст.72 КК України, - обравши остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна та сплатою штрафу за попереднім вироком в розмірі 850 грн.
Апелянт покликається, що судом першої інстанції в повному обсязі було досліджено та встановлено фактичні обставини вчинення злочинів, належно дано оцінку зібраним доказам вини обвинувачених, однак вважає, що даний вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 є незаконним та винесений в порушення вимог КПК України, оскільки судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а вирок в цій частині суперечить вимогам ст.413 КПК України, а саме: щодо незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Так, судом у вироку не зазначено та не проаналізовано в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 того факту, що такий 03.04.2015 року був засуджений Галицьким районним судом м. Львова за ч.1 ст.190, ч.1 ст.125, 70 КК України до сплати штрафу у вигляді 850 грн., і такий вирок є не відбутий.
Відповідно судом першої інстанції при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 у відповідності до ст.71, ч.3 ст.72 КК України не призначено покарання за сукупністю вироків.
Апеляційну скаргу подав захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 , який просив вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 змінити.

Апелянт покликається, що з показів свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які були допитані в ході судового слідства встановлено, що дійсно ОСОБА_10 та ОСОБА_12 17.05.2014 року були в барі « Діана» смт. Солотвино. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були на підпитку, дійсно заборгували кошти бармену, а тому залишили мобільний телефон та банківську картку. З показів свідків вбачається, що зі сторони ОСОБА_10 та ОСОБА_12 жодних погроз бармену чи іншим особам не було, останні поводили себе адекватно, агресії не проявляли. В судовому засіданні першої інстанції не було здобуто жодний усних чи письмових доказів, які б прямо чи опосередковано вказували на причетність його підзахисного ОСОБА_10 до вбивства ОСОБА_26 .

Відповідно до ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання.

Враховуючи викладене, вина ОСОБА_10 у вбивстві ОСОБА_26 при обтяжуючих обставинах та розбійний напад на неї не доведені, а тому за даним фактом просить виправдати ОСОБА_10 .

Наголошує, що винесений вирок у частині призначення засудженому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, обране судом покарання є надто суворим. Підставами для такого твердження є те, що обвинувачений визнав помилковість і неправильність своєї поведінки, щиро покаявся. Крім того судом першої інстанції не враховано, що згідно довідки №1211 від 18.06.2014 року ОСОБА_10 знаходиться на обліку в лікаря-психіатра з діагнозом психічне захворювання, розумова відсталість в стадії дебільності (а.с.53 т.4), хоча згідно акту судово-психіатричної експертизи хронічними, психічними захворюваннями не страждає.

По даній справі подав апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_13 з доповненням та змінами поданими обвинуваченим ОСОБА_12 , які просять вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_12 скасувати в повному обсязі. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_10 направити до суду першої інстанції для розгляду по суті в іншому складі суду у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства.

Апелянт зазначає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_12 викладено лише обставини, які встановлені досудовим слідством, а в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення. Таким чином слухання справи в суді першої інстанції відбувалося за обвинувальним актом, складеним з порушенням вимог КПК. Таке обвинувачення позбавило обвинуваченого можливості здійснювати належний захист своїх прав. В матеріалах справи наявні ксерокопії розписки від обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту без дати, яка відіграє важливу роль по справі.

Покликається, що після затвердження обвинувального акту обвинуваченому не було роз`яснено згідно КПК України право на розгляд кримінального провадження судом присяжних. Прокурор не відвідував обвинуваченого в Львівському слідчому ізоляторі, а тому не міг роз`яснити право обвинуваченому на розгляд кримінального провадження судом присяжних, натомість в Львівському СІЗО обвинуваченого ОСОБА_12 провідував слідчий ОСОБА_27 та проводив якісь слідчі дії, після надходження справи до суду які не можуть бути визнані допустимими після складання обвинувального акту.

Апелянт мотивує також тим, що в матеріалах справи відсутні ряд процесуальних документів, зокрема постанова про призначення прокурора або групи прокурорів, тобто всі дії по кримінальному провадженню незаконні.

Апелянт вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Незаконність і необґрунтованість даного вироку полягає в наступному: ОСОБА_12 обвинувачується у скоєнні розбійного нападу на ОСОБА_26 та у вбивстві її з корисливих мотивів.
Обвинувачений ОСОБА_12 , вину у скоєнні вищезазначеного злочину не визнав і надав відповідні пояснення, однаксуд першої інстанції не прийняв до уваги покази ОСОБА_12 і у вироку вказав, що вина ОСОБА_12 у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_26 доведена дослідженими доказами. Вважає, що зазначені судом докази не доводять вини ОСОБА_12 у скоєнні вбивства ОСОБА_26 . Таким чином, жоден з доказів, який зазначений у вироку відносно вини ОСОБА_12 в скоєнні вбивства ОСОБА_26 не може вважатися, як доказом його вини, так як не вказує на ОСОБА_12 , як на особу, яка скоїла зазначений злочин.
Про те, колегія суддів Пустомитівського районного суду Львівської області під час дослідження всіх обставин справи, а саме вбивства ОСОБА_26 не звернули уваги на те, що:
- на знарядді вбивства відсутні відбитки пальців ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ; не проводився слідчий експеримент, який би дозволив чітко встановити ролі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у випадку якщо б вони дійсно були винними у скоєнні даного злочину;
- на одягу ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відсутні біологічні сліди ОСОБА_26 , які б
неодмінно повинні були залишитися після скоєння даного злочину;
- не допитаний важливий свідок, ОСОБА_28 , який віз ОСОБА_12 та ОСОБА_10
з смт. Солотвіно до м.Тячіва і міг би надати покази, які б мали важливе
значення для справи.
Таким чином, на підставі вищенаведеного апелянт вважає, що вина ОСОБА_12 у скоєнні вбивства ОСОБА_26 є недоведеної, а сам ОСОБА_12 повинен бути виправданий.
Також ОСОБА_12 звинувачується у скоєнні вбивства потерпілої ОСОБА_29 та у замаху на скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_19 , яке сталося в с. Липники Пустомитівського район Львівської області. Обвинувачений ОСОБА_12 вину свою визнав частково, а саме визнав себе винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та дав відповідні пояснення.
Суд вважає вину ОСОБА_12 у скоєнні вбивства ОСОБА_29 , замаху на вбивство ОСОБА_19 та здійсненні на них розбійного нападу доведеною на підставі ряду доказів. Водночас апелянт покликається, що судом невірно кваліфіковано дії ОСОБА_12 при подіях, які сталися в с.Липники, Пустомитівського району Львівської області. Докази, на які посилається суд першої інстанції при винесенні вироку за зазначеними епізодам, не можуть вважатися доказами винуватості ОСОБА_12 у здійсненні вбивства ОСОБА_29 , замаху на вбивство ОСОБА_19 та розбійного нападу на них. Так, як:
- потерпілий ОСОБА_19 взагалі нічого не показав і не надав ніякої інформації про події, так як відразу втратив свідомість від удару по голові;
- потерпілий ОСОБА_15 бачив тільки, як двоє хлопців покинули приміщення будинку.
Інші свідки участі в зазначених подіях не приймали і не могли б вказати якісь важливі дані для суду про наявність мотивів, умислу обвинувачених тощо.
Висновки експертизи про причини настання смерті ОСОБА_29 вказують на те, що смерть настала в результаті травм черепу, а під час суду було встановлено, що саме ОСОБА_10 спричинив такі ушкодження ОСОБА_29 , а ОСОБА_12 не має ніяких відношень до спричинених тілесних ушкоджень, які спричинили смерть ОСОБА_29 . Таж експертиза вказала, що інші тілесні ушкодження, які отримала ОСОБА_29 відносяться до тяжких, що не призвели до настання смерті.
Також висновками експертів встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_19 - тяжкі тілесні ушкодження. А в суді не спростовано, а навпаки підтверджено факт спричинення цих ушкоджень саме ОСОБА_12 .
Обвинуваченням не надано доказів про наявність у ОСОБА_12 умислу на скоєння убивства ОСОБА_19 і ОСОБА_29 , а конфлікт, що виник під час вживання спиртних напоїв, який спричинив бійку не вказує на те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_10 заздалегідь мали умисел на скоєння розбійного нападу та вбивства.
Таким чином в діях ОСОБА_12 відсутні склади злочинів - ст. 115, ч.2, п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 КК України, ст.ст. 115 ч.2, ст.15, ч.2, п.4, п.6, п.12, п.13 КК України, ч.4 ст.187 КК України Дії його підзахисного слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України та ч.3 ст.185 КК України. З огляду на вищенаведене, вважає вирок винесений Пустомитівським районним судом Львівської області таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
По даній справі подав апеляційну скаргу з доповненням та змінами обвинувачений ОСОБА_10 , який просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати в повному обсязі. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_12 направити до суду першої інстанції для розгляду по суті в іншому складі суду у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 викладено лише обставини, які встановлені досудовим слідством, а в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення. Таким чином слухання справи в суді першої інстанції відбувалося за обвинувальним актом, складеним з порушенням вимог КПК. Таке обвинувачення позбавило обвинуваченого можливості здійснювати належний захист своїх прав. В матеріалах справи наявні ксерокопії розписки від обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту без дати, яка відіграє важливу роль по справі.

Покликається, що після затвердження обвинувального акту обвинуваченому не було роз`яснено, згідно КПК України, право на розгляд кримінального провадження судом присяжних. Прокурор не відвідував обвинуваченого в Львівському слідчому ізоляторі, а тому не міг роз`яснити право обвинуваченому на розгляд кримінального провадження судом присяжних, натомість в Львівському СІЗО обвинуваченого ОСОБА_10 провідував слідчий ОСОБА_27 та проводив якісь слідчі дії, після надходження справи до суду які не можуть бути визнані допустимими після складання обвинувального акту.

Апелянт мотивує також тим, що в матеріалах справи відсутні ряд процесуальних документів, зокрема постанова про призначення прокурора або групи прокурорів, тобто всі дії по кримінальному провадженню незаконні.

Апелянт просить врахувати його покази, які надавав повторно а саме, про те,що 13.06.2014 року чи на передодні ОСОБА_19 подзвонив та сказав, що має до нього розмову на що відповів, що як буде час то зайде. Він і ОСОБА_30 зайшли до ОСОБА_31 в будинок, двері відчинив сам ОСОБА_32 , почали говорити про майдан. ОСОБА_32 з ОСОБА_33 почали сперечатися на рахунок політики і ОСОБА_30 не стерпів та наніс удар ногою в обличчя ОСОБА_31 , який почав кричати і проснулася ОСОБА_29 . Вона почала вставати з ліжка і схопила з вікна ножиці, а він, ОСОБА_34 , підбіг, стягнув її з ліжка та забрав ножиці, потім вдарив в область голови, що було дальше не пам`ятає. До пам`яті прийшов на вулиці.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , у другій декаді травня 2014 року приїхали у смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області в пошуках роботи, де познайомились із ОСОБА_26 , яка працювала барменом у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по АДРЕСА_2 . Відвідуючи кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 17.05.2014 року, близько 20 год. 30 хв., замовляючи і вживаючи спиртні напої, в обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_10 виникла заборгованість перед барменом ОСОБА_26 в розмірі 100,00 грн. З метою забезпечення повернення обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_10 коштів в розмірі 100,00 грн., бармен ОСОБА_26 утримувала в себе особисті речі обвинуваченого ОСОБА_12 , зокрема мобільний телефон та банківську карточку, які обвинувачені їй надали та покинули вказаний відпочинковий заклад. В подальшому обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вступили у злочинну змову на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_26 та її умисного вбивства з корисливих мотивів, що виникли у зв`язку із небажанням повернення боргу та заволодінням належними останній речами і безоплатного повернення особистих речей обвинуваченого ОСОБА_12 . Для реалізації виниклого злочинного умислу, обвинувачені ОСОБА_12 га ОСОБА_10 цього ж дня повернулись у приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » після закінчення роботи закладу, в період часу між 23 год. 35 хв. та 00 год. 35 хв. 18.05.2014 року, і використовуючи доброзичливі відносини, які склались між ОСОБА_26 та обвинуваченим ОСОБА_12 після їх знайомства, потрапили у вказане приміщення через службовий вхід, оскільки центральні двері були зачиненими. Згідно попередньо обумовлених злочинних дій, спрямованих на позбавлення життя ОСОБА_26 , знаходячись у приміщенні кафе-бару «Діана», діючи умисно, з корисливих мотивів, з єдиною метою вбивства, розуміючи характер своїх дій і бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вчинили розбійний напад на ОСОБА_26 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, маючи на меті спричинити ОСОБА_26 особливі фізичні та психічні страждання, в ході яких ОСОБА_12 схопив ОСОБА_26 за шию і наніс удар ножем у живіт. Використовуючи значну фізичну перевагу, утримуючи та долаючи її опір, у спосіб, особливо болісний для ОСОБА_26 , обвинувачений ОСОБА_12 положив останню на підлогу, де тривалий час наносив множинні ножові удари по всьому тілу, усвідомлюючи, що завдає їй сильного, нестерпного болю, заподіюючи особливі мучення. В цей час, обвинувачений ОСОБА_10 , своїми руками утримував ОСОБА_26 з метою подолання фізичного опору останньої, а також закриваючи їй рот, щоб не було чути крику від нестерпного болю, одночасно позбавляючи ОСОБА_26 можливості покликати на допомогу. Залишивши ОСОБА_26 на підлозі, обвинувачений ОСОБА_12 забрав із барної стійки належні йому особисті речі, зокрема мобільний телефон та банківську карточку. Завершуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та позбавлення життя ОСОБА_26 , з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_12 , з особливою жорстокістю, наніс ножем ОСОБА_26 один посмертний удар в ділянку лівої половини обличчя, при цьому залишив ніж у голові, та зняв з руки ОСОБА_26 два колечка, одне з яких в подальшому обвинувачені відчужили за 200,00 грн. В результаті злочинних дій обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою, групою осіб, вчинивши умисне вбивство з особливою жорстокістю ОСОБА_26 , заволоділи майном останньої в розмірі 200,00 грн. Протиправними діями обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , спрямованих на вчинення умисного вбивства ОСОБА_26 , з особливою жорстокістю, останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення правої половини живота з ушкодженням сальника, брижі товстої кишки, печінки та правої нирки, 3-х проникаючих колото-різаних поранень лівої поясничної області з ушкодженням лівої нирки, непроникаючих колото-різаних ран передньої поверхні правої половини грудної клітки, колото-різаної рани передньо-внутрішньої поверхні лівого плеча, різаної рани внутрішньої поверхні лівого променево-зап`ястного суглобу, синюшного кольору синця внутрішньої поверхні лівого стегна, а також посмертної колото-різаної рани лівої половини обличчя, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №86 від 11.08.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і в даному випадку спричинили смерть ОСОБА_26 .
Крім цього, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , 13.06.2014 року, близько 03 год. 00 хв., будучи особами, які раніше вчинили умисне вбивство, за попередньою змовою, групою осіб, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на вчинення розбійного нападу, поєднаного з вчиненням умисного вбивства з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_19 , використовуючи доброзичливі відносини, зайшли в житловий будинок АДРЕСА_3 , мотивуючи свій прихід бажанням спільного вжиття алкоголю. Знаходячись в приміщенні вказаного житлового будинку, під час спільного вжиття алкогольних напоїв, обвинувачений ОСОБА_12 , здійснюючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя, сидячи навпроти потерпілого ОСОБА_19 , наніс останньому удар ногою в голову. В цей же час обвинувачений ОСОБА_10 почав наносити множинні удари кулаками в ділянку тіла, зокрема голови, потерпілого ОСОБА_19 . Діючи умисно, з корисливих мотивів, з єдиною метою вбивства, розуміючи характер своїх дій і бажання настання тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_19 , обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вчинили розбійний напад на потерпілого, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, бажаючи спричинити останньому особливі фізичні та психічні страждання, у ході якого обвинувачений ОСОБА_12 , взявши з газової плити ніж, почав наносити з особливою жорстокістю множинні удари клинком вказаного ножа потерпілому по тулубу та горнятком по голові, а обвинувачений ОСОБА_10 в цей час продовжував наносити з особливою жорстокістю удари ногами по голові лежачому потерпілому, від яких останній втратив свідомість і перестав рухатись. Від шуму у вказаному житловому будинку прокинулась ОСОБА_29 , яка почала вимагати припинення злочинних дій обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . При цьому обвинувачені стягнули ОСОБА_29 з дивану на підлогу, де тривалий час обвинувачений ОСОБА_10 наносив їй множинні удари руками і ногами в ділянку голови, а в подальшому почав скакати ногами по голові, наносячи важкі удари під вагою свого тіла, переслідуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство двох осіб та усвідомлюючи, що завдає їй сильного, нестерпного болю, заподіюючи особливі мучення та страждання. В цей ж час обвинувачений ОСОБА_12 , діючи у групі з обвинуваченим ОСОБА_10 , будучи об`єднаними спільним умислом на вчинення умисного вбивства двох осіб, з особливою жорстокістю, почав наносити удари ножем, який застосовував до потерпілого ОСОБА_19 , ОСОБА_29 у різні ділянки тіла. Одночасно обвинувачений ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії та реалізацію злочинного умислу, спрямованого на вчинення умисного вбивства з особливою жорстокістю, взявши виделку та ножиці, почав наносити ними удари у різні ділянки тіла ОСОБА_29 , внаслідок чого зігнув виделку та залишив на місці злочину. Від отриманих травм ОСОБА_29 померла на місці вчинення злочину. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №97/2014 від 14.07.2014 року, ОСОБА_29 було спричинено рвано-забійні рани на голові з крововиливами в м`які тканини голови, м`які мозкові оболонки, перелом кісток склепіння та основи черепа, численні колото-різані рани на спині, задній поверхні шиї, правій кисті, садна на обличчі та верхніх кінцівках, колото-різані ушкодження, які проникли в грудну порожнину з ушкодженням легені та в черевну порожнину з ушкодженням лівої нирки та печінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя в момент заподіяння і в даному випадку спричинили смерть ОСОБА_29 . Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , вважаючи, що вчинили усі необхідні дії, спрямовані на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_19 та ОСОБА_29 , не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки потерпілий ОСОБА_19 втратив свідомість, а обвинувачені, вважаючи що вчинили усі дії, спрямовані на позбавлення життя, покинули приміщення вказаного житлового будинку, проте потерпілого ОСОБА_19 було вчасно доставлено у лікувальний заклад, де йому надали кваліфіковану медичну допомогу і врятували життя. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1219 від 23.07.2014 року потерпілому ОСОБА_19 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді поранень у грудну та черевну порожнину з наявністю ран на грудях зліва в ділянці 7- го міжребер`я спереду та на передній черевній стінці в ділянці мечоподібного паростка з пошкодженням передньої стінки шлунка, які утворились від дворазової дії колючо-ріжучого предмета і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, являлись небезпечними для життя в момент заподіяння; множинні колото-різані рани лівого плеча, передпліччя з частковим пошкодженням фастії проксимальних міжфалангових суглобів 1-4 пальців, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні забійні та колото-різані рани голови та обличчя, навколоорбітальна гематома зліва, травматичний шок 2 ступеню, відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я. Під час вказаних вище протиправних дій обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 заволоділи ланцюжком та перстнем з металу жовтого кольору не встановленої вартості, які належали ОСОБА_29 , мобільним телефоном марки "Sertek" вартість якого станом на 13.06.2014 року згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №9/305 від 07.08.2014 року становить 380,00 грн. гривень, сім-карткою оператора мобільного зв`язку та банківською карткою, вартість яких невстановлена, і посвідченням водія. З метою знищення слідів злочину внаслідок виникнення пожежі, виходячи з будинку, обвинувачений ОСОБА_12 ввімкнув газ на газовій плиті та разом з обвинуваченим ОСОБА_10 залишили місце події.
Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який просив задоволити його апеляційну скаргу та залишити без задоволення апеляційні скарги інших учасників процесу;

- думки обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника - адвоката ОСОБА_17 , про задоволення: апеляційної скарги ОСОБА_10 , зі змінами та доповнення, і апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 зі змінами та доповнення обвинуваченого ОСОБА_12 ; апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_11 - залишити без задоволення;

- думку обвинуваченого ОСОБА_12 , про задоволення: апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 , з доповненням та змінами поданими обвинуваченим ОСОБА_12 , та апеляційної скарги, зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 ; апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_11 - залишити без задоволення;

- думку захисника-адвоката ОСОБА_16 про задоволення: апеляційних вимог адвоката ОСОБА_13 , зі змінами та доповненнями поданими обвинуваченим ОСОБА_12 , і апеляційної скарги зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 ; апеляційну скаргу прокурора підтримав в частині скасування вироку суду першої інстанції; апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення;

- міркування потерпілого ОСОБА_15 , потерпілої ОСОБА_14 , підтримані представником потерпілого адвокатом ОСОБА_18 , про задоволення апеляційної скарги прокурора та відмову в задоволенні апеляційних скарг інших учасників процесу;

вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_11 не підлягають до задоволення, а апеляційні скарги зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 , апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 з доповненням та змінами поданими обвинуваченим ОСОБА_12 - підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.1, 2, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Частиною.1 ст.412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право щонайменше бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції під час проведення підготовчого судового засідання залишено поза увагою вимоги закону про необхідність роз`яснення прокурором обвинуваченим, у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних, на стадії досудового розслідування, до моменту складання обвинувального акту.

Вимогами статті 384 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року передбачено виключне право прокурора та суду роз`яснювати обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних.

В матеріалах кримінального провадження є протоколи роз`яснення підозрюваним права клопотати про здійснення кримінального провадження судом присяжних від 01.10.2014 року за підписами підозрюваних ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та заступника начальника відділу управління нагляду прокуратури Львівської області радника юстиції ОСОБА_35 (а.с.50, 51 т.1).

В суді апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , заперечили, що прокурор ОСОБА_36 , роз`яснював їм право на розгляд кримінального провадження щодо них судом присяжних до моменту складання обвинувального акту, оскільки він не відвідував їх в Львівському слідчому ізоляторі, а це підтверджується відповіддю на адвокатський запит з Львівської установи виконання покарань № 19 від 03.11.2015 року де зазначено, що в період з 01 жовтня по 10 жовтня 2014 року ОСОБА_12 в межах установи відвідував старший слідчий ОСОБА_27 (а.с.222, 223 т.5), а не прокурор.

Колегія суддів апеляційної інстанції визнає ці порушення істотними у відповідності до ч.1 ст.412 КПК України, що тягне скасування рішення суду першої інстанції, оскільки Кримінальним процесуальним Кодексом України передбачено:

а) право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист;

б) порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог ст.6 Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права га розгляд його справи судом, визначеним законом;

в) прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливість розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування;

г) суд першої інстанції, під час підготовчого судового засідання, повинен роз`яснити обвинуваченим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливість розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних. Право на суд присяжних обвинувачених у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинувачених, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки;

д) невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України, в силу вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору;

е) невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог ст. 384 КПК України 2012 року є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції судом вищого суду.

Крім того, суд першої інстанції визнавши обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 винними в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, вказав у вироку, що однією з пом`якшуючих обставин щодо обвинувачених:

- ОСОБА_12 , є висновок зазначений в акті судово-психіатричного експерта №113 від 06.08.2014 року про те, що останній хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, виявляє ознаки посттравматичного стресового розладу у психопатичної особистості, що не позбавляє його здатності у даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки посттравматичного стресового розладу у психопатичної особистості і через наявний у нього психічний розлад він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.20-23 т.4);
- ОСОБА_10 , який згідно довідки №1211 від 18.06.2014 року знаходився на обліку в лікаря-психіатра з діагнозом психічне захворювання, розумова відсталість в стадії дебільності (а.с.53 т.4) та згідно акту судово-психіатричного експерта №129 від 20.08.2014 року хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, виявляє ознаки легкої розумової відсталості в степені дебільності, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.24-27 т.4).
При цьому суд першої інстанції не дав оцінку даним експертизам та не вирішив питання щодо необхідності допиту експертів, які підписали вищевказані акти №113, 129 відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_10 .
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неналежно встановив дані про особу обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , не врахував положення ст.ст. 19, 20 КК України ( чи були вони осудні, неосудні, обмежено осудні), що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, у відповідності до вимог ст. 410 КПК України є неповнотою судового розгляду.

Таким чином, з врахуванням вищевказаного, на думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання, оскільки судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду та істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

При новому судовому розгляді слід врахувати: обставини встановлені в ході апеляційного розгляду, доводи апеляційних скарг зі змінами та доповненнями, перевірити правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , та у разі визнання винними, обґрунтувати призначене покарання.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , у вигляді тримання під вартою, на думку колегії суддів, необхідно залишити без змін.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 410-412, 419 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 , апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , з доповненням та змінами поданими обвинуваченим ОСОБА_12 - задоволити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.05.2015 року відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Запобіжний захід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити попередній тримання під вартою - до проведення підготовчого судового засідання, але не більше 60 днів - до 29 листопада 2016 року.

Ухвала остаточна та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Головуючий:

Судді: