Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 20 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувшив судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку, на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 31 травня
в с т а н о в и л а:
Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 31 березня 2014 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,
засудженозач. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 ККіз застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Цим вироком також засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вирок щодо останніх набрав законної сили.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він 28 жовтня 2009 року приблизно о 17.00 год. за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (далі Особа), а також із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , засуджених вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 березня 2012 року, на орендованому Особою автомобілі марки «Шевроле Авео» (реєстр. № НОМЕР_1 ) привіз указаних осіб до будинку

АДРЕСА_2 , де проживали ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 , використовуючи заздалегідь підготовлений план-схему вказаного домоволодіння, повідомив ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і Особі відому йому інформацію про розташування кімнат у будинку. Потім останні у вказаному будинку вчинили розбійний напад на ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для здоров`я потерпілих, а також із застосуванням такого насильства, в ході якого заволоділи майном останніх на загальну суму 12 730 грн.
Під час цього нападу ОСОБА_10 та ОСОБА_14 і Особа спричинили ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження.
Апеляційний суд частково задовольнив апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, скасував вирок місцевого суду від 31 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання та постановив свій вирок від 31 травня 2016 року, яким визнав винним і засудив ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 5

ст. 72 КК зарахував ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 листопада 2009 року по 13 грудня 2012 року включно та з 28 березня 2016 року по 31 травня 2016 року включно.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості просить скасувати вирок апеляційного суду, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Обґрунтовуючи своє прохання, прокурор вказує на те, що апеляційний суд не обґрунтував свого рішення про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав, що вирок апеляційного суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши наведені у скарзідоводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційнаскарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 399 КПК 1960 року вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні та для суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.
Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, кримінально-правової оцінки його дій за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК відповідно до вимог ст. 395 КПК 1960 року колегія суддів не перевіряла, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.
Доводи прокурора, наведені ним у касаційній скарзі, про невідповідність призначеного апеляційним судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості відповідно

до ст. 372 КПК 1960 року, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, суд другої інстанції при розгляді справи в апеляційному порядку, врахувавши підставу для скасування касаційним судом попереднього вироку від 27 березня 2012 року щодо ОСОБА_5 , викладену в ухвалі вказаного суду від 27 червня 2013 року про м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням

ст. 69 цього Кодексу, належним чином дослідивши і оцінивши усі обставини, що мають істотне значення, дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання в мінімальній межі, встановленої санкцією закону, за яким його визнано винним, без застосування ст. 69 КК.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх обставин справи в сукупності, розмір визначеного апеляційним судом

ОСОБА_5 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку апеляційного суду щодо останнього через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості не вбачає.
Отже, при перевірці справи в касаційному порядку не було виявлено жодних передбачених ст. 398 КПК 1960 року підстав для зміни чи скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5 , а тому немає підстав і для задоволення касаційної скарги.
Враховуючи викладене і керуючись статтями 394396 КПК 1960 року,пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3