Єдиний унікальний номер 201/9596/16-к
Номер провадження 1-кп/201/362/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 08 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002427 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:
06 червня 2016 року, близько 18 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля під`їзду № 1, буд. № 31 на пр. Дмитра Яворницького у м. Дніпропетровську, побачив у потерпілого ОСОБА_5 портмоне чорного кольору, яке останній тримав у правій руці і яке він визначив об`єктом свого злочинного посягання. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидні для самого потерпілого, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс два удари правою та лівою руками затиснутими в кулак в обличчя потерпілому, від яких ОСОБА_5 впав на землю, тим самим подавив його волю до самооборони. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 вихопив з правої руки потерпілого ОСОБА_6 портмоне чорного кольору, яке не представляє матеріальної цінності для останнього, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 4 500 гривень. Таким чином, відкрито заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 4 500 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю і суду показав, що раніше потерпілого ОСОБА_5 не знав і ніяких стосунків із ним не підтримував. 06 червня 2016 року, близько 18 годин 30 хвилин, він перебував за місцем свого мешкання біля під`їзду № 1 буд. АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_5 , під час якого він побачив у руці останнього портмоне чорного кольору, яким вирішив заволодіти. З цією метою він, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, наніс потерпілому два удари правою та лівою руками затиснутими в кулак в обличчя, від яких останній впав на землю, а він вихватив портмоне і побіг звідси. По дорозі він відкрив портмоне та виявив грошові кошти у розмірі 4 500 гривень, після чого він викинув портмоне, а грошові кошти витратив на особисті потреби. Додав, що цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4 500 гривень та моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень визнає у повному обсязі та зобов`язується відшкодувати ці збитки потерпілому частинами протягом наступних 2-3 місяців. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні кількість вкрадених грошових коштів, ні розмір цивільного позову потерпілого, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 раніше не знав і ніяких стосунків не підтримував. 06 червня 2016 року, близько 18 годин 30 хвилин, він перебував біля під`їзду № 1 буд. АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт із обвинуваченим ОСОБА_4 з приводу того, що він прогнав його друзів зі двору цього будинку. Під час словесного конфлікту вони розбирали цю ситуацію і несподівано для нього ОСОБА_4 наніс йому два удари правою та лівою руками затиснутими в кулак в обличчя, від яких він впав на землю, а обвинувачений вихватив з його рук портмоне, в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 4 500 гривень і з місця скоєння злочину зник. Після чого, він звернувся в поліцію. Додав, що до теперішнього часу матеріальну шкоду обвинувачений ОСОБА_4 йому не відшкодував, а тому наполягав на задоволенні заявленого ним цивільного позову про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 4 500 гривень та моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень. При цьому, в обґрунтування моральної шкоди, спричиненої злочинними діями ОСОБА_4 зазначив, що його основна трудова діяльність пов`язана із прийомом громадян, проте внаслідок спричинених ушкоджень у вигляді синців на обличчі, він був позбавлений можливості займатися своєю громадською діяльністю, з приводу чого він дуже хвилювався, в результаті це відобразилося на його звичайному укладі життя, порушився сон, з`явилися постійні головні болі. При цьому, додав, що все трапилося напередодні його дня народження і він був позбавлений можливості через неправомірні дії обвинуваченого відсвяткувати його так, як було заплановано. Висловив думку щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення та розмір заявленого до нього цивільного позову, а прокурор і потерпілий не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та потерпілого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що останній не судимий, має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 2 статті 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 4 500 гривень 00 копійок та моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень 00 копійок, суд вважає позов потерпілого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема відкритого заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 4 500 гривень, що підтверджується показаннями обвинуваченого, який визнав всі фактичні обставини даного злочину у повному обсязі, яку на даний час не відшкодовано.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в цій частині у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у сумі 4 500 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Внаслідок винних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що основна трудова діяльність останнього пов`язана із прийомом громадян, проте внаслідок спричинених ушкоджень у вигляді синців на обличчі, потерпілий був позбавлений можливості займатися своєю громадською діяльністю, в результаті це відобразилося на його звичайному укладі життя, при цьому суд враховує, що ці події відбулися на передодні дня народження потерпілого, який був змушений перенести його святкування, що спричинило певні моральні страждання та хвилювання ОСОБА_5 , а тому суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди з наведених підстав підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 3 000 гривень, оскільки саме така сума є спів мірною завданій шкоді та цілком доведеною.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення надано суду ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року, відповідно до якої відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування обраний запобіжний у вигляді особистого зобов`язання строком до 12 серпня 2016 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання необхідно залишити без змін.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення повідомлено про відсутність речових доказів та судових витрат у цьому провадженні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

До набрання вироку законної сили обраний ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , заявлений в рамках даного кримінального провадження задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1