Єдиний унікальний номер 242/4155/15-к
Номер провадження 11-кп/775/179/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: суддів:

при секретарі: прокурора

ОСОБА_1

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут Донецької області справу за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченої ОСОБА_6 , на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2015 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Селидове Донецької області, громадянку України, з середньою освітою, раніше судимої: 12.05.2015 року Селидівським міським судом Донецької області за ст.ст.309 ч. 1,317 4.1,311 ч. 1 КК України до 4 р. 6 міс. позбавлення волі з випробувальним строком на 3 роки, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

було засуджено за ст.. 317 ч.2, 71 ч. 1 КК України та призначити покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,-

ВСТАНОВИЛ А:

10.08.2015 р. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , де також знаходились її знайомі: ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які звернулись з проханням до ОСОБА_6 надати приміщення її квартири для незаконного виготовлення та вживання наркотичних речовин, на що ОСОБА_6 , відповіла згодою на вказане прохання.

10.08.2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 добровільно, не маючи корисливих мотивів, умисно, незаконно, повторно надала приміщення своєї квартири з метою незаконного виготовлення наркотичних засобів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які разом з ОСОБА_6 за допомогою медичних пристосувань, хімічних елементів, шляхом обробки медичного препарату «Кодарин», незаконно виготовили особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - дезоморфін, у невстановленій досудовим розслідуванням кількості.

В цей же день, після сумісного виготовлення вищевказаного наркотичного засобу ОСОБА_6 добровільно, не маючи корисливих мотивів, умисно, незаконно, повторно надала приміщення своєї квартири ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 для незаконного вживання наркотичних засобів, де остання шляхом внутрішньовенної ін`екції вжила особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - дезоморфін.

10.08.2015 року у період часу з 18 години 50 хвилин до 19 години ЗО хвилин в ході обшуку квартири, що належить ОСОБА_6 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено і вилучено 0.0026 г.. 0.0009 г., особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - дезоморфін.

В апеляції прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання у зв*язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши призначене їй за ст., 317 ч.2 КК України та за сукупністю вироків додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке їй належить на праві приватної власності.

Обвинувачена в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання. Призначити їй більш м*яку міру покарання, чим суд першої інстанції, оскільки вона є інвалідом 2 групи та не може самостійно пересуватися.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора який підтримав доводи своєї апеляції.та заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченой,перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, а апеляцію прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Висновки суду в частині доведеності й кваліфікації дій засудженої в апеляціях не

оспаріваються.

У відповідності до ст.. 317 КК України зазначається, що під наданням приміщення для^ вживання наркотичних засобів розуміють забезпечення можливості одній чи декільком особам використати його в такій спосіб хоча б один раз, але в той же час, під користю у чинному законодавстві розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберігати певні майнові права, уникати матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те. що у обвинуваченій ОСОБА_6 не було корисливих мотивів.

Відповідно до ст.. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини й може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК Україні.

Під користю у чинному законодавстві розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальних благ для себе чи інших осіб,одержати або зберегти певні майнові права,уникнути матеріальних витрат,досягти іншої матеріальної вигоди.

Дослідивши матеріали кримінального провадження,судова колегія зазначає що суд першої4-7 інстанції не взяв до уваги відсутність корисливого мотиву в діях ОСОБА_6 .

Колегія суддів дійшла висновку, що покарання у виді конфіскацією майна їй призначена всупереч вимогам ч. 2 ст. 59 КК У країни,а тому в цій частині вирок підлягає зміні з виключенням призначеного додаткового покаранняу вигляді конфіскації майна.

Доводи апеляції обвинуваченої про суровість призначеного покарання є необгрунтованими.Суд першої інстанції призначив обвинуваченій покарання,що відповідає вимогам ст. 65 КК України,покарання призначене в межах санкції статті по якій вона обвинувачується.з урахуванням обставин справи,з застосуванням ст..71 ч.І КК України.також особи обвинуваченой,суд врахував її щире каяття ,наявність інвалідності, та призначив покарання в розмірі ближче до мінімального, з урахуванням характеру й ступеня суспільної небезпеки вчиненого злочину. На думку колегії суддів покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженої й попередження нових злочинів, ОСОБА_6 призначене покарання за сукугіністью вироків,та обставиною,що обтяжує покарання, місцевий суд обгрунтовано визнав рецидив злочину,підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченій, судова колегія не вбачає.

г

Таким чином, колегія судців дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченой ОСОБА_6 не підлягає задоволенню. Апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405. 408, 409. 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок суду залишити без задоволення,апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 20.11.2015 року у відношені ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити призначене додаткове покарання за ч.2 ст.317 КПК України та остаточного покарання із застосуванням ст..71 ч.І КК України в виді конфіскації майна,яке їй належить на праві приватної власності,та вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст.317 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.На підставі ст..7І ч.І КК України,за сукупністю вироків,шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.05.2015 року вважати засудженою до остаточного покарання в виді 4 (чотирьох) років 9 (дев*яти) місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і можб бути оскарженою в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних такримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а особі, яка утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.