Провадження № 1-кп/0203/412/2016
У Х В А Л А
30.09.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003852 від 09.09.2015 року, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України,
В С Т А Н О В И В:
22 серпня 2016 року з Апеляційного суду Дніпропетровської області до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.
В судовому засідання прокурором заявлене клопотання, щодо обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 112 мінімальних заробітних плат у сумі 162400 гривень, з покладенням обов`язків не відлучатися із міста, в якому вона зареєстрована, а саме з м. Дніпропетровська, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Клопотання вмотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2016 року було частково задоволено клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді застави та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків. Вказаним слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3-5 ч.1 ст.177 КПК України. Строк дії вказаної ухвали закінчився 03.09.2016 року, однак, прокурор вважає, що на даний час ризики, які встановлені слідчим суддею при розгляді клопотання під час досудового розслідування не відпали, оскільки ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України; потерпіла ОСОБА_4 звернулася із цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_7 завданої матеріальної та моральної шкоди; ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2016 року накладено арешт на квартиру ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , однак, за договором дарування від 30.05.2016 року ОСОБА_7 відчужила зазначене майно на користь ОСОБА_8 .. Вважає, що така поведінка ОСОБА_7 свідчить про те, що остання намагається розтратити майно, яке в подальшому може бути предметом стягнення за заявленим цивільним позовом. Крім того, сторона обвинувачення просить врахувати обставини, передбачені п.п.1,2,4,11 ч.1 ст.178 КПК України а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченої в місці її проживання, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Представник потерпілою та потерпіла підтримали клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченої та обвинувачені ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на вимоги ч.1 та ч.2 ст.177, ст..194 КПК України, а саме на те, що за вимогами ст..177 КПК України метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а відшкодування шкоди, у разі встановлення винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення обвинувальним вироком, є процесуальним обов`язком не обвинуваченої, а засудженої особи. Квартира, яку ОСОБА_7 відчужила за відсутність будь-яких заборон до того не є ані предметом стягнення за позовом, ані предметом відшкодування завданої шкоди. Крім того, прокурором не наведено обґрунтування існування ризику невиконання обвинуваченою своїх обов`язків прибувати до суду, а також ризиків того, що обвинувачена спробує незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадження іншим чином. Також прокурором не наведено обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також обґрунтування покладення відповідних обов`язків на ОСОБА_7 , оскільки не існує випадків неприбуття обвинуваченої до суду у даному кримінальному провадженні.
Вислухавши учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, вказаних цією частиною статті.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Докази пред`явленого обвинувачення в судовому засіданні ще не досліджувалися.
В клопотанні прокурор ставить питання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, посилаючись на те, що не відпали ризики, встановлені ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2016 року, а саме ризики, передбачені п.п.1,3-5 ч.1 ст.177 КПК України. В той же час, прокурор не обґрунтував, що вказані ризики є підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді саме застави. Посилання прокурором на доводи, що сума застави може бути предметом стягнення для задоволення цивільного позову потерпілою, не може бути підставою для обрання вказаного запобіжного заходу.
Разом з тим, суд вважає за доцільним обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді особистого зобов`язання, приймаючи до уваги, що ризики, передбачені що п.п.1,3-5 ч.1 ст.177 КПК України не зникли. При цьому суд приймає до уваги обставини, які слід приймати до уваги при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченої винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, розмір матеріальної шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Відповідно до вимог ст..194 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_7 обов`язки у вигляді: не відлучатися із міста, в якому вона зареєстрована, а саме з м. Дніпро без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Керуючись ст.ст.177, 178, 179, 194, 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на бакалову ОСОБА_9 зобов`язання виконувати обов`язки: не відлучатися із міста, в якому вона зареєстрована, а саме з м. Дніпро без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Вказана ухвала закінчує свою дію після спливу двох місяців, тобто після 28 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: