У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідачаОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
засудженихОСОБА_5 , ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
при секретаріОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні 21 квітня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2015 року.
Вироком Валківського районного суду Харківської області від 4 березня 2015 року засуджено:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та
мешканця АДРЕСА_1 ,
двічі судимого, востаннє 17 липня 2012 року
за ч. 3 ст. 185 КК України (далі - КК) на 3 роки
позбавлення волі, звільненого 26 липня 2013 року
умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 18 днів,
за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 17 липня 2012 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

та ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
та мешканця АДРЕСА_1 ,
двічі судимого, востаннє 2 лютого 2015 року за
ч. 2 ст. 289 КК на 5 років 1 місяць позбавлення волі,
за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 2 лютого 2015 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Призначено покарання:
- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів - у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, а на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 17 липня 2012 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;
- ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі п. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 2 лютого 2015 року остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Цей же вирок щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_5 змінено, виключено з мотивувальної частині вироку посилання суду на визнання обставинами, що обтяжують покарання, ОСОБА_6 вчинення злочину не відбувши повністю покарання за попереднім вироком, ОСОБА_5 вчинення нового злочину в період відбування покарання. Виключено з мотивувальної частині вироку посилання суду на вчинення ОСОБА_9 крадіжок у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб. Постановлено вважати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили крадіжки у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за попередньою змовою з іншою особою.
У решті вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 і ОСОБА_5 визнано винуватими у тому, що вони у лютому - березні 2014 року за попередньою змовою між собою та з іншою особою, у м. Нова Водолага, селах Новоселівка та Караван Нововодолазського району Харківської області, проникаючи у домоволодіння, вчинили крадіжки майна ОСОБА_10 на суму 1 661 грн., ОСОБА_11 - 1 002 грн., ОСОБА_13 - 3 070 грн., ОСОБА_12 - 1 344 грн.
Крім того, ОСОБА_6 у січні та лютому 2014 року у м. Нова Водолага таємно викрав майно ОСОБА_14 на суму 496 грн., ОСОБА_15 - 264 грн., ОСОБА_16 - 267 грн., ОСОБА_17 - 238 грн., ОСОБА_18 - 600 грн., а у березні 2014 року проник у дачне домоволодіння ОСОБА_19 , у сел. Новоселівка, звідки таємно викрав її майно на суму 1 938 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилається на порушення судом кримінального процесуального закону та суворість призначеного покарання. Вважає, що вирок не відповідає ст. 420 КПК. Указує, що до початку апеляційного розгляду не був повністю ознайомлений з матеріалами справи та аудіозаписом судових засідань. Зазначає, що судом не враховано, що він є єдиною дитиною у сім`ї, має на утриманні неповнолітню дитину, не перешкоджав суду встановити істину, повністю визнав вину, потерпілі матеріальних претензій не мають. Просить змінити вирок та пом`якшити покарання.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на суворість призначеного покарання. Зазначає, що судом не враховано належним чином пом`якшуючі його вину обставини: щире каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, відсутність претензій з боку потерпілих, наявність на утриманні батьків. Просить змінити вирок та пом`якшити покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення, надані засудженими дистанційно у режимі відеоконференції, на підтримання касаційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинів у касаційних скаргах не оскаржується.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено.
При перевірці встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з матеріалами провадження ознайомлені в повному обсязі.
Як видно з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_5 суд послався, зокрема, на їх щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування у добровільному порядку матеріальних збитків, вчинення ОСОБА_6 крадіжок майна ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у стані алкогольного сп`яніння, кількість епізодів злочинної діяльності, наявність попередніх судимостей, задовільні характеристики за місцем проживання.
Апеляційний суд, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 більш суворого покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК врахував належним чином усі обставини кримінального провадження, та дійшов правильного висновку про те, що призначення мінімального покарання за ч. 3 ст. 185 КК обвинуваченим, які раніше були неодноразово засуджені за вчинення аналогічних злочинів, у тому числі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, за актом амністії, умовно-достроково, однак на шлях виправлення не стали та вчинили значну кількість нових епізодів крадіжок чужого майна, є не обґрунтованим і занадто м`яким.
Отже, призначене апеляційним судом покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_5 є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційні скарги засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3