Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/1962/15-к
пр. № 1-кп/382/5/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Яготині Київської області кримінальне провадження № 0000341, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2015 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, із неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2009 року за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 13 березня 2013 року по відбуттю покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_7 , будучи засудженим згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, вироку Ленінського районного суду м. Кіровоград від 08 квітня 2009 року за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, після звільнення 13 березня 2013 року з місць позбавлення волі по відбуттю покарання на шлях виправлення не став,вчинив новий умисний злочин за таких обставин.

Повторно, 06 липня 2015 року близько 22 години ОСОБА_7 , маючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, перебуваючи на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , зайшов до приміщення сараю, звідки вчинив таємне викрадення металобрухту, належного ОСОБА_5 , загальною вагою 360 кг, вартістю 3 грн. за 1 кг, на загальну суму 1080 грн.
Всього ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 , на загальну суму 1080 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому складі правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, дав суду показання, які повністю відповідають встановленим обставинам, та показав, що наприкінці червня 2015 року він, його цивільна дружина та теща винайняли за оголошенням будинок АДРЕСА_3 . На подвір`ї також розміщувались два сараї та гараж. В одному сараї вони зберігали дитячі речі. У цьому сараї він помітив батареї, які вже були в користуванні. Вказані батареї він вирішив здати на металобрухт. 06 липня 2015 року близько 22 години він та два чоловіка (один був його знайомим) приїхали до будинку АДРЕСА_3 на автомобілі з причепом та завантажили в причеп 5 батарей, 2 регістри, 4 труби, 2 бачки. Особам, які разом із ним вивозили метал, він сказав, що домоволодіння АДРЕСА_3 належить йому. Після чого вони поїхали на пункт прийому металобрухту, він здав метал і отримав 1020 грн., з яких 150 грн. він віддав водію. По дорозі додому заїхав до аптеки, щоб купити дітям памперси. 07 липня 2015 року вранці приїхала ОСОБА_5 , яка почала питати про труби і батареї, а у подальшому викликала працівників міліції. Гроші він витратив на потреби своєї сім`ї. Його рідні перерахували на карточку ОСОБА_8 гроші у сумі 1200 грн., і ОСОБА_8 казала, що вона претензій не матиме. Розкаюється, просить врахувати наявність у нього малолітніх дітей.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що вона дала на ОЛХ оголошення про оренду житла - будинку АДРЕСА_3 . 23 червня 2015 року до вказаного будинку переїхала ОСОБА_9 спільно із матір`ю, співмешканцем ОСОБА_10 та двома малолітніми дітьми. Вона дозволила їм користуватись будинком та літньою кухнею. Сараєм та гаражем користуватись не дозволяла. Будинок вона здала в оренду на підставі усної домовленості. Крім того, у літній кухні вона залишила дві старі пральні машини, щоб ОСОБА_11 , у якого були свої інструменти, полагодив хоча б одну із них. 07 липня 2015 року близько 08 години 30 хвилин до неї зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила про те, що на приміщенні сараю та гаражу зірвані навісні замки. Вона, ОСОБА_5 , приїхавши до домоволодіння АДРЕСА_3 , побачила, що з сараю та гаражу були зірвані замки, в сараї вирвані одвірки. Зникло 5 батарей, 2 регістра, залишки труб, бачки для холодної та гарячої води, які знаходились у сараї, слюсарні інструменти, ящик гвізків 30-40 кг, насос із колодязя, трубні ключі, попкові ключі, дві ножовки, плоскогубці, які знаходились у гаражі.

Вона зателефонувала чоловікові, чоловік заїхав на пункт прийому металобрухту, де і віднайшов 5 батарей, 2 регістра, бачки для холодної та гарячої води, залишки труб. У пункті прийому металобрухту вказали, що зазначений металобрухт їм напередодні привіз ОСОБА_12 . Після цього вона викликала працівників міліції.

Також пояснила, що у літній кухні з газової плити ОСОБА_11 позабирав горілки, з духовки повиривав перегородки та забрав кришки алюмінієві з двох пральних машин.

Також пояснила, що за оренду житла з нею розрахувались і, крім того, на її банківську картку від ОСОБА_13 надійшла сума 1210 грн.

Разом із тим нанесену їй шкоду ОСОБА_5 оцінює у 10-12 тис. грн., з яких моральну шкоду близько 5 тис. грн. Цивільний позов має намір подати після вступу вироку в законну силу.

Решту викрадених речей - слюсарні інструменти, ящик гвізків 30-40 кг, насос із колодязя, трубні ключі, попкові ключі, дві ножовки, плоскогубці, горілки з газової плити, перегородки з духовки, кришки алюмінієві з двох пральних машин, які також, на думку потерпілої, було викрадено ОСОБА_7 , у пункті приймання металобрухту виявлено не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що у червні-липні 2015 року він працював менеджером із заготівлі металобрухту, до нього звернувся ОСОБА_11 з приводу здачі металобрухту. ОСОБА_11 і раніше здавав металобрухт. ОСОБА_11 пояснив, що він придбав у кредит будинок і йому треба допомогти вивезти металобрухт з подвір`я. Він, ОСОБА_14 , зателефонував своєму знайомому ОСОБА_15 . Він, ОСОБА_15 та ОСОБА_11 зустрілись біля вокзалу кафе «Престиж», ОСОБА_15 приїхав на автомобілі «Москвич» з прицепом. Приїхавши до домоволодіння по АДРЕСА_3 , він, ОСОБА_14 , допоміг ОСОБА_16 завантажити на прицем батареї, регістри, якісь труби, бачки. Після цього вони приїхали на пункт приймання металобрухту, зважили метал, із ОСОБА_10 було проведено розрахунок.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що влітку 2015 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_17 і запропонував перевезти метал. Він не вперше перевозив металобрухт і погодився. Біля Вокзалу кафе «Престиж» він зустрівся з ОСОБА_18 та невідомим йому раніше хлопцем, як у подальшому йому стало відомо ОСОБА_19 . Він, ОСОБА_15 , приїхав на автомобілі «Москвич» з причепом. Вони втрьох приїхали до домоволодіння по АДРЕСА_3 . ОСОБА_17 та ОСОБА_11 завантажили в причем металобрухт, він з машини не виходив. Потім вони приїхали на пункт приймання металобрухту, зважили метал, ОСОБА_11 йому заплатив 150 грн.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що він працював майстром у цеху по заготівлі металобрухту, ввечері літом 2015 року на автомобілі «Москвич» до пункту прийому металобрухту приїхав чоловік, як у подальшому йому стало відомо, ОСОБА_11 разом з менеджером із заготівлі металобрухту ОСОБА_18 , а також ще один чоловік сидів за кермом. Метал зважили, з ОСОБА_10 розрахувались. Наступного дня приїхали працівники міліції разом із потерпілою, яка впізнала належні їй батареї, регістри, бачки, залишки труб.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що її донька зі своїм співмешканцем та малолітніми дітьми орендували у ОСОБА_5 будинок. Вона, ОСОБА_13 , там періодично перебувала. 06 липня 2015 року вона перебувала у пригніченому стані через особисті проблеми. Бачила, що ОСОБА_11 був на вулиці, до нього хтось приїхав. Вранці виявилось, що з сараю та гаражу зірвані замки, у подальшому з`ясувалось, що зникли батареї, регістри та інші речі. ОСОБА_5 викликала працівників міліції. У ОСОБА_21 та її доньки ОСОБА_22 двоє спільних малолітніх дітей, ОСОБА_11 піклується про дітей.

Свідок ОСОБА_9 не допитувалась, оскільки перебувала у судовому засіданні під час оголошення обвинувального акта.

Як вбачається із протоколів огляду місця події (а.с. 9-14, 16-20) на момент огляду домоволодіння АДРЕСА_3 замка на дверях гаража не виявлено, під стіною зліва знаходяться стелажі з інструментами; з правого боку від будинку знаходиться сарай, який складається з двох приміщень: у першому приміщенні знаходиться газова плита, дві пральні машини, дерев`яний стіл та лави, у другому приміщенні знаходиться городній інвентар, відра, дерев`яні ящики, банки з-під фарби. На момент огляду території ПАТ «Укрвторчормет» виявлено одну семисекційну чугунну батарею, три шестисекційні чугунні батареї, одну дев`ятисекційну чугунну батарею, 2 регістри, 2 металевих баки, 4 труби, які оглянуто згідно протоколу огляду від 07 липня 2015 року (а.с. 33).

Як вбачається з акта приймання металів чорних (вторинних) (а.с. 31) 06 липня 2015 року ОСОБА_7 здав метал вагою брутто 360 кг, вагою нетто 340 кг, ціна за тонну 3 тис. грн. на загальну суму 1020 грн.

З протоколу слідчого експерименту (диск оглянуто в судовому засіданні) вбачається, за яких обставин ОСОБА_10 було вчинено злочин.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно, на думку суду, органом досудового розслідування кваліфіковано вірно.

Доводи потерпілої про те, що ОСОБА_10 було викрадено, крім 5 батарей, 2 регістрів, 2 металевих баків, 4 труб, ще й слюсарні інструменти, ящик гвізків 30-40 кг, насос із колодязя, трубні ключі, попкові ключі, дві ножовки, плоскогубці, горілки з газової плити, перегородки з духовки, кришки алюмінієві з двох пральних машин, у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. Так допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що на причеп він допомагав ОСОБА_16 вантажити лише батареї, регістри, труби та бачки. Саме про ці викрадені речі говорила і в своїх показаннях на досудовому розслідуванні і сама потерпіла, про що свідчать досліджені документи протоколи допиту потерпілої (а.с. 22, 38). Крім того, сама ОСОБА_5 жодних дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування не оскаржувала, під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування заяв та клопотань не мала (а.с. 89, 90).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків.

Вирішуючи питання про наявність обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_7 , суд виходить із такого.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» оскільки встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. Таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суд може не визнати окремі з них такими, що по`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК за змістом ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Разом із тим дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно і суд погодився з такою кваліфікацією, оскільки згідно абз. 1 примітки до ст. 185 КК України у ст. 185 КК України повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених, зокрема, ст. 186 КК України.

Однак, ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, будучи раніше засудженим згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки та вироку Ленінського районного суду м. Кіровоград від 08 квітня 2009 року за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, після звільнення 13 березня 2013 року з місць позбавлення волі по відбуттю покарання.

Таким чином відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд вважає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 , маючи судимість за умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, вчинив новий умисний злочин.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , якою суд визнав рецидив злочинів; дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, не працює, не одружений, однак перебуває у цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, шкоду потерпілій у сумі 1210 грн. відшкодовано, що не оспорювалось і потерпілою. Суд не може в повній мірі врахувати доводи ОСОБА_21 про те, що у нього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, оскільки у свідоцтві про народження цих дітей батько записаний зі слів матері, що не оспорювалось учасниками судового провадження, разом із тим суд приймає до уваги показання ОСОБА_21 про те, що після здачі металобрухту на отримані гроші він придбав дітям памперси, показання свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_11 та її донька, ОСОБА_9 мають двох спільних малолітніх дітей, ОСОБА_11 піклується про дітей.

Також суд враховує і думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_7 покарання у виді двох років позбавлення волі, думку потерпілої, яка вважала, що прокурор просить призначити ОСОБА_7 дуже м`яке покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначати в межах санкції частини статті, що передбачає покарання за вчинений ним злочин, а саме: у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, виправлення і перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства. На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням суд не приймає до уваги з огляду на те, що як вбачається з вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2009 року та ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2009 року (а.с. 71-77) ОСОБА_7 раніше вже вчинив умисний злочин під час іспитового строку.

Також, ураховуючи ті обставини, що суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, будучи засудженим згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, вироку Ленінського районного суду м. Кіровоград від 08 квітня 2009 року за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, після звільнення 13 березня 2013 року з місць позбавлення волі по відбуттю покарання за вчинення тяжких злочинів ОСОБА_7 на шлях виправлення не став,вчинив новий умисний злочин, а, отже, є ризики того, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує буде переховуватись та уникати покарання, призначеного йому вироком суду, на досудовому слідстві запобіжний захід відносно нього не обирався, суд вважає за можливе обрати відносно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_7 під варту із залу суду.
Питання про речові докази (а.с. 34) вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 2 (два) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до моменту набрання вироком законної сили обрати у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області, взявши його під варту із зали суду.
Строк відбування покарання рахувати з часу взяття ОСОБА_7 під варту, у зв`язку із цим вироком 02 березня 2016 року.
Речові докази по справі: 5 батарей, 2 регістра, 2 металевих бака та 4 труби, передані ОСОБА_20 на зберігання, повернути ОСОБА_5 та дозволити використовувати за призначенням.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Яготинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1