Справа № 461/1024/13-к
Провадження №1-кп/461/45/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2013 року
Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Государського А.В.,

при секретарі Смуток Б.М.,

з участю: прокурора Замараєва Р.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого таксистом у ПП «Оптимальне», раніше не судимого, не одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

під час досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1, маючи умисел на підроблення документа для подальшого його використання, з метою отримання кредитних коштів у відділенні ПАТ «ВТБ Банк», 20 вересня 2011 року, перебуваючи за місцем свого на той час проживання, за адресою: м.Львів, вул.Вірменська, 20/2, підробив документ, який містив завідомо неправдиві відомості довідку про доходи №18/8 від 20 вересня 2011 року, відповідно до якої він працює в ПП «Барн» на посаді заступника директора і його заробітна плата за період з квітня 2011 року до вересня 2011 року складає 18 000 грн., тоді як насправді обвинувачений ОСОБА_1 в ПП «Барн» на посаді заступника директора ніколи не працював.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 21 вересня 2011 року в обідній час, з метою укладення договору на отримання кредиту на суму 20 000 грн. подав у відділення ПАТ «ВТБ Банк», що знаходиться на вул.Коперніка, 24 у м.Львові, завідомо підроблену довідку про доходи №18/8 від 20 вересня 2011 року.

Зазначені умисні дії обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.358 КК України підроблення документа, який видається підприємством, що має право видавати такі документи, і який надає право з метою використання його підроблювачем; та за ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа.

28 січня 2013 року між прокурором прокуратури Сихівського району м.Львова ОСОБА_2, якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000036, з одного боку, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_1, з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди підозрюваний ОСОБА_1 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України, і зобовязується беззастережно визнати в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_1 за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн., та за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, узгоджено призначення остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, які, на підставі ст.12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості. Свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав беззастережно. У кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.

При цьому судом зясовано, що обвинувачений ОСОБА_1 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання); підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

З огляду на викладене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку що угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2013 року між прокурором прокуратури Сихівського району м.Львова ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_1, слід затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст.314, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд

з а с у д и в :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2013 року між прокурором прокуратури Сихівського району м.Львова ОСОБА_2, якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000036, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Призначити ОСОБА_1 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 січня 2013 року покарання:

за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.,

за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний особисте зобовязання.

Речові докази матеріали кредитної справи №RB від 22.09.2011 року залишити в матеріалах кримінального провадження №0000036.

З підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий