Номер провадження: 11-сс/785/955/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «АЛЬФА СТАНДАРТ» на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року про накладення арешту на майно,

встановив:
Заступник начальника другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_8 , на підставі кримінального провадження №0000024, внесеного до ЄРДР 23.02.2016 року за ч. 3 ст. 212 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на паливно-мастильні матеріали у кількості 39615 літрів в ємкості для перевезення паливно-мастильних матеріалів у напівпричепі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який з`єднаний з автомобілем «Renault Premium 420» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та на зразок палива у пляшці ємкістю 1 літр.

Слідчий мотивував своє клопотання тим, що експертним шляхом встановлена невідповідність зазначеного палива вимогам ДСТУ 4840:2007.

Постановою від 21.06.2016 року, вилучене дизельне пальне визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, тому, для запобігання його втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також для збереження речових доказів, на нього необхідно накласти арешт.

Визнавши обґрунтованими доводи клопотання, слідчий суддя задовольнив його.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , на захист інтересів ТОВ «АЛЬФА СТАНДАРТ», зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, пославшись на наступні доводи.

1) Слідчим порушено строки звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

2) Слідчим суддею не враховано, що рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2015 року , яке залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016 року, скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, які були прийняті на підставі акту перевірки №2357/15-54-22-02/37350618, за яким відкрито кримінальне провадження.

3) Слідчий суддя, наклавши арешт, не звернув уваги на те, що слідчий, під час проведення обшуку, не мав права вилучати паливо, оскільки воно було обліковане у порядку, передбаченому діючим законодавством.

4) Експертиза палива не може вважатись доказом у кримінальному провадженні, оскільки вона проведена установою, яка не має ліцензії на проведення такої експертизи.

Посилаючись на зазначені доводи, адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В судове засідання адвокат ОСОБА_7 не з`явився, хоча про час та дату апеляційного розгляду був повідомлений у телефонному режимі, про що свідчить довідка працівника апарату Апеляційного суду Одеської області. Адвокат не просив про відкладення розгляду справи та не повідомив про причини своєї неявки в судове засідання.

Прокурор не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності адвоката ОСОБА_7 , пославшись на те, що аналогічна апеляційна скарга від імені директора ТОВ «АЛЬФА СТАНДАРТ», яка є тотожною апеляційній скарзі адвоката, розглянута іншим складом апеляційного суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судовий розгляд можливий за відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу, на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді зазначено, що у кримінальному провадженні експертним шляхом встановлена невідповідність вилученого палива вимогам ДСТУ 4840:2007, тому воно визнане речовим доказом.

На думку слідчого судді, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до втрати речового доказу.

Заперечуючи проти доводів адвоката, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор пояснив, що клопотання було подано слідчому судді своєчасно, але він повернув його для усунення недоліків протягом семидесяти двох годин. У зазначений строк недоліки клопотання про накладення арешту на майно були усунуті, а клопотання повторно подано слідчому судді, тому процесуальний строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, не порушений.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що заходи забезпечення кримінального провадження, у даному випадку є необхідними для збереження речових доказів та можливої конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо незаконності накладання арешту на майно, колегія суддів не сприймає, оскільки вони суперечать приписам ст. 170 КПК України, яка передбачає можливість накладання арешту на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно с вимогами ч. 1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналіз змісту ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на паливно-мастильні матеріали у кількості 39615 літрів в ємкості для перевезення паливно-мастильних матеріалів у напівпричепі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який з`єднаний з автомобілем «Renault Premium 420» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та на зразок палива у пляшці ємкістю 1 літр, свідчить про те, що вона є обґрунтованою, вмотивованою, а отже законною, а доводи апеляційної скарги суперечать фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «АЛЬФА СТАНДАРТ», - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року про накладення арешту на паливно-мастильні матеріали у кількості 39615 літрів в ємкості для перевезення паливно-мастильних матеріалів у напівпричепі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який з`єднаний з автомобілем «Renault Premium 420» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та на зразок палива у пляшці ємкістю 1 літр, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4