справа № 488/1869/15-к
провадження № 1-кп/488/41/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2016 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 29.01.1998 року Корабельним райсудом м.Миколаєва за ст.102 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 04.01.1999 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.206 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; 09.09.2003 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ст.ст.187 ч.4, 395 КК України до 8 років позбавлення волі; 19.05.2010 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.ст.391, 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнений 19.07.2011 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,-
за ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що у невстановлений час та у невстановленому місці без передбаченого Законом дозволу придбав 15 патронів калібру 5,6 мм, які незаконно зберігав у багажнику автомобіля марки «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належному на праві власності його дружині ОСОБА_11
06 лютого 2015 року близько 15 годині під час обшуку в багажнику зазначеного автомобіля, яким керував ОСОБА_10 та який був зупинений працівниками ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області на перехресті пр.Жовтневого та вул.Гагаріна в м.Миколаєві, виявлені і вилучені придбані ОСОБА_10 15 патронів калібру 5, 6 мм, які є боєприпасами промислового виготовлення, спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення.
Такі дії обвинуваченого слідчим кваліфіковані за ст.263 ч.1 КК України, як незаконне придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого Законом дозволу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в інкримінованому злочині не визнав та пояснив, що автомобіль «Шкода Октавія» р/н НОМЕР_1 належить його дружині, яка прав на керування транспортним засобом не має, автомобіль фактично перебував в його користуванні та у користуванні його знайомих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким він його давав зі згоди своєї дружини по мірі необхідності. Виявлені боєприпаси йому не належать; обшук був проведений з чисельними порушеннями Закону. Під час його затримання, на нього було одягнуто наручники та повалено на асфальт обличчям вниз. У той час він чув, як відкривався багажник його автомобіля; через деякий час його підняли та показали ухвалу суду на обшук; йому відмовили у запрошенні адвоката, з яким у нього була укладена угода. Після цього, в автомобілі слідчий почав проводити обшук, його не підпускали до машини; понятий ОСОБА_14 був напідпитку, він хитався, від нього разило алкоголем. Слідчий спочатку з понятими оглянув салон і багажник автомобіля, був знайдений ніж в салоні. Після цього слідчий підійшов до свого начальника, поняті відійшли від машини, потім він (слідчий) повторно сам оглянув автомобіль і в багажнику знайшов патрони, покликав понятих і показав їм знайдене. В багажнику була сумка його сина, вона була порожня. Вважає, що співробітники міліції підкинули йому патрони до машини.
Як на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, сторона обвинувачення посилається на:
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який суду повідомив, що був присутній у якості понятого при огляді автомобіля обвинуваченого. Коли вони прибули до місця огляду на Жуківське кільце, обвинувачений був у наручниках, стояв біля машини, на землі він не лежав. До проведення обшуку вони із другим понятим випили по пляшці пива. Перед обшуком їм роз`яснили права, як понятих та обвинуваченому було надано для ознайомлення письмовий документ, на підставі якого проводився обшук. Автомобіль обшукували один раз, відчинили багажник, в якому знаходилася сумка спортивна, середнього розміру. В правій частині багажника був знайдений пакетик целофановий, в якому знаходилися патрони у кількості більше п`яти штук. Даний пакет з патронами ні у чому не знаходився, він лежав окремо в правій стороні багажника, сумка спортивна перебувала в багажнику окремо в іншій стороні від набоїв. Після цього був знайдений ніж, звідки він не бачив. Потім обвинуваченому звільнили одну руку від наручників і він розписався у протоколі. Обвинувачений пояснював, що патрони не його, що йому їх підкинули, що його автомобілем також користувалися інші особи;
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який суду повідомив, що був присутній у якості понятого при огляді автомобіля обвинуваченого. Також був присутній інший понятий, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Їм не роз`яснювали ніяких прав, лише повідомили, що вони повинні дивитися, що відбувається. Коли вони прибули на Жуківське кільце, обвинувачений лежав на землі обличчям вниз в наручниках, багажник та водійські двері автомобіля були відчинені. Потім його підняли та слідчий йому зачитав документ. Почали проводити обшук машини, в багажнику була маленька сумка, яку відкривали, оглядали, а потім закривали; потім оглянули салон та знайшли ніж під переднім пасажирським сидінням, потім вони відійшли з другим понятим в сторону від автомобіля метрів на 5, бо обшук було завершено. Після того співробітники міліції ходили навколо машини, знову оглядали автомобіль; у той час вони так і знаходилися із понятим на відстані 5 м. від машини; потім їх позвали і показали поліетиленовий пакет, при ньому його не розгортали і він не бачив, що в ньому знаходилося; зі слів другого понятого він дізнався, що там були патрони;
показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які суду повідомили, що, як співробітники роти ДПС заступали на службу по охороні забезпечення безпеки дорожнього руху. Близько 10-ї години 06 лютого 2015 року за викликом чергового виїжджали в район Жуківського кільця для затримання автомобіля «Шкода Октавія». Близько 15-ї години вони зупинили даний автомобіль; під`їхав автомобіль зі слідчим та служба Беркут; водій автомобіля «Шкода Октавія» вийшов з машини, його поклали на землю, наділи наручники; вони не були присутні при обшуку в автомобілі;
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який суду повідомив, що є слідчим СВ Корабельного РВ УМВСУ; у його провадженні перебувала кримінальна справа відносно ОСОБА_10 , він проводив обшук в його автомобілі. Перед проведенням обшуку понятим були роз`яснені їх права та обов`язки, вони були у нормальному стані; у разі перебування їх у стані алкогольного сп`яніння, вони б не були допущені до слідчої дії. Він оголосив ОСОБА_19 текст ухвали суду про обшук, останній був у наручниках. Обшук проводився із салону автомобіля, поряд з ним знаходилися двоє понятих і ОСОБА_19 . Під переднім пасажирським сидінням був знайдений ніж. Багажник відчиняв ОСОБА_19 сам, там була знайдена матерчата сумочка, в якій знаходився поліетиленовий пакет з 15-ма патронами, патрони висипали з пакету у багажник задля візуального огляду. Відомості до ЄРДР за даним провадженням за ст.263 ч.1 КК України були внесені на підставі рапорту співробітників кримінального розшуку, відповідно до якого ОСОБА_19 за місцем мешкання зберігав вогнепальну зброю. З метою перевірки даної інформації було надано доручення оперативному підрозділу для здійснення перевірки, за результатами якої надійшла відповідь із зазначенням анкетних даних ОСОБА_19 , як особи, яка згідно рапорту за місцем мешкання зберігає зброю, а також протокол допиту свідка ОСОБА_20 , який повідомляв, що ОСОБА_19 та чоловік на прізвисько ОСОБА_21 зберігають зброю;
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , який суду повідомив, що є співробітником Корабельного РВ УМВСУ; що за оперативною інформацією, отриманою з оперативних джерел, складав рапорт про те, що ОСОБА_19 може зберігати зброю за місцем мешкання;
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 , який суду повідомив, що є співробітником Корабельного РВ УМВСУ; що він допитував свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що на початку грудня 2014 року чув розмову між ОСОБА_19 і чоловіком на прізвисько ОСОБА_21 у шинку ОСОБА_24 , які казали, що у них є зброя; особа ОСОБА_20 була посвідчена ним зі слів останнього, документів у того при собі, які б посвідчували його особу, не було.
В судовому засіданні були досліджені також представлені стороною обвинувачення наступні докази:
витяг з ЄРДР від 06.01.2015 року за правовою кваліфікацією злочину - ч.1 ст.263 КК України, відповідно до якого 06.01.2015 року співробітниками СКР Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області була отримана оперативна інформація про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_25 за адресою свого мешкання в Корабельному районі м.Миколаєва зберігає вогнепальну зброю;
рапорт ст. ОУ СКР ММУ УМВС У в Миколаївські області, що 06.01.2015 року була отримана оперативна інформація, що чоловік на ім`я ОСОБА_25 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , зберігає предмет, ззовні схожий на пістолет;
протокол обшуку від 06.02.2015 року автомобіля «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який проводився слідчим СВ Корабельного РВ ММУ УМВСУ ОСОБА_18 в період часу з 15.00 до 15.30 години за участю ОСОБА_10 , понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким роз`яснені їх права та обов`язки згідно ст.ст.11, 13, 15, 223 КПК України, а також повідомлено про їх обов`язок у відповідності до ч.3 ст.66 КПК України не розголошувати відомості щодо проведеної процесуальної дії; ОСОБА_19 було пред`явлено ухвалу слідчого судді про проведення обшуку, від отримання копії якої ОСОБА_19 відмовився; останньому запропоновано видати зазначений в ухвалі суду предмет, ззовні схожий на пістолет або предмети, вилучені з законного обігу, на що ОСОБА_19 заявив, що вказаних речей в його автомобілі немає, у зв`язку із чим був проведений обшук в автомобілі. У ході проведення обшуку виявлено: на момент обшуку автомобіль знаходиться на перехресті пр.Жовтневого та вул.Гагаріна у Корабельному районі м.Миколаєва, двигун автомобіля вимкнено; автомобіль п`ятидверний, видимих механічних пошкоджень не має. Під час проведення обшуку у «бардачку», розташованому під переднім пасажирським сидінням виявлено згорток, під час огляду якого у ньому виявлено ніж; в салоні автомобіля сторонніх предметів не виявлено; у багажному відділені виявлено сумку, в ході огляду якої виявлено поліетиленовий пакет, в якому маються набої в кількості 15 штук. Виявлені речі - ніж та набої було упаковано до пакунків та опечатано. Протокол прочитано вголос, заяв та зауважень не находило; ОСОБА_19 від ознайомлення з протоколом, від підпису та отримання його копії відмовився; протокол підписано понятими та слідчим;
висновок балістичної експертизи № 126 від 06.02.2015 р. НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області, відповідно до якого, надані на дослідження патрони у кількості 15 штук, що вилучені під час проведення обшуку 06.02.2015 року автомобіля «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1 , є боєприпасами промислового виготовлення 5,6 мм спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення;
постанову слідчого від 06.02.2015 року про визнання вилучених при обшуку ножа та набоїв у кількості 15 штук речовими доказами.
Як на спростування вини обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, сторона захисту посилається на:
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який суду повідомив, що обвинувачений ОСОБА_10 його кум; що протягом останнього року ОСОБА_19 надавав йому у тимчасове користування автомобіль марки «Шкода Октавія», належний дружині обвинуваченого, задля власних потреб, передавав при цьому йому технічний паспорт та страховку на машину. На цьому автомобілі він їздив чи то по роботі, чи то із сім`єю в межах міста Миколаїв, іноді їздив до ОСОБА_26 , при цьому він міг залишити автомобіль без догляду під своїм будинком, не зачиняючи його. Всього за вказаний час він користувався автомобілем приблизно 50 разів;
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який суду повідомив, що обвинувачений ОСОБА_10 його друг; що протягом останнього року близько 10 разів ОСОБА_19 йому надавав у користування автомобіль марки «Шкода Октавія» задля власних потреб, він використовував його по роботі; він міг не зачиняти автомобіль, коли у ньому не було речей;
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_27 , який суду повідомив, що є співвласником квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1998 року. У зазначеній квартирі він із сім`єю мешкає з часу її отримання - з 1992 року та по сьогоднішній день. Особа ОСОБА_28 ні йому, ні членам його родини невідома взагалі, останній у його квартирі ніколи не мешкав;
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_29 , який суду повідомив, що його прізвиськом є ОСОБА_21 . ОСОБА_19 є його знайомим зі спортзалу, де вони разом тренувалися; він ніколи не відвідував бар Деус ні сам, ні разом із ОСОБА_19 ; з 28.11.2014 по 06.01.2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні м.Миколаїв.
В судовому засіданні були досліджені також представлені стороною захисту наступні докази:
довідка Миколаївської обласної психіатричної лікарні №196 від 17.02.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період часу з 28.11.2014 по 06.01.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні №1 МОПЛ №1;
копія свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1998 року - квартиру АДРЕСА_4 , відповідно до якої зазначена квартира на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_27 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .
Заслухавши в судовому засіданні обвинуваченого, свідків сторони обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов наступних висновків:
відповідно до ст.91, ч. 1 ст.92 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення... Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_14 та вважає за неможливе їх покладення у підставу свого рішення, оскільки вони є нелогічними, нестабільними та такими, що протирічать встановленим судом фактичним обставинам та доказам по справі. Так, в ході розгляду справи було встановлено, що по прибуттю слідчого із понятими для проведення обшуку до Жуківського кільця, ОСОБА_19 лежав на землі обличчям вниз, дані обставини також підтвердили співробітники роти ДПС свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , підстав не довіряти яким у суду немає. Згідно протоколу обшуку та поясненнями свідка ОСОБА_18 в цій частині, в автомобілі при проведенні обшуку спочатку було знайдено ніж під переднім пасажирським сидінням, а при огляді багажника - сумку, в якій знаходився поліетиленовий пакет з набоями в кількості 15 штук; Зиневич від ознайомлення з протоколом, від підпису та отримання його копії відмовився; протокол підписано понятими та слідчим. Свідок ОСОБА_14 в своїх показах стверджував, що ОСОБА_19 не лежав на землі при їх прибутті до міста обшуку, він стояв біля багажника; що спочатку при обшуку було знайдено пакунок з патронами, який ні у чому не знаходився, він перебував в правій стороні багажника окремо від сумки спортивної, яка перебувала в багажнику в іншій стороні від набоїв. Свідок наголосив на тому, що більше в автомобілі нічого знайдено та вилучено не було. Тільки після оголошення протоколу обшуку, свідок пояснив, що можливо після виявлення патронів, в машині був знайдений ніж, де саме - він не бачив, а також суду повідомив, що після проведення обшуку обвинуваченому звільнили одну руку від наручників і він розписався у протоколі.
Враховуючи також, що з показань самого ж свідка ОСОБА_14 встановлено, що перед обшуком він вжив пляшку пива, свідок ОСОБА_15 та обвинувачений ОСОБА_10 також підтверджували перебування свідка ОСОБА_14 під час проведення обшуку у стані алкогольного сп`яніння, слід вважати встановленим, що даний свідок внаслідок свого фізіологічного стану, викликаного вживанням спиртних напоїв, не міг адекватно сприймати всі фактичні обставини даної слідчої дії.
Суд вважає вважає вартими довіри та вважає за необхідне покласти у підставу свого рішення саме показання свідка ОСОБА_15 відносно того, що при проведенні обшуку автомобіля ОСОБА_19 другий понятий перебував у стані алкогольного сп`яніння, що їм не роз`яснювали ніяких прав, лише повідомили, що вони повинні дивитися, що відбувається, що по їх прибуттю до місця обшуку, обвинувачений лежав на землі обличчям вниз в наручниках, багажник та водійські двері автомобіля були відчинені, що обшук в автомобілі проводили неодноразово, при першому огляді за їх (понятих) присутності нічого, окрім ножа, знайдено не було; що патрони, які він не бачив взагалі, було знайдено при повторному огляді автомобіля без їх (понятих) участі, у той час, коли вони із другим понятим знаходилися від автомобіля на відстані 5 метрів, оскільки його показання логічні та детальні, не суперечать встановленим судом обставинам в частині процедурі, послідовності та результатів обшуку та не протирічать іншим доказам по справі, на відміну від показань свідка ОСОБА_14 . Окрім того, свідок ОСОБА_15 не є особою, зацікавленою у наслідках розгляду справи на користь будь-якої сторони.
Таким чином, показання свідка ОСОБА_15 викликають сумніви в законності проведення слідчої дії - обшуку автомобіля «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Приймаючи до уваги, що показання обвинуваченого ОСОБА_10 , дані під час судового розгляду щодо обставин проведеного обшуку, а саме - відшукання та вилучення боєприпасів, узгоджуються та не протирічать покладеним у підставу судового рішення доказам по справі, з точки зору належності та допустимості суд їх вважає достовірними та об`єктивними.
Таким чином, враховуючи встановлення судом факту користування автомобілем «Шкода Октавія», окрім обвинуваченого ОСОБА_19 , іншими особами - свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які, поміж іншого, залишали автомобіль незачиненим, підстав не довіряти яким, незважаючи на те, що свідки є знайомими обвинуваченого, у суду немає, бо ОСОБА_19 про дані обставини повідомляв відразу при проведенні обшуку; а також враховуючи встановлення судом факту відчинених дверей та багажнику автомобіля до проведення його обшуку та прибуття для проведення даної слідчої дії понятих, а також факту знайдення боєприпасів при повторному огляді автомобіля, проведеному фактично без участі понятих, суд приходить до висновку, що до моменту виявлення боєприпасів інші сторонні особи, крім обвинуваченого ОСОБА_19 мали можливість неконтрольованого доступу до місця, де в подальшому були знайдені речові докази, тобто до багажника зазначеного автомобіля.
На підставі встановлених судом фактичних обставин та враховуючи допущення до проведення обшуку автомобіля під керуванням ОСОБА_19 понятого ОСОБА_14 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку, що дану слідчу дію проведено всупереч вимог КПК України та вважає відомості, зазначені у протоколі обшуку такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а відтак визнає протокол обшуку від 06.02.2015 року неналежним та недопустимим доказом, який не може бути прийнятий судом як доказ винуватості обвинуваченого.
Разом із тим, суд не приймає до уваги показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_18 щодо проведення обшуку у точній відповідності з вимогами КПК України та без будь-яких порушень Закону, оскільки даний свідок є прямо зацікавлений в розгляді справи в силу своїх службових обов`язків на користь сторони обвинувачення, а спростування обвинувачення, яке фактично має місце у даному випадку, може свідчити про професійний рівень свідка або про неналежне виконання своїх обов`язків.
Таким чином, надані суду докази, які містяться у протоколі обшуку, об`єктивно свідчать лише про те, що в багажнику автомобіля марки «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під час обшуку були виявлені і вилучені 15 патронів калібру 5,6 мм., які є боєприпасами. Фактичні обставини з приводу того, що вказані боєприпаси придбані та зберігалися саме ОСОБА_19 об`єктивно нічим не підтверджується, враховуючи при цьому, що за висновком трасологічної експертизи №116 від 28.04.2015 року, на поверхнях знайдених патронів слідів папілярних узорів не виявлено.
Доводи обвинуваченого, що знайдені у автомобілі боєприпаси йому не належать, про їх знаходження в автомобілі йому відомо не було і що вони покладені до автомобіля не ним, а іншими особами, доступ яких до автомобіля міг мати місце, стороною обвинувачення не спростовані.
Під час проведеного обшуку 06.02.2015 року були відшукані предмети, які були визнані речовими доказами, тобто, які були отримані в ході слідчої дії проведеної з чисельними порушеннями Закону, у зв`язку з чим, суд має визнати недопустимими дані речові докази - патрони у кількості 15 штук, які є боєприпасами промислового виготовлення 5,6 мм спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення, а також висновок експерта, об`єктом дослідження якого були перелічені речові докази - висновок балістичної експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області № 126 від 06.02.2015 р.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Окрім того, із змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.1 ст.263 КК України вбачається, що обвинувачення лише констатує факт вилучення боєприпасів в автомобілі під його керуванням. Під час досудового розслідувння не було встановлено форму вини обвинуваченого, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, не встановлено - де саме, з якого моменту і до якого часу, на думку обвинувачення, зберігались набої ОСОБА_19 . Надані стороною обвинувачення докази, які досліджені в ході судового слідства, також не встановлюють цих обставин.
Нез`ясування під час досудового розслідування вказаних вище обставин, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, також ставить під сумнів факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 .
Відповідно до п.1 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Особа, яка подає заяву чи повідомлення про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншим засобами зв`язку. Така заява чи повідомлення вважаються поданими з моменту попередження особи про вказану кримінальну відповідальність.
Дійсно, Закон дозволяє слідчому внесення відомостей до ЄРДР про вчинений злочин внаслідок самостійного виявлення ним із будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Під таким джерелом розуміється також виявлення зазначеної інформації слідчим через співробітників оперативних підрозділів за результатами проведення заходів,спрямованих на виявлення кримінального правопорушення.
Як було встановлено в ході розгляду справи, таким джерелом у даному кримінальному провадженні слугував рапорт ст. о/у СКР ММУ УМВС У в Миколаївські області, відповідно до якого чоловік на ім`я ОСОБА_25 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 зберігає предмет, ззовні схожий на пістолет. Підставою складання зазначеного рапорту були показання свідка ОСОБА_28 , який повідомив про факт зберігання ОСОБА_19 за місцем мешкання вогнепальної зброї, про який йому стало відомо під час перебування наприкінці грудня 2014 року у барі ІНФОРМАЦІЯ_5 із розмови між ОСОБА_19 і чоловіком на прізвисько ОСОБА_21 .
Між тим, допитати свідка ОСОБА_28 у судовому засіданні усіма вжитими заходами не вдалося за можливе, прокурор не забезпечив явку даного свідка у судове засідання.
Натомість, було встановлено, що за даними Корабельного РВ в м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області та Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, ОСОБА_28 за адресою, вказаною при його допиті в ході досудового розслідування АДРЕСА_5 , зареєстрований ніколи не був, серед осіб, зареєстрованих у межах Миколаївської області не значиться; допитаний співвласник зазначеної квартири свідок ОСОБА_27 факт проживання ОСОБА_28 за вказаною адресою категорично заперечив, а при допиті ОСОБА_28 його особа співробітником міліції була встановлена зі слів. Окрім того, свідок ОСОБА_29 чоловік на прізвисько ОСОБА_21 суду повідомив, що бар ОСОБА_24 він ніколи не відвідував та з 28.11.2014 по 06.01.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні м.Миколаїв, про що стороною захисту суду була надана довідка з Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1. Суд не має підстав ставити під сумнів показання даного свідка, враховуючи відсутність переконливих відомостей про існування такої особи, як ОСОБА_28 .
За викладених обставин, суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, яка поряд з Конвенцією, відповідно до положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, під час розгляду справ українськими судами повинна використовуватись як джерело права.
У рішенні по справі «Яременко проти України» ЄСПЛ зазначив, що визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, має бути врахована якість доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності.
Європейський суд з прав людини у п. 91 Рішення у справі «Гюлкі Гюнеш проти Турції» зазначив, що «хоча в його завдання не входить досліджувати абстрактно питання про прийнятність доказів у кримінальній справі, та Суд шкодує, що суд національної безпеки в цій справі не розв`язав його, перш ніж переходити до розгляду справи по суті. Таке попереднє судове розслідування, безсумнівно, дало б національним судам можливість засудити будь-які незаконні методи, використовувані для здобуття доказів для кримінального обвинувачення».
Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, первинні джерела у вигляді рапорту з вмістом оперативної інформації про маючий місце злочин з показань свідка ОСОБА_20 , які були використані слідчим для розпочатку досудового розслідування, на підставі яких були внесені відомості до ЄРДР та обставини, за яких були отримані дані докази, викликають сумнів щодо їхньої достовірності і точності.
Поміж іншого, суд зауважує на тому, що у даному випадку доцільніше було б, і таку можливість орган досудового розслідування мав, отримати від ОСОБА_20 , як особи, якій безпосередньо стало відомо про вчинений злочин, заяву чи повідомлення про кримінальне правопорушення, якого під розпис у такому випадку було б попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, однак орган досудового розслідування такою можливістю не скористався.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у порушення п.1 ч.2 ст.40 КПК України, слідчим у даному кримінальному провадженні, досудове розслідування було розпочато за відсутності передбачених Законом підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 62 Конституції України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи. Не може піддаватися кримінальному покаранню доки не буде визнана винною в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення, всі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь обвинуваченого.
Частина 2 ст.17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
З досліджених судом матеріалів кримінального провадження, будь-яких достовірних даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, стороною обвинувачення не надано. Доводи обвинуваченого, висунуті їм на свій захист, не спростовані, доказів його вини, крім визнаних судом недопустимими та не взятих до уваги з викладених у вироку підстав, в ході судового розгляду справи стороною обвинувачення не представлено.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно виправдати.
Судові витрати по справі за проведення судових експертиз слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 85, 86, 94, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати невинуватим та виправдати через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Речові докази по справі - боєприпаси промислового виготовлення 5,6 мм спортивно-мисливські гвинтівкові патрони кільцевого запалення у кількості 10 штук, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області - знищити; ніж, переданий під зберігальну розписку ОСОБА_10 - залишити останньому, як власнику.
Судові витрати по справі за проведення судових експертиз у загальній сумі 847,44 грн. - віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1