Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________копія:________
У Х В А Л А
Іменем України
21 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області - ОСОБА_8 (далі-слідчий) від 10 листопада 2016 року та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Встановлено строк дії ухвали 60 (шістдесят) діб, а саме з моменту затримання ОСОБА_4 з 09 листопада 2016 року по 08 січня 2017 року.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, в ухвалі зазначив, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за вчинення якого, передбачено у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна та перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В поданій на ухвалу слідчого судді апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_5 , покликаючись на незаконність ухвали зазначає, що при застосуванні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнає, щиро розкаюється, не має наміру ухилятись від проведення слідчих дій та перешкоджати встановленню істини по справі, має постійне місце проживання, проживає з сім"єю, одружений, має на утриманні однорічну дитину, навчається у Технічному коледжі НУВГП тощо. Просить ухвалу скасувати та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_9 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_4 , який також підтримав свого захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Пункт четвертий ч.2 цієї ж норми закону встановлює, що такий запобіжний захід не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається із матеріалів судового провадження за клопотанням слідчого, 10 листопада 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

11 листопада 2016 року слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

За приписами п.п. 4, 5, 6 ч.1 ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Однак, як вбачається із наданих суду матеріалів судового провадження, наведені у клопотанні слідчого ризики, як мета обрання запобіжного заходу - тримання під вартою підозрюваного, є загальними, не підтверджені жодними обставинами (доказами) та ґрунтуються лише на одних припущеннях, які самі по собі не можуть бути підставою для задоволення клопотання слідчого щодо обрання підозрюваному ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Не наведено таких прокурором і в апеляційному суді.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію ЄСПЛ, викладену у рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.п. 3, 4, 5, 6, 8 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживанн я; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого та наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Отже враховуючи, що ні слідчий в своєму клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні місцевого суду під час розгляду клопотання слідчого, та в апеляційному суді не довели, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та, що обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності обрати підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, навчається на денній формі навчання в Технічному коледжі НУВГтП.

Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Із врахуванням вищезазначеного, обставин судового провадження, особи підозрюваного, відсутності в матеріалах будь-яких доказів того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що на час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути обгрунтованим тобто ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

Частиною другою ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід до ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 11 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною йому покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 19 год. до 10 год. наступного дня.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-

- прибувати за кожним викликом до слідчого або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого або суду;

- утримуватися від спілкування із іншим підозрюваним, потерпілим,свідками у даному кримінальному провадженню,

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії вказаної ухвали встановити з 21 листопада 2016 року до 08 січня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення є остаточною та оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:суддя-доповідач: ОСОБА_1