Дата документу 25.03.2016

Справа № 334/1197/16-к
Провадження № 1-кп/334/174/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005555 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, українець, освіта середня спеціальна, працевлаштований, не одружений, дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в :

21.11.2015, приблизно о 22 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Дніпровські зорі від Хортицького мікрорайону в напрямку вул. Таганська в м. Запоріжжя.
В салоні автомобіля, під керуванням ОСОБА_4 , в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_6 ,на задньому пасажирському сидінні справа - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 посередині, та ОСОБА_9 - зліва відповідно.
21.11.2015, приблизно о 22 годині 30 хвилин,під час руху перед заокругленням проїжджої частини вул. Дніпровські зорі вліво за ходом руху, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України де сказано:
п. 12.3: «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,
маючи об`єктивну можливість виявити заокруглення проїжджої частини вліво та вжити негайних заходів до зниження швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу, вказаних заходів не прийняв та продовжив подальший прямолінійний рух.
В результаті порушення водієм ОСОБА_4 вищезазначених вимог правил безпеки дорожнього руху,він допустив виїзд керованого автомобіля за межі проїжджої частини та його послідуючий наїзд на перешкоду у вигляді каменю.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №5085 від 23.12.2015, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «відкритих переломів 2-ї плюснової кістки, 2-ї клиновидної кістки правої стопи, подряпин лобної області», що в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня».
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №725/15 від 17.12.2015 року, невідповідність дій водія ОСОБА_4 пункту 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти події ДТП шляхом своєчасного зниження швидкості керованого ним автомобіля аж до повної його зупинки.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину за вищенаведеними обставинами визнав повністю, підтвердив суду, що дійсно 21.11.2015 році, приблизно о 22 годині 30 хвилин, він, керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Дніпровські зорі від Хортицького мікрорайону в напрямку вул. Таганська в м. Запоріжжя.
В салоні автомобіля, в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_6 ,на задньому пасажирському сидінні справа - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 посередині, та ОСОБА_9
21.11.2015 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин,під час руху перед заокругленням проїжджої частини вул. Дніпровські зорі вліво за ходом руху, він допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини та наїхав на камінь, внаслідок чого пасажир ОСОБА_7 отримав переломи стопи.
В скоєному щиро розкаявся.

Вина ОСОБА_4 крім визнання ним своєї провини у скоєні вказаного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та показами потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 21.11.2015 році, приблизно о 22 годині 30 хвилин, він, у якості пасажира перебував у автомобілі «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , автомобіль здійснював рух по проїжджій частині вул. Дніпровські зорі від Хортицького мікрорайону в напрямку вул. Таганська в м. Запоріжжя.
21.11.2015 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин,під час руху перед заокругленням проїжджої частини вул. Дніпровські зорі вліво за ходом руху, автомобіль виїхав за межі проїжджої частини та наїхав на камінь, внаслідок чого він отримав переломи стопи.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, працює, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку в КУ «Обласна психіатрична лікарня», КУ «Запорізький обласний наркологічний диспансер» не перебуває, раніше не судимий.

У справі наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання своєї вини та розкаяння у вчиненому, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини справи і дані, що характеризують особу обвинуваченого, думку потерпілого, суд вважає, що його виправлення можливе без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілим було подано цивільний позов, який згодом ним був уточнений, згідно з яким він просить стягнути з обвинуваченого витрати на придбання медикаментів у розмірі 219 гривень 60 копійок, втрачений заробіток у розмірі 13945 гривень 88 копійок, а також 10000 гривень моральної шкоди.

Обвинувачений цивільний позов не визнав.

Надав пояснення, що ним вже відшкодовано потерпілому матеріальну шкоду.

Зазначив, що гроші потерпілому передавала його мати через ОСОБА_8 колишня дівчина потерпілого.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначили, що дійсно мати обвинуваченого передавала грошові кошти потерпілому через ОСОБА_8 в розмірі 5000 гривень, але яку саме суму ОСОБА_8 передала потерпілому вони не пам`ятають.

Потерпілий зазначив, що дійсно йому були передані гроші від обвинуваченого, але точну суму він не пам`ятає, зазначив що приблизно десь 1100 гривень. Але цієї суми не вистачило на придбання усіх ліків, на купівлю яких було потрачено 1319 гривень 60 копійок.

Зазначив, що внаслідок отриманої в ДТП травми ним було втрачено заробіток, який він мав би отримати за три місяці роботи на ПАТ «Запоріжтрансформатор» у розмірі 13965 гривень 88 копійок.

Моральну шкоду, заподіяну діями обвинуваченого потерпілий оцінює в 10000 гривень, яка полягала в фізичному болі та стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи обвинуваченого про те, що він відшкодував потерпілому збитки добровільно неспроможні, оскільки у судовому засіданні обвинуваченим не було доведено, та не надано доказів передачі грошових коштів потерпілому. Допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджуючи факт відшкодування матеріальних збитків обвинуваченим не змогли назвати точну суму коштів, переданих потерпілому.

З цих підстав цивільний позов у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 витрати на придбання медикаментів у розмірі 219 гривень 60 копійок підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, що потерпілий працює на ПАТ «Запоріжтрансформатор». Внаслідок лікування травм, отриманих у вказаному ДТП, він з 23.11.2015 на момент надходження матеріалів кримінального провадження до суду на роботу не виходив. За цей час заробітну плату, як і плату за лікарняний, він не отримував.
Відповідно до ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я.
Середня заробітна плата потерпілого за останні три місяці перед отриманням травми становила 4 648 грн. 62 коп. А тому, якщо б не отримана травма, він би за період з 23.11.2015 на момент надходження матеріалів кримінального провадження до суду отримав би заробітну плату у розмірі 13 945 гри. 88 коп.
З цих підстав цивільний позов у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 втраченого заробітку у розмірі 13945 гривень 88 копійок підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
У зв`язку із ушкодженням здоров`я потерпілого, заподіяного вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах, але суд вважає, що її сума декілько завищена, і вважає можливим в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а су д и в :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі, без позбавлення прав керування транспортним засобом.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на один рік, з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 14185 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень 48 копійок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі: автомобілі «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1