Справа № 152/1391/16-к
УХВАЛА

23 вересня 2016 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_5 ,
представників цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання цивільного позивача Приватного підприємства «Укрпалетсистем» про накладення арешту на майно,
21 вересня 2016 року цивільний позивач Приватне підприємство «Укрпалетсистем» звернулось до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
Клопотання мотивовано тим, що 17 серпня 2016 року ТОВ «НТ Агро-Інвест», в рамках договору купівлі-продажу нафтопродуктів замовило у ПП «Укрпалетсистем» дизельне паливо марки ДТ-Л-К5, сорт С у кількості 38 743 літри на загальну суму 572 478,24 грн, при цьому були сплачені витрати на транспортування в сумі 15 000 грн.
У зв`язку з оплатою витрат за доставку палива, 17 серпня 2016 року, виконуючи замовлення, ПП «Укрпалетсистем» відправило транспортний засіб із указаною у замовленні кількістю дизпалива на адресу, зазначену ТОВ «НТ Агро-Інвест», а саме: у с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області з умовою сплати 100% попередньої оплати товару по факту його прибуття до місця доставки до моменту передачі товару.
Після прибуття на місце доставки, автомобіль марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом «EVERLAST», реєстраційний номер НОМЕР_2 , якими був доставлений товар, були заблоковані невідомими особами. Як стало відомо у подальшому, ці особи були представниками ПП «Довіра» і вони повідомили, що дизельне паливо належить їм. Однак, оскільки жодних господарських відносин ПП «Укрпалетсистем» з ПП «Довіра» не вело, то водій ПП «Укрпалетсистем» відмовився відвантажити дизельне паливо ПП «Довіра». Після чого, під погрозою застосування насильства, водія було змушено заїхати на територію ПП «Довіра» і після цього, водія та представників ПП «Укрпалетсистем» змусили покинути територію ПП «Довіра».
Після виклику працівників поліції, останні транспортний засіб не вилучили, натомість, всупереч закону, передали автомобіль, належний ПП «Укрпалетсистем», під розписку ПП «Довіра».
22 серпня 2016 року, під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно у справі № 152/1240/16-к директор ПП «Довіра» ОСОБА_6 визнала, що вона заволоділа дизельним паливом, помістивши його у резервуар ПП «Довіра». Також вона пояснила, що належним ПП «Укрпалетсистем» паливом вона заправлятиме сільськогосподарську техніку під час посіву ріпаку.
У цьому кримінальному провадженні ПП «Укрпалетсистем» подало цивільний позов до ПП «Довіра» з метою відшкодування завданої злочином шкоди в сумі 572 478,24 грн вартість викраденого пального та 19 200 грн втрачений прибуток в результаті затримання транспортного засобу.
З огляду на викладене, ПП «Укрпалетсистем» просить накласти арешт на майно, належне ПП «Довіра», а саме на:
У судовому засіданні представник ПП «Укрпалетсистем» ОСОБА_5 клопотання підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у ньому.
Представники ПП «Довіра» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні просили у задоволенні подання відмовити, зазначивши, що відсутні правові підстави для накладення арешту на майно ПП «Довіра». Окрім того, представники ПП «Довіра» посилались на невідповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України, оскільки у ньому не зазначено вартості майна, на яке ПП «Укрпалетсистем» просить накласти арешт, а також на те, що цивільний позивач не довів факту заподіяння йому шкоди діями ПП «Довіра».
Слідчий Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 та прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечували.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього документи, вирішуючи питання щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя виходить із такого.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна.
Частинами 2, 6 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Отже, на підставі пункту 4 ч. 2 ст. 170 КПК України можливо накласти арешт лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Зазначені обставини у судовому засіданні підтверджені слідчим ОСОБА_4 та матеріалами кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, зважаючи на усе вище викладене, слідчий суддя вважає, що ПП «Укрпалетсистем» не довело належними та допустимими доказами наявність правових підстав, передбачених пунктом 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, для накладення арешту на майно ПП «Довіра», а тому у задоволенні клопотання належить відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтями 170-173, 372, 400 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання цивільного позивача Приватного підприємства «Укрпалетсистем» про накладення арешту на майно Приватного підприємства «Довіра» відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1