Справа № 308/3579/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000605 від 29.02.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше судимого,

за ч. 1 ст. 299 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 299 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є знущання над тваринами, що відносяться до хребетних, вчинене із застосуванням жорстоких методів та з хуліганських мотивів.

28 лютого 2016 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 17 по вулиці Легоцького в місті Ужгороді, діючи з прямим умислом, з хуліганських мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом застосування жорстоких методів знущання над твариною, за допомогою мачете, який цього дня носив з собою, відрізав ним собаці голову, у зв`язку з чим безжально позбавив її життя. У подальшому із винятковим цинізмом взяв відрізану собачу голову, помістив її в прозорий поліетиленовий кульок, та зник з місця злочину і носив вказану голову із собою близько години до того часу. поки він не був зупинений працівниками поліції.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

При роз`ясненні обвинуваченому суті обвинувачення, ОСОБА_4 повідомив, що йому воно зрозуміле, також зауважив, що визнає себе винним у вчиненому правопорушенні за обставин, наведених у обвинувальному акті, разом з тим відмовився від дачі показань.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки прокурор, обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і обмежився дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки останній відмовився від дачі показань з приводу обвинувачення, що є його безумовним правом, визначеним ст. 42 КПК України.

Із доданого до матеріалів справи висновку судово-психіатричного експерта № 33 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час, а виявляє ознаки опіоїдної наркоманії, синдрому залежності, що підтверджується даними про облік та лікування у наркодиспансері, перебуванням на замісній терапії трамадолом в 2011 році, реабілітації в м. Рівне в 2012 р. По даним висновку спеціальної медичної наркологічної комісії № 8 від 14.03.2016р. - страждає синдромом опіоїдної залежності. Потребує примусового лікування. Протипоказів до лікування не має. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, психічним захворюванням не страждав, тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 також не виявляє ознак психічного захворювання, може розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 виявляє ознаки опіоїдної наркоманії, синдрому залежності. Застосування примусових заходів не потребує. Може постати перед слідством та судом.

На запит від 01.03.2016 року № 25/1-5283 ст. слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_5 головним лікарем ЗОНД ОСОБА_6 надано інформацію, що ОСОБА_4 під диспансерним наглядом в ЗОНД перебуває з 21.10.2011 року. Діагноз: F11.2 Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності.

З довідки-характеристики на гр. ОСОБА_4 , виданої за місцем вимоги заступником начальника відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_7 вбачається, що гр. ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно. З сусідами стосунки вищевказаний громадянин не підтримує. ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів. Вказаний громадянин неодноразово потрапляв в поле зору правоохоронних органів. Громадянин ОСОБА_4 піддавався до адміністративної відповідальності за ст. 175-1 КУпАП.

Вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння № 175 від 28.02.2016 року.

При встановленні відомостей про наявність судимостей у гр. ОСОБА_4 судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2015 року у справі №308/15121/14-к гр. ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип визначення остаточного покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2015 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Таким чином, визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненому, суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 299 КК України, як знущання над тваринами, що відносяться до хребетних, вчинене із застосуванням жорстоких методів та з хуліганських мотивів.

Обставин, які пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_4 , визначені ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, суд констатує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 299 КК України під час відбування іспитового строку за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2015 року у справі №308/15121/14-к.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його особу: по місцю проживання характеризується негативно, вчинив злочин при обтяжуючій обставині у стані алкогольного сп`яніння, раніше судимий, новий злочин вчинив при відбуванні іспитового строку за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2015 року.

Вчинення нового злочину протягом іспитового строку характеризує ОСОБА_4 як особу, яка не бажає стати на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, обставини, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, вчинення злочину під час відбування іспитового строку, суд приходить до переконання, про необхідність призначення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 299 КК України покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці, оскільки менш суворий вид покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Окрім того, згідно з положеннями п.п. а) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. п. 10, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004 р., № 8 від 12.06.2009 р. та № 11 від 06.11.2009 р.), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину це слід розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.

Судом же за ч. 1 ст. 299 КК України ОСОБА_4 призначено не максимальне покарання, а тому суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, і призначає остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом складання покарань, а саме:

-за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

-за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці, які відповідно до п.п. а) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідають 3 (трьом) місяцям позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України суд за сукупністю вироків призначає ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 3 (три) місяці.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати за проведення експертизи холодної зброї № 1/106 від 01.03.2016 року в сумі 175 гривень 92 копійки підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 71, 72 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком - 3 (три) місяці арешту, що згідно зі ст. 72 КК України з розрахунку 1 (один) день арешту - 1 (один) день позбавлення волі, відповідає 3 (трьом) місяцям позбавлення волі, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2015 року у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертизи холодної зброї № 1/106 від 01.03.2016 року в сумі 175 гривень 92 копійки.
Речові докази по справі мачете «Gold Steel Barong Machete» повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1