У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 жовтня 2014 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого,
засуджено:
за ч. 4 ст. 152 КК України на 10 років позбавлення волі;
за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на 14 років.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також на користь ОСОБА_10 7 750 грн на відшкодування матеріальної шкоди.
Із засудженого стягнуто судові витрати. Вирішено долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року вирок у частині засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України скасовано і справу в цій частині закрито на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 152 КК України на 10 років позбавлення волі, за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно до 14 років позбавлення волі.
У решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджений за те, що він 10 травня 2007 року, приблизно о 12.00 год., поблизу території 6-го цеху колишньої Миколаївської птахофабрики, розташованої неподалік с. Київець Миколаївського районуЛьвівської області, з метою насильницького задоволення статевої пристрасті шляхом зґвалтування та подальшого вбивства умисно наніс дерев`яною палкою удар в голову ОСОБА_11 від чого вона впала та втратила свідомість. ОСОБА_6 , скориставшись безпорадним станом потерпілої, зґвалтував її, після чого з метою позбавлення життя з силою кинув на голову потерпілої уламки бетону, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Причиною смерті ОСОБА_11 стала черепно-мозкова травма з крововиливами під м`які мозкові оболонки, пошкодженням кори головного мозку правої півкулі, крововилив у правий шлуночок (боковий головного мозку), з множинними переломами кісток склепіння та основи черепа, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.
Після зґвалтування та вбивства ОСОБА_11 . ОСОБА_6 таємно викрав з кишені її куртки мобільний телефон «Самсунг X-650» з сім-картою та залишком грошей, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 621 грн 91 коп.
У касаційних скаргах засудженого ОСОБА_12 і його законного представника ОСОБА_13 , аналогічнихі за змістом, порушується питання про скасування судових рішень щодо засудженого та направлення справи на новий судовий розгляд. Засуджений та його законний представник посилаються на неправильне застосування кримінального закону, порушення кримінально-процесуального закону, однобічність і неповноту досудового та судового слідства, порушення права засудженого на захист, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_12 . Вважають, що суд не дав належної оцінки зібраним доказам, поклав в основу вироку неналежні докази, не обґрунтував своє рішення, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Стверджують, що висновок суду про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів ґрунтується на припущеннях, оскількидокази у справі не підтверджують причетність до них засудженого. Наголошують, що суд не взяв до уваги пом`якшуючі покарання обставини, що потягло призначення несправедливого покарання внаслідок суворості. Крім того, вказують, що апеляційний суд формально розглянув справу, належним чином не перевірив доводів апеляцій і не зазначив в ухвалі підстав, через які вони визнані необгрунтованими.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку касаційних скарг, думку прокурора про необхідність залишення касаційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, доводи касаційних скарг засудженого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 аналогічні доводам, які були наведені в їхніх апеляціях та апеляції захисника ОСОБА_14 , вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та визнані необгрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, ґрунтується на доказах, які були перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку. При цьому суд проаналізував у сукупності всі докази та правильно встановив обставини події на підставі досліджених доказів.
Суд дійшов обгрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_15 зґвалтування ОСОБА_11 , що спричинило особливо тяжкі наслідки смерть потерпілої, а також її умисне вбивство, поєднане із зґвалтуванням. Такі висновки суд зробив, проаналізувавши показання засудженого, який заперечив свою причетність до злочинів, та інші докази, які повністю спростовують показання засудженого, і доводять його вину. Зокрема, винуватість ОСОБА_6 підтверджується показаннями самого засудженого, який під час досудового слідства повністю визнавав свою вину, під час допитів та інших слідчих дій у присутності захисника і психолога детально пояснював про обставини злочинів та щиро розкаювався у вчиненому, добровільно написав явку з повинною; потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_6 зізнався йому у вбивстві його дружини ОСОБА_11 , а пізніше він виявив мобільний телефон дружини на вказаному засудженим місці; показаннями свідка ОСОБА_16 про обставини, за яких він був присутній під час відтворення обстановки і обставин події 13.05.2007 року, в ході якого ОСОБА_6 у присутності захисника, психолога та двох понятих добровільно пояснив та показав на місці, яким саме чином він вчинив злочини щодо ОСОБА_11 ; показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ; даними протоколів огляду місця події від 11.05.2007 року та 12.05.2007 року, відтворення обстановки і обставин події; даними протоколів виїмки, огляду речових доказів; роздруківками дзвінків із мобільного телефону, що належав потерпілій; висновками повторної комісійної судово-медичної експертизи про те, що тілесні ушкодження, які є причиною смерті ОСОБА_11 , могли виникнути за обставин, на які вказав ОСОБА_6 під час його допиту у якості підозрюваного та під час відтворення обстановки і обставин події; висновками молекулярно-генетичної, судово-імунологічних, судово-цитологічних експертиз, сукупністю інших доказів.
З протоколу судового засідання видно, що судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи. Докази, на яких побудовані висновки суду про вчинення ОСОБА_6 злочинів, за які його засуджено, є належними, допустимими, достатніми і достовірними. Доводи в касаційних скаргах щодо неповноти судового слідства є безпідставними.
Таким чином, суд ретельно проаналізував зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази, дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення. Дії засудженого за ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України правильно кваліфіковано.
Як убачається зі змісту вироку, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд урахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, дані про його особу, обставини, якіпом`якшують та обтяжують покарання,навів їх у вироку, обравши покарання у межах санкції закону. Покарання, призначене ОСОБА_6 , є достатнім та необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, підстав вважати його несправедливим внаслідок суворості немає.
Зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що апеляційний суд, розглядаючи справу за апеляціями засудженого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_14 , відповідно до вимог ст. 377 КПК України 1960 року належним чином проаналізував доводи апеляційщодо незаконності вироку суду першої інстанції, дав вичерпні відповіді на всі доводи апеляційних скарг і обґрунтовано залишив їхбез задоволення, мотивувавши своє рішення належним чином. При цьому, встановивши обставини для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, прийняв відповідне рішення відповідно до вимог ст. 376 КПК України 1960 року скасував вирок про засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України та закрив справу в цій частині на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни постановлених у даній справі судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 394396, 398 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 і законного представника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_26