Справа №488/2410/15-к 05.05.2016
Провадження № 11-кп/784/298/16 Категорія ст. 186 ч. ч. 1, 2 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретарів судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_6
- ОСОБА_8 засуджено за ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України; -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_8
захисник ОСОБА_10
потерпіла: ОСОБА_11
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, учня ВПУС № 1 м. Миколаєва, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого; -
засуджено:
-за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавленні волі;
-за ч. 1 ст. 186 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 4 роки позбавлення волі.
Постановлено:
до набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою;
строк відбування покарання обчислювати з 16.06.2015 року, тобто з дня початку тримання його під вартою, в який зарахувати період утримання ОСОБА_8 під вартою з 20.04.2015 року по 22.04.2015 року (включно);
відповідно положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання, строк тримання останнього під вартою, як запобіжного заходу, обраного суддею на стадії досудового розслідування в межах даного кримінального провадження, період з 20.04.2015 року по 22.04.2015 року та з 16.06.2015 року по 21.01.2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
стягнути з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_13 завдану неповнолітнім обвинуваченим майнову шкоду на суму 530 грн.;
стягнути з ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_11 завдану неповнолітнім обвинуваченим майнову шкоду на суму 1 127 гривень, та моральну шкоду на суму 2 000 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - нижче від найнижчої межі у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі статей 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням передбачених ч. ч. 2 - 4 ст. 76 КК України обов`язків.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_7 вважає, що вирок, за яким ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення восьми епізодів відкритого заволодіння чужим майном на незначні суми, підлягає зміні через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначено занадто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
При цьому захисник, навівши положення п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», посилається на повне визнання ОСОБА_8 своєї вини у вчинених злочинах, на його щире розкаяння, активне сприяння розкриттю злочинів (з повідомленням про свою участь в них), частково відшкодував завдану злочином шкоду, має постійне місце проживання та навчання, який вперше притягується до кримінальної відповідальності; і який внаслідок смерті батька протягом останніх років виховувався лише матір`ю; за місцем навчання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра.
Твердить, що наведені вище обставини в їх сукупності, які при розгляді справи судом першої інстанції враховані формально, дають підстави вважати можливим виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням статей 69, 75 КК України.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
30 березня 2015 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 10-Б на пр. Корабелів в м. Миколаєві, із корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом ривку відкрито викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_14 , а саме:

- сумку жіночу чорно-коричневого кольору вартістю 300 грн.,

- гаманець жіночий чорного кольору вартістю 200 грн.;

- грошові кошти в сумі 630 грн.;

- мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 300 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 20 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподів потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1 450 грн.

Крім того, 04 квітня (у вироку помилково зазначено - травня) 2015 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 58-А на вул. Артема в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, відкрито викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_15 , а саме:

- сумку жіночу чорного кольору вартістю 100 грн.;

- мобільний телефон марки «Нокія 5210» вартістю 700 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС», яка не представляє матеріальної цінності;

- гаманець жіночий помаранчевого кольору вартістю 150 грн.;

- грошові кошти в сумі 65 грн.;

- підводку для очей марки «Оріфлейм» вартістю 80 грн.;

- помаду марки «Оріфлейм» вартістю 60 грн.;

- жіночу прямокутну коробку для гігієнічних прокладок чорного кольору вартістю 50 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1 205 грн.

Крім того, 06 квітня 2015 року приблизно о 20.10 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 68 у пров. Ушакова в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні не менше шести ударів руками і ногами в обличчя, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_11 належне їй майно, а саме:

- сумку жіночу зі шкірозамінника чорного кольору вартістю 300 грн.;

- мобільний телефон марки «S 5230» з навушниками вартістю 1 127 грн. та сім-картою мобільного оператора «МТС», що не становить матеріальної цінності;

- грошові кошти у сумі 669 грн.;

- гаманець жіночий зі шкірозамінника чорного кольору вартістю 170 грн.;

- зонт жіночий вартістю 100 грн.;

- електричний ліхтар вартістю 100 грн.;

- чохол до мобільного телефону зі шкірозамінника бордового кольору вартістю 100 грн.;

- блокнот вартістю 15 грн.;

- ланцюжок із металу жовтого кольору з підвіскою із пластика у вигляді серця вартістю 50 грн.;

- розчіску вартістю 15 грн.;

- поліетиленові пакети, дві дисконтні картки магазинів «Таврія В» та «Фокстрот», що не становлять матеріальної цінності.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2 646 грн.

Крім того, 09 квітня 2015 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 2 на пр. Корабелів в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, відкрито викрав у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_16 , 1999 року народження належний останньому мобільний телефон марки «HTC Wildfire A510e» вартістю 800 грн. з сім-картою мобільного оператора «МТС» вартістю 15 грн. та картою пам`яті вартістю 50 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподів потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 865 грн.

Крім того, в той же день приблизно о 15.30 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 1 на вул. Ленінградській в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом ривку відкрито викрав у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_17 , 2000 року народження, належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Star GTS7262» вартістю 1 299 грн. з двома сім-картами мобільних операторів «МТС» і «Лайф» вартістю 20 грн. кожна та картою пам`яті вартістю 100 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподів потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 1 419 грн.

Крім того, 16 квітня 2015 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 2 на пр. Корабелів в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні не менше одного удару руками в обличчя, відкрито викрав у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , 1999 року народження, належний останньому мобільний телефон марки «Prestigio PAP 3400 Duo» вартістю 1 200 грн. з сім-картою мобільного оператора «МТС» вартістю 20 грн. та картою пам`яті вартістю 200 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1 420 грн.

Крім того, 20 квітня 2015 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 340 на пр. Жовтневому в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні не менше чотирьох ударів руками в обличчя, відкрито викрав у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_18 , 1999 року народження, належний останньому мобільний телефон марки «Lenovo A526» вартістю 1 800 грн. з сім-картою мобільного оператора «МТС».

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 15 червня 2015 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 12-Г на пр. Корабелів в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні одного удару в обличчя, відкрито викрав у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_19 , 1998 року народження, належний матері останнього ОСОБА_20 мобільний телефон марки «iРhone 5S» вартістю 10 000 грн. з сім-картою мобільного оператора «МТС».

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_20 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги першого; заперечення прокурора ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_11 проти апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження № 000949 та додатково надані захисником матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України за обставин, викладених у вироку суду, правильність кваліфікації його дій та встановлені судом фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом вирок у цій частині не переглядається.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо надмірної суворості призначеного покарання є безпідставними.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам статей 50, 65, 66 КК України. Судом першої інстанції в повній мірі враховано: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є умисними корисливими, один з яких є тяжким та багатоепізодним; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, навчається, за місцем проживання характеризується негативно, а за місцем навчання - посередньо, виховується в повній сім`ї з середнім рівнем матеріальної достатку, перебуває на профілактичному обліку у кримінальній міліції, а також часткове повернення під час досудового розслідування викраденого обвинуваченим майна; пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та вчинення злочинів неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
За такого, суд першої інстанції врахував всі ті обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 та фактичних обставини справи - вчинення ним на протязі трьох місяців восьми епізодів грабежу, в тому числі і під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
При цьому суд першої інстанції вірно вказав про відсутність таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, які були б підставою для застосування до нього положень статей 69, 75 КК України.

З урахуванням конкретних обставин вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 злочинів на протязі короткого періоду часу (протягом трьох місяців) восьми епізодів грабежу, в тому числі і під час застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, до того ж - із застосуванням в трьох епізодах не небезпечного для життя і здоров`я потерпілих насильства, яке виразилося у нанесенні ударів руками (а в одному епізоді і ногами) в обличчя потерпілих, а також вчинення п`яти епізодів інкримінованого йому злочину відносно неповнолітніх потерпілих, апеляційний суд приходить до переконання, що призначене покарання відповідає його меті у відповідності до вимог ст. 50 КК України, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Призначене ОСОБА_8 покарання є законним та справедливим, призначено у мінімальних для цього виду покарання межах санкцій ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України і відсутні підстави вважати його надмірно суворим.
Покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено із застосуванням найбільш м`якого принципу - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому відсутні підстави вважати і остаточно призначене ОСОБА_8 покарання надмірно суворим.

Що стосується посилання апелянта на активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочинів, то матеріали справи таких відомостей не містять.
Доводи захисника про виховання неповнолітнього ОСОБА_8 лише матір`ю протягом останніх років внаслідок смерті батька, як про одну з підстав для пом`якшення призначеного останньому покарання, є необґрунтованими, оскільки відсутні підстави вважати, що ця обставина пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Судом першої інстанції не встановлено таких пом`якшуючих покарання обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, а тим більш з урахуванням вищезазначених конкретних обставин справи та даних про його особу.
Не встановлено таких пом`якшуючих покарання обставин і апеляційним судом.
Безпідставними є і твердження захисника про незначні суми чужого майна, яким обвинувачений відкрито заволодів у всіх епізодах, оскільки лише в одному епізоді вартість викраденого майна становить 865 грн. (щодо неповнолітнього потерпілого ОСОБА_16 ), а у інших епізодах грабежу вартість викраденого майна становила понад 1 200 грн., а в епізоді відносно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_19 - 10 000 грн.

З огляду на зазначене відсутні підстави для застосування у даному випадку положень статей 69, 75 КК України, про що просив апелянт.
Посилання захисника на наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання в жодному разі не впливає на правильність постановленого відносно нього вироку в тому числі і в частині призначеного йому покарання. При цьому апеляційний суд також приймає до уваги обставини, які негативно характеризують обвинуваченого у відносинах з рідними, зокрема, з його матір`ю (а. с. 156).
З огляду на наведене відсутні підстави для зміни вироку, про що просить апелянт, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
За положеннями ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Суд першої інстанції відповідно положень ч. 5 ст. 72 КК України постановив зарахувати в строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання, строк тримання його під вартою, як запобіжного заходу, обраного суддею на стадії досудового розслідування в межах даного кримінального провадження, період з 20.04.2015 року по 22.04.2015 року та з 16.06.2015 року по 21.01.2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підстав ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню в строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання, строк тримання його під вартою до набрання вироком законної сили, як запобіжного заходу, з 22.01.2016 року по 05.05.2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Залишити без змін вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2016 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України.
На підстав ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання, строк тримання його під вартою до набрання вироком законної сили, як запобіжного заходу, з 22.01.2016 року по 05.05.2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуюча:

Судді: