Справа №463/180/16-к
Провадження №1-кп/463/100/16
В И Р О К
іменем України
23 березня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_6 28 листопада 2015 року близько 11 год. 00 хв., знаходячись в квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з особистих неприязних відносин, що виникли під час побутової суперечки між ним та ОСОБА_4 , яка є дружиною його племінника та проживає в цій же квартирі, умисно наніс удари останній кулаком правої руки в обличчя та в груди, а також ногою в праву руку, чим спричинив ОСОБА_4 синці та садно на правій руці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину не визнав та пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де також мешкає його сестра ОСОБА_7 з сином, невісткою ОСОБА_4 і їх дітьми. 28.11.2015 року зранку поклав свій одяг в пральну машинку, а через якийсь час побачив свої речі виставлені в коридорі, з приводу чого звернувся до невістки племінника ОСОБА_4 , на що остання відповіла, що він не вправі користуватися її побутовою технікою. На цьому грунті виник конфлікт, який спровокувала ОСОБА_4 , він з коридору хотів зайти в ванну кімнату, вона його не пускала, шарпала за двері, за його одяг, порвала йому футболку. Події тривали дві-три хвилини, тоді вийшла сестра ОСОБА_7 , стала між ними і він мав можливість піти. Жодних тілесних ушкоджень потерпілій не наносив і не мав наміру наносити, ствердив, що саме вона вела себе агресивно. Крім цього, вказав, що в нього травма руки і він не міг наносити побої. Натомість в даних подіях вважає себе потерпілим, але заяву до правоохоронних органів не подавав. Зазначив, що сім`я ОСОБА_8 його оговорює, а потерпіла свідомо провокує конфлікти, оскільки між ними існують цивільно-правові спори відносно квартири.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 даними в судовому засіданні про те, що 28.11.2015 року близько 11.00 год. вона перебувала вдома з малолітніми дітьми та свекрухою ОСОБА_7 . В той час дядько її чоловіка та брат свекрухи - ОСОБА_6 скористався пральною машиною її сім`ї, і оскільки вона не давала дозволу, то виклала його речі в коридор. На побутовому грунті виник конфлікт між нею та ОСОБА_6 . В коридорі останній почав кричати, вдарив її кулаком в праву половину обличчя, від чого впали окуляри та розбилися, вона його відштовхнула, оборонялася, порвала його футболку, але він далі намагався вдарити і ще наніс удари рукою в обличчя, груди і ногою в праву руку. Під час цього, кричав, погрожував. На цей шум вибігла свекруха ОСОБА_7 , відтягнула від неї ОСОБА_6 , а тоді вона викликала працівників поліції. Події тривали близько десяти хвилин. Після цього виявила синці та садно на правій руці. В той же день вона звернулася в травмпункт, а 30.11.2015 року їй було проведено судово-медичну експертизу. Зазначила, що такі конфлікти виникали неодноразово, що пов`язано з житловими питаннями, бо обвинувачений має намір виселити її з квартири.

Показаннями свідка ОСОБА_7 даними в ході судового розгляду про те, що 28.11.2015 року близько 11.00 год. за місцем свого проживання почула крики з коридору, коли вибігла з кімнати то побачила, що її брат ОСОБА_6 та невістка ОСОБА_4 сваряться з приводу пральної машинки, він стояв навпроти, кричав, погрожував та наносив удари в обличчя, праву сторону плеча, по руці, на підлозі лежали розбиті окуляри. Свідок відтягнула ОСОБА_6 і потерпіла викликала працівників поліції. Після події бачила синці на руці невістки. Конфлікт тривав близько десяти хвилин.

Згідно з рапортом Личаківського ВП (а.с.27) 28.11.2015 року 11.47 год. зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_4 , що чоловік наніс їй тілесні ушкодження.

Заявою до Личаківського ВП від 28.11.2015 року (а.с.28) ОСОБА_4 підтвердила, що 28.11.15р. близько 11.00 год. ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколів проведення слідчого експерименту від 08.12.2015 року (31-38) з участю потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , долучених фотозображень кожна з них відтворила яким чином ОСОБА_6 наносив удари потерпілій, що відповідає їх показам даним в ході судовому розгляду.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 2072 від 30.11.2015 року (а.с.30) у ОСОБА_4 виявлено синці та садно на правій руці, які утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 28 листопада 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних про утворення синців та садна у потерпілої внаслідок падіння на площину немає.

Крім цього, показання потерпілої про звернення її до травмпункту № 2 м. Львова безпосередньо після події підтверджується відповідною довідкою від 28.11.2015 року (а.с.29). При цьому, покликання потерпілої на болі в області обличчя об`єктивно підтверджені медичними працівниками травмпункту, так як встановлено діагноз: «забій м`яких тканин вилицевої та підокової ділянок справа». Також виявлено садна правого передпліччя.

Таким чином, оцінюючи показання потерпілої, свідка суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються наведеними об`єктивними письмовими доказами. Так, потерпіла і свідок, яка була безпосереднім очевидцем, детально відтворили обставини події, вказали локалізацію нанесення тілесних ушкоджень, їх показання відповідають висновку судово-медичної експертизи, даним наведеним в довідці травмпункту.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в заперечення своєї вини, та розцінює їх як намір уникнути кримінальної відповідальності. Такі його показання спростовуються вище наведеними доказами. Покликання на те, що він не міг наносити удари, бо має травму руки є неспроможними, подані ним виписки з медичної картки датовані 12.2015 року (а.с.45), тобто після події. Свідок ОСОБА_7 підтвердила той факт, що обвинувачений звертав увагу на болі в руці після початку досудового розслідування в справі. Допитаний свідок сторони захисту ОСОБА_9 не надав жодних показань з приводу подій 28.11.2015 року, вказав, що очевидцем таких не був. Йому відомо зі слів ОСОБА_6 , що він не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 , а навпаки бачив тілесні ушкодження на грудях обвинуваченого.

Судом беззаперечно встановлено з показань учасників процесу, що в сім`ї виникають конфлікти, що пов`язано з цивільно-правовими спорами, однак підстав оговорювати обвинуваченого суд не вбачає. При цьому, саме неприязні відносини сім`ї ОСОБА_8 з обвинуваченим склалися після події 28.11.2015 року, як підтвердили потерпіла та свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .

Щодо показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 , що в даних подіях ОСОБА_6 виявився потерпілим, і йому було нанесено тілесні ушкодження, то суд звертає увагу що згідно із ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення. Відповідно в межах цього кримінального провадження у суду відсутні правові підстави встановлювати винуватість потерпілої.

Відтак, оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є злочином невеликої тяжкості; особу винного, який раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце проживання; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання; та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу, що буде достатнім покаранням для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1