Справа № 136/1574/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000210 від 23 липня 2015 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, тимчасово непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
02.05.2015 року близько 20:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області по вул. Маяковського, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом вільного доступу, підійшов до магазину «Універсам», який розташований в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, вул. Маяковського, 6, та біля якого знаходився велосипед марки «АРДІС Либідь» належний ОСОБА_6 , вартість якого становить 1246 гривень, звідки таємно його викрав, і тим самим завдав, потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вище вказану суму.
Вказані умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ст. 185 ч. 1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
12.07.2015 року близько 18:40 години, Токарєв; ОСОБА_7 , знаходячись в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області по вул. Маяковського, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом вільного доступу, підійшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_1 , та біля якого знаходився велосипед марки «Україна» належний ОСОБА_8 , вартість якого становить 687 гривень, звідки таємно його викрав, і тим самим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вище вказану суму.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - крадіжка, вчинена повторно.
Крім того, 12.07.2015 близько 19.20 години, ОСОБА_3 , знаходячись в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області по вул. Маяковського, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом вільного доступу, підійшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, вул. Маяковського, 2, та біля якого знаходився велосипед марки «АИСТ» належний ОСОБА_9 , вартість якого становить 1189 гривень 65 копійок, звідки таємно його викрав, і тим самим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вище вказану суму.
Вказані умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - крадіжка, вчинена повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень за обставин наведених в обвинувальному акті.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками - крадіжки, вчинені повторно.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості, особу винного, який в силу ст.89 КК України вважається не судимим, по місцю проживання характеризується задовільно, на диспансерному обліку та наркологічному обліку не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлені.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання в межах санкції частин статей, за якими кваліфіковано його діяння, а саме: за ч.1 ст.185 КК України у вигляді громадських робіт; за ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі, при цьому застосувавши ст. 70 КК України та визначивши йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді обмеження волі.

Суд приходить до висновку, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов в справі не заявлявся.
Питання про процесуальні витрати та речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 та 124 КПК України.
Судом також встановлено, що в ході судового провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду від 02.03.2016 року було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді застосування запобіжного заходу такого як тримання під вартою.
Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому остаточного покарання у вигляді обмеження волі, суд вважає за доцільне, у відповідності до ст.377 КПК України, змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід до набрання вироком законної сили з тримання під вартою на домашній арешт до набрання вироком законної сили, заборонивши йому цілодобово залишати житло, з покладенням обов`язків, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, звільнивши обвинуваченого з-під варти із зали суду.

Відповідно до ст.72 КПК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, у межах якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, застосувавши ч.1 ст.72 КК України, виходячи з того, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, а саме: з 02.03.2016 року по 08.04.2016 року, тобто 5 місяців 2 дні.
Керуючись ст.65-67 КК України, ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6(шість)місяців.
На підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6(шість)місяців.
Речові докази передані на зберігання потерпілим залишити в їх розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчого дослідження в сумі 920 (дев`ятсот двадцять) гривень 70 коп.

Змінити обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт до набрання вироком законної сили, заборонивши йому цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнивши його з під варти із зали суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки до набрання вироком законної сили, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: а саме:

1) не відлучатися за межі Липовецького району без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ст.72 КПК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбуття покарання за даним вироком - строк попереднього ув`язнення з 02.03.2016 року по 08.04.2016 року, тобто 5 місяців 2 дні обмеження волі.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок в частині зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Органу Національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Суддя ОСОБА_1