Номер провадження: 11-сс/785/479/16
Номер справи місцевого суду: 521/6334/16-к
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
представника власника майна: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію прокурора на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2016 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Малиновського ВП у м. ОдесіГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000976 від 10.03.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_8 від 09.03.2016 року про крадіжку на протязі часу з 22.02.2016 року по 09.03.2016 року шляхом пошкодження i заміни замка гаражу № НОМЕР_1 кооперативу «Ветеран» по вул. 25-i Чапаївської дивізії 11 у м. Одесі чоловічого та жіночого взуття.
На підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року про надання дозволу на проведения обшуку, слідчим по кримінальному провадженню 31.03.2016 року проведено обшук контейнерів №№ 144,116,120,136,138,142,54,52, що належать ТОВ «Шляховик-97», які розташовані по вул. Базовій 12 в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області, під час якого виявлено та вилучено в контейнері № 136 дитячі черевики з логотипом марки «CBETNK» у кількості 4088 пар, спортивні кросівки з логотипом «Nike» у кількості 544 пар, кросівки з логотипом «Lacoste» в кількості 56 пар, кросівки з логотипом марки «Reebok» в кількості 32 пар, кросівки з логотипом марки «Yintelai» в кількості 104 пар, черевики з логотипом марки «Bonote» в кількості 54 пар, кросівки з логотипом марки «Adidas» в кількості 23 пар; у контейнері № 120 виявлено i вилучено спортивні кросівки марки «Nike» у кількості 2380 пар, кросівки з логотипом марки «Reebok» в кількості 176 пар, кpociвки з логотипом марки «Adidas» в кількості 397 пар; в контейнері №144 виявлено i вилучено спортивні кросівки з логотипом марки «Nike» в кількості 2503 пари, кросівки з логотипом марки «Alaska» в кількості 368 пар, кросівки з логотипом марки «Adidas» в кількості 136 пар, які, на думку слідчого, мають значения для досудового розслідування кримінального провадження.
01.04.2016 року слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку, проте 07.04.2016 року у задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, на тих підставах, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року був наданий дозвіл на обшук контейнерів №№ 144,116,120,136,138,142,54,52, а саме лише тих контейнерів, у яких знаходиться класичне шкіряне чоловіче i жіноче взуття, яке викрадене у ОСОБА_9 , а в клопотанні слідчий просив накласти арешт на дитяче та спортивне взуття. Kpiм того, у ОСОБА_9 викрадено 1000 пар взуття, а слідчим вилучено 8254 пари взуття i не класичної моделі, а спортивного i дитячого.
В апеляції прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову у накладенні арешту на майно, яке вилучено у ході проведення обшуку 31.03.2016 року у контейнерах ТОВ «Шляховик-97», оскільки 06.04.2016 року до прокуратури надійшли заяви компаній «Nikе», «Lacoste» і інших про порушення прав інтелектуальної власності на належні їм знаки для товарів, у зв`язку з чим до ЄРДР були внесені відомості за ч. 1 ст. 229 КК України за № 0000014 від 06.04.2016 року і накласти арешт на вилучене в ході обшуку контейнерів майно. Також вказує, що слідчий суддя безпідставно допустив до участі у справі представника власника майна, адже той не є власником земельної ділянки, на якій розташовані торгові контейнери.
Вислухавши доповідача, прокурора про задоволення його апеляції, представника власника майна про те, що обшук слідчим було проведено у орендованих власником майна ОСОБА_10 приміщеннях і вилучено не класичне чоловіче та жіноче взуття, яке було викрадено з гаражу потерпілого, а спортивні кросівки і дитяче взуття, яке на має жодного відношення до справи, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року слідчому було надано дозвіл на проведення обшуку лише тих контейнерів, що належать ТОВ «Шляховик-97», розташованих по АДРЕСА_1 , по відшуканню конкретного майна, а саме: чоловічого і жіночого класичного взуття, яке викрадене у ОСОБА_11 .
Разом з тим, із протоколу обшуку, проведеного на підставі цієї ухвали слідчого судді, і протоколу огляду предметів видно, що фактично із трьох контейнерів за №№ 136,120,144 слідчим вилучено спортивне і дитяче взуття, а не класичне чоловіче і жіноче взуття, на вилучення якого надав дозвіл слідчий суддя, що суперечить вимогам ст. 236 КПК України, відповідно ч. 7 якої, слідчий, прокурор під час обшуку має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, а також речі, які вилучені законом із обігу, та речі і документи, які не входять до переліку, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном, які мають значення для кримінального провадження. По даному кримінальному провадженню слідчий на порушення закону допустив незаконні дії і вилучив майно, яке не має жодного відношення до розслідуваного ним кримінального провадження, а потім без будь-яких підстав звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно.
Відповідно до клопотання про арешт майна, воно було подане до суду по кримінальному провадженню за ст. 185 ч. З КК України і саме в цих межах слідчий суддя мав вирішити питання про накладення арешту на майно чи про відмову в накладенні арешту. Іншого клопотання про арешт майна до слідчого судді не надходило. Оскільки в судовому засіданні слідчий суддя встановив, що слідчим без жодних підстав вилучено майно, яке не має відношення до крадіжки у потерпілого ОСОБА_11 , то відповідно до вимог ст. 170 КПК України обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене із контейнерів № 136,120,144 майно і повернення його власнику, володільцю контейнерів, у яких в ході обшуку воно було вилучене.
Зазначене майно також не є майном, вилученим із обігу, у зв`язку з чим і з цих підстав не підлягає вилученню і арешту.
В ході розгляду апеляції прокурор визнав, що вилучене із зазначених контейнерів взуття не є предметом крадіжки у потерпілого ОСОБА_11 , адже це не шкіряне класичне взуття, про крадіжку якого заявив потерпілий, однак, на його думку, вилучене спортивне і дитяче взуття може бути предметом інших злочинів, зокрема, незаконного використання знака для товарів, що належать компанії «Nike», від представника якої до прокурора після проведення обшуку надійшла заява про вчинений злочин за ч. 1 ст. 229 КК України і 06.04.2016 року такі відомості внесено до ЄРДР.
Зазначені доводи прокурора суперечать вимогам ст. 214 КПК України, відповідно до якої досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а не до внесення таких відомостей до ЄРДР, як в даному випадку намагається тлумачити прокурор.
Також не можна погодитись із доводами прокурора про відсутність у суду підстав для допуску в судове засідання представника власника майна з посиланням на ту обставину, що ОСОБА_10 не є власником земельної ділянки, на якій розташовані торгові контейнери, адже із наданого суду його представником документів видно, що видом діяльності цієї ФОП є роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами і ця особа здійснює підприємницьку діяльність (а.п. 42-50). Відповідно до договору зберігання (а.п. 42-44) саме ця особа орендує контейнери АДРЕСА_2 і передає майно, яке в них знаходиться, для зберігання зберігачу.
Разом з тим, видом діяльності ФОП ОСОБА_11 є здавання під найм власної та державної нерухомості виробничо-технічного та культурного призначення, а не торгівля (а.п.52-53). Більше того, кримінальне провадження за заявою ОСОБА_11 розпочате органами досудового розслідування без жодного документального обґрунтування наявності у цього потерпілого товару на момент вчинення кримінального правопорушення - взуття, про крадіжку якого було ним повідомлено. Навіть на час розгляду апеляції прокурор не зміг пояснити, яке саме взуття, якого виробника, у якій кількості, якості і вартості викрадено у потерпілого. Не вбачається таких відомостей і з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.03.2016 року (а.п.5), у зв`язку з чим зовсім не зрозуміло за якими ознаками слідчий шукав викрадене у ОСОБА_11 класичне взуття.
Звертає на себе увагу і той факт, що незаконно вилучивши в ході обшуку велику кількість спортивного взуття з ознаками підробки фірми «Nike innovate C.V.» у відсутність заяви представника цієї фірми, 07.04.2016 року слідчий звернувся до представника компанії «Nike innovate C.V.», в якому повідомив про проведення обшуку контейнерів та вилучення в них спортивного взуття з логотипом «Nike», «Lacoste» та «New balance», яке має явні ознаки підробки та направив зразки вилученого взуття і запропонував провести відповідне дослідження і у разі виявлення ознак підробки товарів визначити розмір збитків. Не дивлячись на такий лист, прокурор представив суду копії заяв одного і того ж представника компаній «Nike innovate C.V.», «Lacoste», «РUМА» та «New balance», датовану 06.04.2016 року щодо порушення їх прав на торгівельну марку, невідомо коли представлену слідчому, прокурору, про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 229 КК України, про що представнику компанії стало відомо із сайту ГУНП України в Одеській області, а факт підробки товарів був визначений за фотознімками зразків взуття.
Як видно з витягу, 06.04.2016 року було внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 229 КК України за фактом виявлення в ході обшуку майна, на якому незаконно використовувались знаки для товарів фірми «Nike innovate C.V.» з посиланням на заяву представника цієї фірми.
Внісши у такий спосіб відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 229 КК України, прокурор прийняв рішення про об`єднання даного провадження із кримінальним провадженням за ч. 3 ст. 185 КК України, хоч вказані провадження не мають нічого спільного, що суперечить вимогам ст. 217 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що майно слідчим було вилучено незаконно, як і подальші дії органу досудового розслідування про звернення з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляції прокурора, відсутність підстав для її задоволення, в зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. 405,407, 409, 419, 422 КПК України,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2016 року про відмову у накладенні арешту на майно - без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3