справа №619/2338/13-к
провадження №1/619/21/16
П О С Т А Н О В А

10 серпня 2016 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_4
прокурора захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6
підсудного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальну справу у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п.9 ч.2 ст. 115, ст..118 КК України, судова колегія -

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного убивства ОСОБА_8 при перевищенні меж необхідної оборони, а також у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 з метою приховати інший злочин за таких обставин.

17.03.2008 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин., ОСОБА_7 , працюючи таксистом на належному йому автомобілі «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , знаходячись у м. Дергачі Харківської області, отримав замовлення по мобільному телефону на перевезення пасажирів із м. Дергачі в селище Мала Данилівка. По приїзду за вказаною адресою, в автомобіль ОСОБА_7 сіли раніше незнайомий йому ОСОБА_8 та малознайома ОСОБА_9 .

В цей же день, приблизно о 19 годині 30 хвилин, на шляху прямування, коли автомобіль проїжджав біля будинку № 5 по вул. Архітекторов у селищі Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, на грунті виниклого конфлікту між ОСОБА_7 та пасажирами, ОСОБА_8 , не бажаючи платити за проїзд, з метою залякати ОСОБА_7 та позбавити можливості чинити фізичний опір, накинув на шию останнього брючний ремінь, утримуючи його та здавлюючи шию. ОСОБА_9 участі у конфлікті не приймала.
ОСОБА_7 , здійснюючи опір, лівою рукою зірвав ремінь з шиї та побоюючись за своє життя, вважаючи, що діє у межах необхідної оборони, захищаючись від посягання на своє життя з боку ОСОБА_8 , взяв у праву руку належний йому ніж, та маючи реальну можливість втекти, перевищуючи межі необхідної оборони, наніс останньому два удари ножем в область грудної клітки, декілька ударів в область правої руки, а потім один удар в область живота, чим заподіяв йому легкі та тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких настала смерть ОСОБА_8 .
Після цього, приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , з метою приховати скоєний ним злочин, наздогнав ОСОБА_9 та умисно наніс їй удар ножем в область живота, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у Дергачівській районній лікарні вона померла.
Також, будучи впевненим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 померли, приблизно о 20 годині, ОСОБА_7 , з метою уникнути відповідальності за скоєне, використовуючи досвід та знання отриманні ним раніше під час служби в міліції, волоком перетягнув труп ОСОБА_8 до місця, де лежала ОСОБА_9 , витер ручку ножа, з метою знищення на ній відпечатків своєї руки та вклав його у ліву руку ОСОБА_8 .
Органом досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 118 КК України як умисне вбивство, скоєне при перевищенні меж необхідної оборони та за п.9 ч.2 ст. 115 КК України як умисне вбивство з метою приховати інший злочин або полегшити його вчинення.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 винним себе в скоєнні інкримінованих йому злочинів не визнав.

В судовому засіданні захисником підсудного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 було заявлено клопотання, яке було підтримано підсудним ОСОБА_7 , про повернення данной кримінальної справи на додаткове розслідування в зв`язку з неповнотою досудового слідства по справі, яка не може бути усунута в судовому засіданні.

Прокурор та потерпілий проти даного клопотання заперечували вважаючи його безпідставним.

Заслухавши думку учасників процесу, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно зі ст.281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2012 року дану кримінальну справу щодо ОСОБА_7 за ст.118, п.9 ч.2 ст.115 КК України направлено прокурору Харківської області на додаткове розслідування.

Ухвалою від 05 березня 2013 року колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 серпня 2012 року скасовано, а справу скеровано на новий судовий розгляд.

Згідно ст. 399 КПК України ( в редакції 1960 року), вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

На виконання вказівок судової колегії Вищого спеціалізованого суду України постановою колегії суддів Дергачівського районного суду від 05.11.2014 року слідчого СУ ГУ МВС України в Харківській області зобов`язано у строк до 05.02.2015 року провести конкретні слідчі дії згідно із вимогами ст.315-1 КПК України (в редакції 1960 року.), а протоколи цих дій й інші докази направити до суду негайно.

Слідчими СУ ГУ МВС України в Харківській області ( зараз СУ ГУ НП України в Харківській області) визначені судом процесуальні строки грубо порушені, так як до 05.02.2015 року судове доручення виконане не було.

Матеріали виконаного доручення надійшли до суду лише 21 червня 2016 року , тобто з прострочкою у один рік і сім місяців, що порушує ст.6 Конвенції про основоположні права людини стосовно розумних строків розгляду справи.

Згідно матеріалів доручення постановою слідчого від 13.12.2014 року у справі була призначена судова психологічна експертиза.

За висновком № 451 від 25.12.2015 року судово-психологічної експертизи з наданих на дослідження матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 в ході досудового та судового розслідування стійко заперечує свою причетність до спричинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень; слідством та судом ще встановлюється факт нанесення саме ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 при проведенні психодіагностичної бесіди заперечував свою причетність до діяння злочину, який йому інкримінується, що не надає можливості отримати експертно-значиму інформацію про його емоційний стан та особливості його психологічної діяльності на момент дій, які йому інкримінуються. Зазначене унеможливлює провести всебічний аналіз його емоційного стану та проявів індивідуально-психологічних особливостей, які могли суттєво вплинути на його поведінку у період вказаних подій. З урахуванням наведеного вище, надати відповідь на питання слідчого, що визначені його постановою про призначення експертизи, експерт не знайшов можливості.

Тобто, судове доручення стосовно визначення стану фізіологічного афекту ОСОБА_7 та інших його емоційних особливостей під час подій 17.03.2008 року виконати не вдалося.

Доручення суду щодо проведення слідчого експерименту виконано некваліфіковано й не в повному обсязі.

За протоколом від 13.06.2016 року про відтворення обстановки та обставин події, вона проведена без участі судового експерта-медика.

Підсудний ОСОБА_7 в своїх поясненнях вказував , що отримав тілесні ушкодження від удавки, проте обставини нападу на ОСОБА_7 17.03.2008 року органом досудового розслідування не з`ясовувалося.

Не відповідає дійсності й поведінка статиста на місці ОСОБА_9 , яка була активною, а не пасивною.

Питання щодо експертизи слідчим не вирішувалось.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 18.05.2016 року останній підтвердив раніше надані слідству покази та вказав, що дійсно 17.03.2008 року бачив в руках у ОСОБА_7 брючний ремінь, яким його намагалися задушити в машині нападники. Однак впізнати зараз цей ремінь він не може через збіг значного часу.

Аналогічні покази надав слідчому і свідок ОСОБА_11 , що відображено у протоколі його допиту від 10.05.2016 року.

Водій та решта осіб за постановою суду слідчим не встановлювались і не допитувались, як не встановлювались й обставини, на котрі вказував суд у своїй постанові.

За таких обставин, судом вжито усі можливі за процесуальним законом заходи стосовно повного, всебічного та об`єктивного розгляду цієї справи, але результати цих заходів не дають можливості прийняти кінцеве рішення,оскільки органом досудового розслідування не виконані, як ухвала від 05 березня 2013 року колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ так і постанова колегії суддів Дергачівського районного суду від 05.11.2014 року про проведення конкретних слідчих дій, згідно з вимогами ст.315-1 КПК України (в редакції 1960 року.),

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови від 11.02.2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово або однобоко досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Неправильним досудове слідство визнається у разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Також у п. 9 цієї Постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

На думку суду, зазначена неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, та указані порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними, такими, що перешкоджають суду повно та об`єктивно розглянути справу і виключають постановлення вироку і з урахуванням установлених у ст. 275 КПК України меж судового розгляду не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

У зв`язку з цим, кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування, під час якого необхідно відповідно до вимог ст. 22 КПК України 1960 року вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувати обставини, зазначені в цій постанові.

Керуючись ст. 273, 281 КПК України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А:

Кримінальну справу у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п.9 ч.2 ст. 115, ст.118 КК України повернути прокурору Харківської області на додаткове розслідування.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3