АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/1157/2016 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кирдамир, Азербайджан, громадянина Азербайджану, який має середньою освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02.02.2011 року вироком Апеляційного суду м.Севастополя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. 28.08.2014 року умовно-достроково звільнений, невідбутний строк покарання 1 рік 8 місяців 6 днів,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №40018278 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, - повернуто прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Відповідно до ухвали суду, підставами для повернення обвинувального акту є відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та ухвалити законне і обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні.

Так, зокрема, в обвинувальному акті зазначено різні відомості про анкетні дані обвинуваченого - ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 .

В обвинувальному акті невірно зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, зокрема в описовій частині обвинувального акту зазначено про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, а в резолютивній - про повторне вчинення грабежу (відкритого викрадення чужого майна).

Окрім цього в обвинувальному акті (описовій та резолютивній частині) вказані різні суми завданого злочином збитку (3321 та 2479,50 гривень відповідно).

Крім того, в порушення вимог ст. 109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, у переліку процесуальних дій взагалі не вказано повідомлення про підозру, кому і коли таке повідомлення було вручено. Слідчим, всупереч вимогам КПК України, повідомлення про підозру включено в перелік процесуальних рішень, хоча повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не рішенням, що у відповідності до вимог ст. 110 КПК України оформлюється постановою на стадії досудового розслідування.

Не погодившись з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, постановити ухвалу, якою призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Оскаржувану ухвалу прокурор вважає незаконною та такою, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону України, а повернутий обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування такими, що повністю відповідаю вимогам ст. ст. 109, 291 КПК України.

Свої доводи прокурор обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті, щодо ОСОБА_12 в частині, де зазначено анкетні обвинуваченого, вірно зазначено прізвище, ім`я та по батькові останнього, що не є перешкодою встановлення судом анкетних даних обвинуваченого, а технічні описки в прізвищі, імені та по батькові ОСОБА_12 , що містяться в інших місцях обвинувального акту суттєвого значення для розгляду справи не мають.

На думку державного обвинувачення, обвинувальний акт містить належне формулювання обвинувачення, тобто короткий опис кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_13 із зазначенням обставин, які мають значення для правильної кваліфікації його дій, чітко зазначено і розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ст. 109 КПК України не містить імперативної вимоги про чітке розмежування в реєстрі матеріалів досудового розслідування окремо процесуальних дій та процесуальних рішень, які були проведені під час досудового розслідування, тому висновок суду про віднесення повідомлення про підозру до процесуальних рішень є лише припущенням, що не відповідає відомостям, які містяться в реєстрі досудових розслідувань.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити також, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

При цьому, вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно якої обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вірно встановив суд першої інстанції, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не повністю відповідає вищезазначеним вимогам КПК України, адже, в обвинувальному акті зазначено різні відомості про анкетні дані обвинуваченого, зокрема, вказано його як ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 . При цьому жодного разу дані про особу обвинуваченого не зазначені вірно, адже, як вбачається з копії паспорта обвинуваченого ( а.п.182) він - ОСОБА_14 .

Тому за відсутності в обвинувальному акті правильних даних про прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого ОСОБА_15 , формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті не можна визнати таким, що відповідає вимогам КПК України, що є безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

А тому доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акта є необґрунтованими.

Дві інші підстави, вказані судом першої інстанції, а саме невірне зазначення правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та зазначення в описовій та резолютивній частині обвинувального акта різних сум завданого злочином збитку самі по собі не є підставами для повернення обвинуваченого акта, однак, оскільки обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з інших причин, то слід звернути увагу прокурора на два вищевказані недоліки обвинувального акта, які також слід усунути прокурору.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в частині безпідставності повернення обвинувального акта прокурору з мотивів невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, адже, по-перше, обвинувальний акт повертається лише в разі невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, а по-друге, на думку колегії суддів, реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст. 109 КПК України, і містить відомості про вручення підозри ОСОБА_7 з посиланням на дату та час такої процесуальної дії ( а.п. 8).

А тому посилання суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора в цій частині є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 -задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №40018278 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, - повернуто прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта.

В решті ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
__________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4