ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 8 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
при секретарі ОСОБА_7 ,
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2015 року засуджено
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого юристом ПП «Вікторія», раніше не судимого,
- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 2 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_5 2 223 грн на користь держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня №11 у м. Одесі».
Вироком Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано та постановлено новий, яким ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України засуджено до 2 років виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 15% заробітної плати в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Крім того, вирок місцевого суду змінено шляхом виключення з мотивувальної частини вироку, за недоведеністю, посилання на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення в стані наркотичного сп`яніння, та порушення ним п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 02 листопада 2013 року, приблизно о 00 год. 44 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Мitsubishi Lancer», рухаючись з перевищенням максимально-допустимої швидкості по проїжджій частині на вул. Пушкінська збоку вул. Троїцька в напрямку вул. Жуковського в Приморському районі м. Одеса, порушуючи вимоги п. п. «а» п. 2. 9 та п. 12.4 Правил дорожнього руху, наближуючись до перехрестя вул. Пушкінська та вул. Жуковського, що регулюється світлофором, маючи можливість своєчасного виявлення у напрямку руху керованого ним транспортного засобу забороняючий рух червоний сигнал світлофору, порушив вимоги п.п. 8.10. Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та не надав переваги в проїзді автомобілю марки «Тоуоtа Yaris», під керуванням водія ОСОБА_9 , який здійснював рух на зелений сигнал світлофору. В результаті чого, ОСОБА_5 допустив зіткнення з цим автомобілем, після чого автомобіль «Мitsubishi Lancer» виїхав на тротуар, де
скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Внаслідок вказаної ДТП пішоходу ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці пригоди.
Пасажирам автомобіля «Тоуоtа Yaris», були спричинені: ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_14 і ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, неправильне застосування кримінального закону, просить як вирок місцевого суду, так і вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 скасувати з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Так, зокрема, потерпілий вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України є необґрунтованим, як і рішення апеляційного суду про виключення з мотивувальної частини вироку висновків суду про вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння. Вважає, що засуджений має понести більш суворе покарання з огляду на те, що наслідком від злочину стала смерть 25-річної дівчини, засуджений під час слідства та у суді свою вину не визнавав, щиро не розкаявся.
На вказану касаційну скаргу надійшли заперечення від засудженого ОСОБА_5 , який просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав скаргу потерпілого , думку засудженого та його захисника, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.
Дії засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно, що також не оспорюється у касаційній скарзі.
Доводи потерпілого про м`якість призначеного покарання є обґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
За змістом ст. 69 КК призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Як убачається з тексту вироку, апеляційний суд при призначенні ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України послався на те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному і активно сприяв розкриттю злочину та відшкодував заподіяну шкоду.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, хоча й зазначив в своєму рішенні, але не в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, суспільну небезпеку скоєного, наслідки злочину у виді смерті молодої дівчини та тілесних ушкоджень інших потерпілих, а також не мотивував яким чином обставини, що пом`якшують покарання засудженому, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для призначення покарання нижче нижчої межі, визначеній у санкції зазначеної статті КК.
З урахуванням викладеного, зазначені у рішенні апеляційного суду обставини не можна визнати такими, що дають законні підстави для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги потерпілого ОСОБА_8 про те, що рішення апеляційного суду про виключення з мотивувальної частини вироку висновків суду про вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння, є передчасним. При новому розгляді провадження ці доводи касаційної скарги потерпілого необхідно ретельно перевірити.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, а вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді суду необхідно вжити всіх передбачених законом заходів до повного, всебічного й об`єктивного розгляду кримінального провадження, дати висновкам суду першої інстанції належну оцінку та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.
Якщо при новому розгляді у суді апеляційної інстанції суд дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину і не буде встановлено інших обставин, які впливають на призначення покарання, то застосування положень ст. 69, а також звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, слід вважати явно несправедливим внаслідок м`якості.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
ухвалила:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3