Справа № 344/7265/16-к
Провадження № 11-кп/779/343/2016
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а :
згідно з ухвалою суду першої інстанції від 09 червня 2016 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі, відповідно до вимог Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 року, згідно вироку Івано-Франківського обласного суду від 12 грудня 1995 року, а саме 9 років 8 місяців 25 днів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого.

Ухвала суду вмотивована тим, що до засудженого не розповсюджується застосування вищезгаданого Закону України, оскільки ОСОБА_8 було засуджено до довічного позбавлення волі, а правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, закріплені в ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, а довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. А отже, довічне позбавлення волі не належить до строкових покарань, відповідно не може бути відбуте повністю.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його клопотання про зарахування йому строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт зазначає, що підставою для звернення з відповідним клопотанням слугувало те, що з 24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши обставини справи, пояснення прокурора про залишення ухвали місцевого суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання). Тобто, довічне позбавлення волі є основним та безстроковим видом покарання, межі дії якого у часі законом не встановлено (хоча і триває в часі).

24.12.2015 року набрала чинності нова редакція ст.72 ч.5 КК України, викладена ЗУ «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.12.2015 року за № 838-19.

Згідно вимог ст.72 ч.5 КК України, у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Диспозиція ст.72 ч.5 КК України вказує саме на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, так як воно не має строкового виміру.

Колегією суддів встановлено, що вироком Івано-Франківського обласного суду від 12 грудня 1995 року ОСОБА_8 засуджено за ст.ст. 93 п. п. «а», «г», «е», ч.3 ст. 142, ч. 3 ст. 17-81, ч. 2 ст. 206, 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 22.02.1996 вирок Івано-Франківського обласного суду від 12 грудня 1995 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 402 КПК України (в редакції 1960 року), вказаний вирок набрав законної сили 22.02.1996 року, тобто негайно після оголошення ухвали касаційної інстанції

Постановою Івано-Франківського обласного суду від 02 червня 2000 року ОСОБА_8 смертну кару замінено довічним позбавленням волі.

Таким чином, правила закріплені у ст.72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.

Оскільки ОСОБА_8 засуджений до довічного позбавлення волі, а відтак призначене йому покарання немає кінцевого строку відбуття, в зв`язку з цим застосувати Закон України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" до покарання, призначеного ОСОБА_8 , є не можливим.

Істотних порушень вимог кримінального процессуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ставлячи питання про скасування ухвали місцевого суду, засуджений ОСОБА_8 конкретних фактів порушення його прав та законних інтересів судом не навів, а обмежився перерахунком та декларуванням норм права, в тому числі міжнародного, та неоднакової практики розгляду судами України такого роду клопотань. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

За таких обставин доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 про незаконність ухвали суду першої інстанції є безпідставними, а ухвала суду є обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418-419 , 537,539 КПК України, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_3