АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/910/16 Справа № 174/108/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

01 червня 2016 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000006 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилася в с. Віролюбівка Костянтинівського району Донецької області, громадянки України, не заміжньої, 13.02.2013 року позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта базова загальна середня, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: - 08.12.2014 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки; - 03.02.2016 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.ст. 185, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи на призначений строк,
обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

На зазначений вирок обвинуваченою ОСОБА_9 , було подано апеляційну скаргу, в якій остання просить застосувати до неї положення ст. 69 КК України або пом`якшити покарання призначене судом першої інстанції. В обґрунтування свої апеляційних вимог обвинувачена посилається на те, що суд першої інстанції призначив їй надто суворе покарання, при цьому не звернув увагу на ряд пом`якшуючих обставин, а саме: вона повністю визнала свою вину, повністю відшкодувала збитки, потерпілий не має ніяких до неї претензій, у вчиненні скоєного злочину щиросердно розкаялась, злочин вчинений нею відноситься до середньої тяжкості, відсутні обтяжуючі її вину обставини.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок та їй призначено покарання за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, знову призначеним покаранням поглинуто покарання, призначене вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_9 призначено покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_9 визнана винною за скоєння кримінального правопорушення при наступних обставинах.

ОСОБА_9 , 01.01.2016 року, приблизно о 15 год. 00 хв. знаходилась біля гаражу № НОМЕР_1 , розташованого на території гаражного кооперативу «Степовий 2», приблизно в 100 м праворуч від перехрестя вулиць Степової та Леніна (Центральна) в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де під час спілкування з раніше знайомим ОСОБА_8 у неї виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном останнього, шляхом зловживання його довірою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, тобто 01.01.2016 року, приблизно о 15 год. 05 хв. ОСОБА_9 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, під час розмови з ОСОБА_8 , шляхом недобросовісного використання його довіри та особливих довірливих стосунків, які склались між нею та ОСОБА_8 внаслідок особистого знайомства, попрохала останнього дати належний йому мобільний телефон марки «Nokia Lumia 630 Dual Sim» чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 вартістю 1700 грн., для здійснення телефонного дзвінка знайомому, при цьому заздалегідь не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон потерпілому. ОСОБА_8 , розраховуючи на довірливі стосунки, які склались між ним та ОСОБА_9 , будучи впевненим в тому, що остання виконає свою обіцянку та після дзвінка поверне йому мобільний телефон, знаходячись за вищевказаною адресою, дав ОСОБА_9 свій мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Після цього ОСОБА_9 , заволодівши шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 вищевказаним мобільним телефоном, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 1700 грн.
В суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_9 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити за доводами зазначеними в ній.

Прокурор проти апеляційної скарги обвинуваченої заперечував та просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинувачену, міркування прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, за згодою учасників процесу, кримінальне провадження було розглянуто за правилами ч.3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, так як, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 та кваліфікація її дій за ч.2 ст. 190 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченою, а також ніким з учасників процесу не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 щодо суворості призначеного останній покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими зважаючи на наступне.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини, що впливають на покарання, а саме: тяжкість вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винної, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позбавлена батьківських прав відносно двох малолітніх дітей, раніше судима за вчинення умисних корисливих злочинів, і знову вчинила новий корисливий злочин, що свідчить про її схильність до вчинення аналогічних суспільно-небезпечних діянь, не працює та не має легальних джерел доходу, сталих соціальних та сімейних зв`язків. До обставин, що пом`якшують обвинуваченій покарання, суд відніс її щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують покарання останній судом не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_9 мотиви, за якими вона вважає необхідно призначити їй більш м`яке покарання, по суті були враховані судом першої інстанції. А тому, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_9 більш м`якого покарання, та вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання новим злочинам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407,408, 409,413 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року, залишити без змін.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4