АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/7543/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/621/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 08.09.2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002771 відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області, мешкаючого за
адресою: АДРЕСА_1
раніше судимого:
-13.05.2015р. Центрально-Міським районним судом
Дніпропетровської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, 70 КК
України до покарання у виді позбавлення волі строком
на 5р., на підставі ст.75 КК України, звільнененого від
відбування покарання з випробуванням на 3р.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , на вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 червня 2016р.
Вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 червня 2016р., ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5р., на на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2015р., остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5р.6 міс.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено.

З ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням, стягнуто 886 грн.

Питання, щодо речових доказів вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_6

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить вирок суду у зв`язку з його незаконністю і необґрунтованістю, порушеннями вимог кримінального процесуального закону, скасувати і ухвалити свій виправдувальний вирок.
Захисник ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі, також просить скасувати вирок суду відносно ОСОБА_6 , та ухвалити новий вирок, яким виправдати її підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
18.09.2015р., приблизно о 16.20 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, знаходячись між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , підійшов до раніше йому незнайомої ОСОБА_8 , та шляхом ривку, відкрито, з правого та лівого вух, зірвав у неї дві золоті сережки, 583 проби, вагою по 1 гр. - кожна, вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №42 від 22.09.2015р., становить 886,80 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілій майнового збитку на зазначену суму, та тілесні ушкодження у вигляді розриву мочки лівого вуха.
Обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовуючи апеляційну скаргу, не погоджується із ухваленим обвинувальним вироком, вважає його незаконним. Обвинувачений вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що злочин відносно потерпілої ОСОБА_8 вчинив саме він, а не інша схожа на нього особа.
При цьому ОСОБА_6 вказує на те, що суд першої інстанції при оцінці доказів по справі не звернув належної уваги на наявність протиріч у показаннях свідків і потерпілої, не усунув суперечності, і безпідставно не розтлумачив сумніві на його користь.
Так обвинувачений зазначає, що свідки по справі в судовому засіданні вказували, що у потерпілої після скоєного злочину були розірвані мочки обох вух, тоді, як допитана в судовому засіданні потерпіла спростували ці показання, і показала, що в неї була травмована одна мочка вуха.
Крім того, обвинувачений вважає, що матеріалами справи не підтверджені тілесні ушкодження потерпілої, оскільки остання відмовилася від проведення судово-медичної експертизи і матеріали кримінального провадження не містять жодного медичного документу, який би підтверджував наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
ОСОБА_6 вважає, що стороною обвинувачення не доведено, у повному обсязі, що злочин відносно потерпілої скоїв саме він, а не інша схожа на нього особа, при цьому вказує на те, що при його затриманні не були виявлені зірвані з потерпілої сережки, свідки, описуючи одяг нападника надавали різні свідчення щодо кольору одягу, він наполягає на тому, що оскільки за одягом та статурою він був схожий на особу яка вчинила злочин, його помилково затримали.
Обвинувачений також вказує, що з показань свідків події видно, що у потерпілою були тілесні пошкодження і текла кров, однак у нього слідів крові потерпілої не було виявлено, це на його думку свідчить про непричетність його до вчинення інкримінованого злочину.
ОСОБА_6 вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_8 вчинив саме він, тому просить ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.
Захисник ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що суд першої інстанції, надаючи оцінку доказам по справі не врахував тієї обставини, що всі не усунені протиріччя та сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого.
Захисник зазначає, що сторона обвинувачення стверджувала, що кваліфікуючою ознакою є дії поєднані з насильством, які не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, при цьому, як на доказ цієї обставини послалася на довідку та пояснення свідків про розрив двох мочок вух, тоді, як пояснення свідків були спростовані поясненнями самої потерпілої, яка була допитана через мережу інтернет по Скайпу, і пояснила, що в результаті нападу, у неї була травмована одна мочка вуха.
Захисник вказує на те, що спричинення потерпілій будь-яких тілесних ушкоджень належним чином не підтверджено, оскільки потерпіла в ході досудового розслідування відмовилася від проведення медичного обстеження і проведення експертизи, тому вважає, що зазначена кваліфікуюча ознака, яка була визнана судом, не підтверджена належними і допустимими доказами по справі.
ОСОБА_7 вважає, що судом належним чином не доведено, що затриманий ОСОБА_6 , є саме тією особою, яка вчинила злочин проти потерпілої, оскільки усі свідки допитані в судовому засіданні давали суперечливі покази щодо кольору шорт та олімпійки особи, яка вчинила злочин.
Крім того, захисник звертає увагу, що з показань свідків було встановлено, що після того, як з потерпілої були зірвані сережки, було багато крові, однак при затриманні ОСОБА_6 сліди крові у нього були відсутні, як на його руках, так і на його одязі, що на її думку ще раз підтверджує сумнівні твердження про винність її підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Захисник також звертає увагу і на те, що при затриманні ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_10 , не було знайдено викрадених у потерпілої речей, при цьому затриманий відразу заперечував свою причетність до скоєння злочину та вказував на зацікавленість у встановленні істини.
Сторона захисту також вказує і на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, незаконно визнав допустимим доказ - допит потерпілої ОСОБА_8 , яка була допитана не в режимі відеоконференції, як, передбачено ст.336 КПК України, а із застосуванням комп`ютера, в режимі скайп.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав свою і захисника апеляційні скарги, просив їх задовольнити, скасувати вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 07.06.2016р., ухваливши свій виправдувальний вирок.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримала свою і обвинуваченого апеляційні скарги, просила їх задовольнити, скасувати рішення суду відносно ОСОБА_6 та ухвалити свій вирок, яким виправдати її підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, просила вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судових засідань в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторони захисту не можуть бути задоволені, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає доводи обвинуваченого і його захисника ОСОБА_7 щодо недоведеності вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України надуманими, такими, що суперечать встановленим обставинам скоєного злочину, та виходячи з доказів які були ретельно перевірені в судовому засіданні і оцінені судом.

Колегія суддів, вивчивши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судових засідань погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності складу злочину в діях обвинуваченого ОСОБА_6 , відносно потерпілої ОСОБА_8 , при обставинах зазначених у вироку.

Суд першої інстанції ретельно перевірив докази сторони обвинувачення і захисту.

Перевіряючи доводи сторони захисту, колегія суддів прослухала свідчення свідків події ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , допитанах 16.02.2016р., в судовому засіданні, які підтвердили той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_6 , застосовуючи насилля до потерпілої, зірвав з неї золоті сережки.
Вони конкретно вказували на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила злочин відносно потерпілої ОСОБА_8 (ар.пр.68-69, т.2).
Так, ОСОБА_10 , вказував, що 18.09.2015р., приблизно о 16.20 год. він бачив, як обвинувачений, знаходячись позаду жінки, робив якісь дії, в районі її голови, після чого жінка почала кричати, хапалася за свої вуха, в цей момент молодий чоловік став тікати, побіг через дорогу, а він почав його переслідувати.
Наздогнавши його, повалив на землю, затримавши нападника, якого пізніше передав працівникам міліції.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказав на обвинуваченого, як на особу яку він затримав18 вересня 2015р., і яка скоїла злочин проти потерпілої.
Крім того, він вказав що зразу після затримання обвинуваченого підійшла потерпіла, яка впізнала в затриманому, особу, яка на неї напала.
Свідок ОСОБА_10 , в судовому засіданні наполягав на тому, що він біг за тим чоловіком, який скоїв напад на жінку і затримав саме нападника, який був одягнений у кофту чорного кольору із підкоченими рукавами, інших чоловіків якіб тікали в цьому напрямку не було.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , теж підтвердила, що 18.09.2015р. після 16.00 год. вона, була очевидцем нападу обвинуваченого на потерпілу.
Свідок показала, що в цей день вона гуляла з маленькою дитиною в районі АДРЕСА_2 , бачила жінку крупної статури яка несла в руках два пакети, до неї підбіг молодий чоловік, поклав руки на плечі і почав пригати, після чого взяв її руками за вуха, і пару раз за них смикнув, після чого жінка закричала, а нападник побіг в сторону проїжджої частини дороги, жінка була в крові, налякана і плакала.
Нападник був одягнений у спортивну кофту з темним капюшоном, сірі шорти і чорні кросівки.
Свідок визвала співробітників міліції і залишалася з потерпілою до їх приїзду, при цьому свідок у судовому засіданні підтвердила, що в затриманому, вона впізнала молодого чоловіка який напав на жінку, оскільки вона бачила його лице коли він тікав з місця злочину, він повертався назад обличчям, також свідок вказала на те, що при затриманому нічого не було знайдено, в її присутності він говорив міліціонерам, що при ньому нічого немає, і що золотих речей вони не знайдуть.
В судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_8 , яка пояснила, що 18 вересня 2015р., після 16.00 год. вона поверталася додому з ринку, на неї зі спини був здійснений напад, зірвані золоті сережки, лиця нападника вона не бачила, його бачила свідок, яка пізніше підійшла до неї, однак після затримання нападника вона впізнала його по одягу, він був одягнений у спортивну кофту з капюшоном сірого кольору.
Від дій нападника у неї було розірвано ліве вухо, йшла кров, однак за медичною допомогою вона не зверталася і відмовилася на досудовому слідстві від проведення судово-медичної експертизи.
В судовому засіданні першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 у обвинуваченому впізнала нападника, як особу яка була затримана після здійснення нападу на неї.
Потерпіла була допитана у судовому засіданні із застосуванням комп`ютера в режимі скап.
Суд першої інстанції також дослідив і письмові докази, а саме: протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2015р., з яких видно, що свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , у присутності понятих, серед чотирьох осіб, на фото під №3 впізнали ОСОБА_6 , як особу, яка викрала у раніше незнайомої жінки сережки, а ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого, ще, як особу, яку він затримав після скоєння злочину (ар.пр.17,, 21 т.1).
Дослідивши протокол огляду речей від 19.09.2015р. і оглянувши ці речі в судовому засіданні, суд першої інстанції встановив, що у ОСОБА_6 після вчинення злочину була вилучена кофта чорного кольору, з довгими рукавами та сірим капюшоном, сірі шорти по коліна. Тобто показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , а також потерпілої ОСОБА_8 , щодо одягу особи яка скоїла злочин, співпадають з даними протоколу огляду речей від 19.09.2015р. і узгоджуються між собою (ар.пр.38, т.1).
Згідно зі ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні, є фактичні данні, отриманні у передбаченому Кримінальним процнсуальним Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, і вказуючи на незаконність судового рішення суду першої інстанції сторона захисту вказує на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, незаконно визнав допустимим доказ - допит потерпілої ОСОБА_8 , яка була допитана не в режимі відео конференції, як, передбачено ст.336 КПК України, а із застосуванням комп`ютера, в режимі скайп.
Колегія суддів, перевіряючи зазначені доводи, прослухавши технічний запис судового засідання, в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду встановила, що потерпіла в теперішній час перебуває за межами України, зявитися у судове засідання не може, тому суд, роз`яснивши їй права, вислухавши думку сторін обвинувачення і захисту, з приводу можливості допиту потерпілої за допомогою скайпу, які не заперечували проти здійснення допиту потерпілої, враховуючи вимоги, зазначені у ст.28 КПК України, щодо розгляду кримінального провадження в розумні строки, допитав потерпілу у судовому засіданні у режимі скапу, з обставин кримінального провадження, і надав можливість сторонам поставити до неї запитання.
Колегія суддів вважає, що не зважаючи на те, що допит потерпілої відбувався не в приміщенні суду, а в режимі скайпу, суд і сторони переконалися, що допитана особа це потерпіла ОСОБА_8 .
Пояснення потерпілої були послідовними, чіткими, зрозумілими для учасників кримінального провадження, їй були роз`ясненні права, учасники провадження мали можливість ставити запитання і отримувати відповідь.
Враховуючи, що інші вищезазначені докази, узгоджуються з поясненнями потерпілої колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції не порушив Закон з цього приводу, тому посилання на показання потерпілої, як на доказ, у вироку, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з принципів розумності строків, закріплених у п.21 ст.7 КПК України, а також ст.28 КПК України, є допустимим.
Щодо доводів сторони захисту, що у справі відсутні докази, що відносно потерпілої було вчинено насильство і були завдані тілесні ушкодження, то вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , а також ОСОБА_8 , які підтвердили, що відносно потерпілої відбувалося насильство.
Потерпіла відмовилася від медичної допомоги і судово- медичного огляду, тому дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.186 КК України.
Також слід зазначити, що з матеріалів кримінального провадження видно, що потерпіла і свідки які були очевидцями події, раніше між собою та з обвинуваченим не були знайомі, між ними не існувало якихось відносин, тому підстав оговорювати обвинуваченого у них не було, і суд обґрунтовано визнав їх законними і допустимими.
Доводи сторони захисту про те, що у обвинуваченого були відсутні речі потерпілої, при затримані, і це є доказом що він не скоював цей злочин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сукупність інших доказів наведених вище свідчать про наявність складу злочину в діях обвинуваченого, крім того слідством встановлено, що затриманню обвинуваченого передував деякий час, і він мав можливість розпорядитися речами викинути ці речі.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції повно і ретельно проаналізував докази і обґрунтовано та вмотивовано дійшов висновку, що в діях ОСОБА_6 наявний склад злочину, передбачий ч.2 ст.186 КК України.

Покарання призначене обвинуваченому відповідає вимогам ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 тяжкого злочину, його особу, відсутність, що пом`якшують покарання, наявність обставин у виді рецидиву злочинів, що обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхіднім й достатнім для його виправлення, і попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування вироку стосовно ОСОБА_6 , з ухваленням виправдувального вироку немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 червня 2016р., яким ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 18 вересня 2015р., тобто з моменту його затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення не зарахований судом першої інстанції, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 8 червня 2016р. - наступного дня після ухвалення вироку, по 29 вересня 2016р. - день набрання оскаружаним вироком законної сили.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ОСОБА_4