печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підозрюваному у кримінальному провадженні № 0005193 від 05.05.2016 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду з клопотанням в порядку ч. 1 ст. 201 КПК України, в якому просить змінити підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання захисник посилається на необґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих злочинів, відсутність в кримінальному провадженні обставин, які би з огляду на практику Європейського суду з прав людини виправдовували необхідність продовження строку досудового розслідування та тримання ОСОБА_3 під вартою в якості запобіжного заходу. За переконанням захисника, з урахуванням позитивних даних про особу ОСОБА_3 , який має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, оскільки дружина наразі перебуває на лікуванні і в підозрюваного теж незадовільний стан здоров`я, до моменту обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 жодним чином не порушував процесуальні права підозрюваного, ризики про які зазначала сторона обвинувачення при продовженні строків тримання під вартою жодним чином не обґрунтовано, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_3 , кожний з яких підтримав клопотання, прокурора, який заперечував проти його задоволення, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, додатково долучені матеріали, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчими Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005193 від 05.05.2016, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2016 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07.10.2016.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 04.10.2016 продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_3 під вартою до 30.11.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

З вищевикладеного слідує, що в кожному випадку при застосуванні запобіжного заходу та продовженні строку його дії, слідчі судді приходили до висновку про обґрунтованість висунутої ОСОБА_3 підозри.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду і встановлені ним факти та обставини носять обов`язковий характер (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005р). Окрім того, щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов`язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.

Зважаючи на викладене, посилання захисника на необґрунтованість висунутої ОСОБА_3 підозри, слідчим суддею при розгляді клопотання не приймається.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

З матеріалів клопотання вбачається, що, приймаючи рішення про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою на стадії досудового розслідування до 30.11.2016, слідчий суддя виходив із тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_3 за умови доведеності його вини у вчиненні злочину, даних про особу підозрюваного, в тому числі тих, на які посилається захисник в обгрунтовання поданого клопотання.

Клопотання захисника не містить і слідчим суддею при його розгляді не встановлено обставин, які би свідчили, що необхідність застосування до ОСОБА_3 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала.

Оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, слідчий суддя вважає наявними у кримінальному провадженні ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_3 під вартою на стадії досудового розслідування.

За переконанням слідчого судді, з огляду на зазначені обставини, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_3 , відтак, суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 201, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підозрюваному у кримінальному провадженні № 0005193 від 05.05.2016 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1