Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/675/16 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представників потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000055за апеляційними скаргами прокурора та адвоката ОСОБА_9 представника потерпілого ОСОБА_12 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2016 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аніпемза Анійського району Республіка Вірменія, громадянина України, вірменина, освіта середня загальна, який одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 286 ч. 2 КК України та виправдано, -

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачувався у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому, за таких обставин:
08.01.2013 року приблизно о 20 год. 40 хв. ОСОБА_11 , керуючи автомобілем "RENAUIT Kanqoo", номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві приватної власності ОСОБА_13 , рухаючись на 59 км + 720 м автодороги Кіровоград Платонове, Новоукраїнського району Кіровоградської області, грубо порушуючи вимоги п. 1.5, п. 2.3 (б), п.п. 12.1-12.3 ПДР України, під час руху в темну пору доби, ігноруючи вимоги безпеки дорожнього руху, проявив власну необережність та недбалість, рухаючись на заокругленні дороги в ліво, не вибрав безпечну швидкість руху, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме стану проїзної частини, снігового замету який розташовувався на його смузі руху, в момент виникнення небезпеки для подальшого руху, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, при цьому продовжив рух прямо, в результаті чого в`їхав у сніговий замет, від чого не впорався з керуванням та допустив виїзд на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем "LAND ROVER DEFENDER", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався у зустрічному йому напрямку. Після зіткнення не керований автомобіль "RENAUIT Kanqoo", відкинуло у зворотному напрямку щодо його напрямку руху, на автомобіль "RANGE ROVER Turbo D", номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_15 , який рухався по заду автомобіля "RENAUIT Kanqoo" у попутному з ним напрямку.
В результаті ДТП пасажир автомобіля "RENAUIT Kanqoo" ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Новоукраїнської ЦРЛ, де помер.
Згідно з висновками СМЕ № 6 від 08.02.2013р., № 130 від 03.07.2013р., № 131 від 03.07.2013р., № 170 від 25.09.2013 р. ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, у вигляді забою серця, печінки, перелому 7-9 ребер грудної клітини з права, перелому кісток тазу, перелом нижньої третини лівого стегна, перелому верхньої третини лівої голені, забійної рваної рани шиї, забійні рани голови, обличчя, лівого стегна. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_13 .
Смерть ОСОБА_13 настала в результаті травматичного шоку, який виник внаслідок тяжкої закритої тупої травми органів грудної клітини та черева.
В результаті ДТП пасажир автомобіля "LAND ROVER DEFENDER" ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: садна лобу, садна правого ліктьового суглобу, закритого перелому 9-го ребра грудної клітини з права, які згідно з висновком СМЕ № 8 від 09.01.2013 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Виправдовуючи ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд першої інстанції послався на те, що:
- показання потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є не конкретними та суперечливими, вони не узгоджуються між собою та протоколами огляду місця події від 08.01.2013 року та 10.01.2013 року;
- досліджені судом письмові докази не містять конкретних та достовірних даних про місце зіткнення транспортних засобів і що це місце знаходиться саме на зустрічній смузі руху, по відношенню до руху автомобіля, під керуванням ОСОБА_11 ; - - суперечність між висновками експертиз № 121 від 25.06.2013 року, № 122 від 12.06.2013 року, № 354 від 23.09.2013 року та № 12238/12239/12240/15-52 від 25.12.2015 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на які як доказ вини ОСОБА_11 посилається прокурор, якими встановлено, як в обставинах ДТП необхідно було діяти водіям автомобілів - прокурором не усунута, а також не спростовано показання обвинуваченого;
- в обвинувальному акті не чітко сформульовано обвинувачення.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що інкриміноване ОСОБА_11 органом досудового розслідування обвинувачення, не доведено, воно не має достатнього доказового підґрунтя, забезпечується суперечливими доказами, які не заслуговують довіри, а можливість отримання будь-яких інших об`єктивних доказів вини особи вичерпано в силу допущених недоліків під час фіксування слідів дорожньо-транспортної пригоди в ході огляду місця пригоди.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що докази, які суд першої інстанції визнав недопустимими, є доказами, які повністю підтверджують вину ОСОБА_11 , допустимими, зібрані та оформленні з дотриманням вимог чинного законодавства.

Зазначає, що суд досліджував лише деякі частини висновків експертів, що ґрунтуються лише на показаннях обвинуваченого, при цьому свідомо не дослідив інші фактичні обставини кримінального правопорушення та докази, які повністю підтверджують вину ОСОБА_11 , в тому числі і показання потерпілого ОСОБА_12 та свідків.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_12 в апеляційній скарзі та в доповненні до неї просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що висновок комплексної комісійної транспортно-трасологічної й авто технічної експертизи № 5969/5980, який суд першої інстанції поклав в основу недоведеності вини ОСОБА_11 , повністю спростовується висновком експертизи № 12238/1239/1240/15-52, який повністю підтверджує винуватість ОСОБА_11 в інкримінованому йому злочині.

Також, судом першої інстанції не надано належної оцінки іншим доказам, які підтверджують вину ОСОБА_11 , зокрема показам потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та іншим письмовим доказам, які містяться в матеріалах провадження.

Крім того, направлений до суду обвинувальний акт не містив формулювання обвинувачення, а лише вказував на те, що особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутній диск, на якому містяться фотографії у кількості 46 шт., на підставі яких був складений висновок комплексної транспортно-трасологічної й автотехнічної експертизи обставин зіткнення за № 5969/5980 Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.03.2015 року, що в свою чергу позбавляє можливості апеляційний суд перевірити правильність та обґрунтованість зазначеного висновку. Також, в матеріалах справи відсутній технічний носій інформації на якому зафіксовано судові засідання в суді першої інстанції від 16.12.2016, 03.02.2015, 11.02.2016 та 17.06.2016 року. Крім того, на доданих до справи технічних носіях інформації зафіксовані записи судових засідань від 07.10.2014, 20.01.2016, 15.02.2016 та 04.05.2016 рок, проте в матеріалах справи відсутні журнали вказаних судових засідань. Разом з тим, автоматизована система документообігу суду розподілила дане кримінальне провадження на суддя ОСОБА_19 та в законний спосіб самовідвід даної судді розглянуто не було, а тому підстав для перерозподілу справи у неавтоматизованому режимі на суддю ОСОБА_1 не було.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, потерпілу ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 ,, які просили залишити вирок суду без змін, думку прокурора, представника потерпілого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, вважає що апеляційні скарги слід задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально-процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону, та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. При постановленні вироку суд повинен дати оцінку всім доказам по справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

За умовами ст. 374 ч. 3 п. 1 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються:

формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення;
мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Також у мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів навести докази для підтвердження встановлених судом обставини, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін. Таким чином кожний доречний важливий і вирішальний аргумент учасників судового засідання має бути проаналізований і одержана відповідь. Висновки у судовому рішенні повинні прямо впливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто не допускати неоднозначного трактування. При цьому недостатньо лише цитувати законодавчі положення, а потім приймати рішення. Суддя повинен послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи, яким чином було вирішено справу у конкретному випадку. Якщо цього не робити, це буде очевидне порушення права на справедливий суд, яке гарантує стаття 6 Європейської конвенції з прав людини.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Із змісту ст. 415 КПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Окрім того, п.1 ч.1 ст.415 КПК України у разі істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону, передбачених п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку передбаченому цим кодексом.

Згідно із вимогами п.4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Не застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковими, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Згідно із вимогами ст.108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, у якому зазначаються відомості, передбачені даною нормою закону.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Вивченням матеріалів провадження, інформації на технічному носії інформації - зафіксованіф записи судових засідань 20.01.2016 року та 15.02.2016 року, проте відсутній журнал вказаних судових засідань.

Як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження, згідно журналу судового засідання від 16.12.2014 року (а.с.184 т.2) судом було проведено судове засідання. Однак, на технічному носії відсутній запис від 16.12.2014 року, щодо надання судового доручення щодо витребування та направлення судовим експертам цифрових зображень з місця пригоди. Крім того в матеріалах провадження відсутні записи судових засідань від 03.02.2015 року, від 11.02.2015 року та від 17.06.2015 року, які проведені згідно журналу судового засідання (т. 2 а.п. 199, 207; т.6 а.п. 21-22)

Крім цього, при розгляді справи судом не надано оцінку зібраним органом досудового слідства кожному доказу у провадженні, а саме:

-протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 від 16.07.2013 року, схемою та фото-таблицею до нього, які крім іншого, також підтверджують правдивість свідчення потерпілого ОСОБА_12 , які він надавав під час досудового розслідування та в судовому засіданні, про місце зіткнення "RENAUIT Kanqoo" та "LAND ROVER DEFENDER" на смузі руху останнього, момент виїзду автомобіля "RENAUIT Kanqoo" на смугу зустрічного руху та інше. Також місце зіткнення на яке вказав потерпілий ОСОБА_12 не суперечить місцю зіткнення визначеному під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 січня 2013 року (т. 2 а.п. 43-53);
-протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 09.09.2013 року, схемою та фото-таблицею до нього, які крім іншого, також підтверджують місце зіткнення "RENAUIT Kanqoo" та "RANGE ROVER Turbo D" на смузі руху "LAND ROVER DEFENDER", остаточне розташування транспортних засобів після ДТП та інше (т. 2 а.п. 82-95);
-протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 від 19.09.2013 року, схемою та фото-таблицею до нього, які крім іншого, також підтверджують правдивість свідчення ОСОБА_17 , які вона надала під час досудового розслідування та в судовому засіданні, про місце зіткнення "RENAUIT Kanqoo" та "LAND ROVER DEFENDER" на смузі руху останнього, спосіб визначення місця зіткнення, рух автомобіля "RENAUIT Kanqoo" через сніговий замет на смугу зустрічного руху, остаточне розташування транспортних засобів після ДТП та інше. Також місце зіткнення на яке вказала свідок ОСОБА_17 не суперечить місцю зіткнення визначеному дід час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 січня 2013 року (т. 2 а.п. 96-108);
-висновку експерта № 23 від 22.01.2013 року (автотехнічна експертиза) про те, що рульове управління, ходова частина і гальмівна система автомобіля "RENAUIT Kanqoo" на момент огляду та на момент ДТП знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей. Пошкодження та деформація автомобіля "RENAUIT Kanqoo" виникли в момент ДТП. Несправностей ходової частини, рульового керування та гальмівної системи, які б могли вплинути на керування транспортним засобом до ДТП, експертом автотехніком під час огляду виявлено не було (т. 2 а.п. 151-154);
-висновку експерту № 325 від 28.09.2013 року, якою встановлено, що водії автомобілів "LAND ROVER DEFENDER" та "RANGE ROVER Turbo D" не мали технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем "RENAUIT Kanqoo", в зв`язку з чим експерти дійшли висновку, що дії ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не знаходяться в причинному зв`язку із настанням ДТП. В розглянутій ДТП водію автомобіля "RENAUIT Kanqoo" ОСОБА_11 слід було діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 ПДР України (т. 3 а.п. 25-34) тощо.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції навів докази, що вказують на наявність ознак порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому, а тому був зобов`язаний дати оцінку кожному висновку, відповідно до кваліфікації, про те не зробив цього.

Зокрема, суд повинен був дати відповідну оцінку зібраним доказам і прийняти рішення по суті справи відповідно із кримінальним та кримінально - процесуальним законодавством України.

В даному випадку, суд першої інстанції, формально розглянув матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_11 , не дав належної та обґрунтованої відповіді на доводи сторони обвинувачення, чим порушив право учасників судового провадження на об`єктивний та неупереджений розгляд кримінального провадження.

Отже, під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції було допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення законного та обґрунтованого вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, лише у випадку, якщо цим не погіршується становище особи. Враховуючи, що в апеляціях не ставиться питання про ухвалення нового вироку суд апеляційної інстанції не може вийти за межі апеляційних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у зв`язку із скасуванням вироку, у даному кримінальному провадженні необхідно призначити новий розгляду в суді першої інстанції, який ухвалив вирок, але в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст. 314 КПК України.
В той же час колегія не враховує доводи доповненої апеляційної скарги представника потерпілого, адвоката ОСОБА_9 , стосовно порушення автоматичного розподілу провадження та правил розгляду відводу судді ОСОБА_19 , оскільки відповідно до ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.01.2014 року (т.1 а.п.120-121) провадження направлено на новий розгляд справи, у тому ж складі суду, а саме в складі головуючої судді ОСОБА_1 .
У відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, які стали підставою для скасування вироку суду, всебічно, повно та неупереджено дослідити доводи сторін захисту і обвинувачення, у тому числі й стосовно допустимості наданих суду доказів, дати їм належну оцінку з урахуванням правових висновків Верховного Суду України, а також роз`яснень постанов Пленумів Верховного Суду України та ухвалити вмотивоване, законне і обґрунтоване рішення.
Оскільки, при ухваленні вироку міра запобіжного заходу ОСОБА_11 не обиралася, суд апеляційної інстанції не вирішує питання про застосування до останнього запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_9 представника потерпілого ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2016 року стосовно ОСОБА_11 скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді, в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4