11.10.16
Провадження № 1-кс/200/9420/16
11 жовтня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -
06 жовтня 2016 року до суду зі скаргою звернулася представник потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_3 , у якій прохає поновити строк на звернення до суду зі скаргою та скасувати, як незаконну, постанову прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 25 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .
У судовому засіданні представник свою скаргу підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні її тексту. Додатково пояснила, що у відповідному Пленумі Верховного Суду України чітко вказано, що такі дії, які щодо потерпілих, інтереси яких вона представляє у суді, вчинили ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , є хуліганством, що вчинено з виключним цинізмом та зухвалістю, а тому їх дії не можуть бути кваліфіковані, як дрібне хуліганство, тобто за ст. 173 КпАП України. Пересвідчитись у тому, що ОСОБА_8 тривалий час знущалася з потерпілих, можна переглянувши декілька відеозаписів, зроблених, як з камер відеоспостереження, так і з мобільних телефонів перехожих та інших осіб, що були цьому очевидцями. Тому, ОСОБА_8 не з`явилася до слідчого на пред`явлення підозри, знаючи, що вчинила злочин.
Прокурор заперечувала проти задоволення скарги. Пояснила, що рішення про закриття провадження щодо ОСОБА_8 вона прийняла законно та обґрунтовано. Так, нею, як процесуальним керівником по справі встановлено, що у своїх показаннях потерпілі не конкретизували дій, які щодо кожного із них вчиняла ОСОБА_8 . Вона особисто не саджала ОСОБА_14 та ОСОБА_6 до сміттєвих баків, не обливала їх одяг, не закривала кришку контейнера, та не била по ній , а лише була присутня у групі осіб, що штовхали у спину ОСОБА_6 до сміттєвого контейнера. Вона лише наказувала ОСОБА_14 та ОСОБА_6 залазити до сміттєвих баків, намагалася підняти із землі ОСОБА_7 та помістити її до сміттєвого баку, а коли у неї це не вийшло, то залишила ці спроби. Також вона перешкоджала ОСОБА_6 вилізти зі сміттєвого баку, утримуючи її за руки, але до нього не вкидала. Все це свідчить про відсутність у діях ОСОБА_8 ознак складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, потерпілим може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення скаржника та дослідивши надані до скарги додатки, з`ясувавши думку прокурора, приходжу до висновку про те, що вона підлягає задоволенню.
Адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 173 КпАП України, є нецензурна лайка у громадських місцях, образливе чіпляння до громадян, та інші дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КпАП України, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть, відповідно до закону, кримінальної відповідальності. Однак, як видно з наведеного у постанові про закриття кримінального провадження, переліку дій ОСОБА_8 , у її активних діях щодо кожного потерпілого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , присутнє тривале та грубе порушення громадського порядку, прояв явної неповаги як до суспільних норм життя в цілому, так і до особистої недоторканості потерпілих, зухвалість та особливий цинізм у приниженні їх честі та гідності, вчинення фізичного насильства. Тому, погодитись із суб`єктивною думкою прокурора про відсутність у діях ОСОБА_8 ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, неможливо. Таким чином, у діях ОСОБА_8 , які вона вчинила у групі з іншими особами 31 жовтня 2014 року у м. Дніпропетровську, перед приміщенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, що по проспекту ім. Газети «Правда» у м. Дніпропетровську, у період часу з 14 по 15 годину 30 хвилину, щодо потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , присутні усі ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 196 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 369, 371-372 КПК України, -
Скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_3 , на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчій суддя ОСОБА_1