Справа № 495/6166/16-к
Ухвала
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
12 серпня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
09.08.2016 року слідчий Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про арешт майна.

В подану клопотанні слідчий ОСОБА_4 навела обставини кримінального провадження та доводи на обґрунтування заявленого клопотання. Так, до Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернулась ОСОБА_5 за фактом заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом земельною ділянкою № НОМЕР_1 , яка знаходиться в СТ «Взмор`є» смт Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області.

В ході досудового слідства було встановлено, що у липні 2003 року ОСОБА_6 дізналась про те, що вищезазначена земельна ділянка в 1994 році була закріплена за дружиною її сина (невісткою) ОСОБА_7 , якій 10.11.1999 року Затоківською селищною радою був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку. В цивільному позові ОСОБА_6 наголошувала, що державний акт про право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_8 видано незаконно, внаслідок оману, оскільки вона ніколи не писала заяви про виключення її з членів садівничого товариства «Антарктика» і включення заміст себе до членів товариства ОСОБА_8 .

В серпні 2003 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовною вимогою до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Затоківської селищної ради, третя особа СТ «Взморьє» про визнання недійсними рішення Затоківської селищної ради, договорів купівлі-продажу, дарування виплати матеріальної та моральної шкоди. Під час судового розгляду справи були проведені експертизи висновками яких було встановлено, що заяви від імені ОСОБА_6 до голови СТ «Антарктика» в 1988 році були написані не нею самою, а іншою особою. Також встановлено, що членській білет ОСОБА_8 має ознаки підробки, а саме заміна/вклеювання сторінок та зміна інформаційних даних, що містяться в ньому.

В ході досудового розслідування слідчим ОСОБА_4 були отримані інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо земельних ділянок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , 622-б, АДРЕСА_1 , які знаходяться в СТ «Взморьє» смт Затока. Беручи до уваги те,що майно може бути відчужене чи переоформлене та необхідно провести невідкладні слідчі дії направлені на з`ясування всіх обставин кримінальних правопорушень, які в подальшому можуть бути використані відповідно ст.ст. 84, 91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню слідчий просить накласти арешт на земельні ділянки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 10.01.2013 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеський області за заявою ОСОБА_5 було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

09 серпня 2016 року слідчий ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна та просить накласти арешт на земельні ділянки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 та заборонити розпоряджатися будь-яким чином майном та використовувати його.

Відповідно до положень ч. 1ст. 170 КПКУкраїни,арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати,що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В заявленому суді клопотанніслідчий вказує, що в ході досудового розслідування надійшло клопотання від ОСОБА_5 про накладення арешту на ділянки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .Проте, як вбачається з вказаного клопотання ОСОБА_5 від 06.04.2016 року, що додається до матеріалів, останняпросить слідчого накласти арешт на земельну ділянку АДРЕСА_2 .

Крім того, до матеріалів клопотання слідчий надала Інформаційні довідкина земельні ділянки № 622, 622-а, 622-б, 622-в з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. З наданих довідок вбачається, що на земельну ділянку № НОМЕР_1 накладено обтяження (арешт) на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2006 року, а сама ділянка належить ОСОБА_11

Земельна ділянка № НОМЕР_2 , площею 0,0873 га (кадастровий номер :02:017:0010) належить по 1/3 частині ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2013 року.

Відомості про земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 в вказаних реєстрах взагалі відсутні.

Кримінальне провадження розпочате саме щодо земельної ділянки № НОМЕР_1 , доводи, що можуть обґрунтувати необхідність накладення арешту не земельні ділянки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та 622-в суду не надані, тому такі вимоги слідчого задоволенню не підлягають.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як зазначалось, обтяження на земельну ділянку № НОМЕР_1 , щодо якої розпочате досудове розслідування, належить на правах власності ОСОБА_11 , тому, приймаючи рішення про задоволення даного клопотання, суд враховує те, що арешт нерухомого майна може призвести до порушення приватних прав ОСОБА_11 , яка не є учасником провадження, що є недопустимим.

У випадку передбаченому ст. 170 КПК України, арешт накладається тільки на майно фізичної та юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до частин 1-2 ст.. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим у кримінальному провадженні № 0000002 від 10.01.2013р. жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Жодної з вище перелічених обставин та підстав для накладення арешту на вищеназвані земельні ділянки слідчим не було наведено.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено та прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно. До того ж, викликає сумнів перелічені земельні ділянки, а саме їх правовий стан, тому, з метою недопущення порушення прав інших осіб, суд відмовляє слідчому у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВН ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на земельні ділянки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 та заборони розпоряджатися будь-яким чином майном і використовувати його - відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення згідност.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1