26 липня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красний Лиман, Донецької обл., громадянки України, українки, із середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працюючої, маючої на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України, суд,-
ОСОБА_4 , зареєструвалась на сайті оголошень «ukrGo.com» в мережі Інтернет у категорії знайомств для інтимних відносин, на якому рекламують свої інтимні послуги за грошову винагороду для вступу у статевий зв`язок, де створила свою сторінку-анкету з пропозицією надання інтимних послуг і вказала для зв`язку номер телефону НОМЕР_1 .
Так, 05.04.2016 року, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_6 , у мережі Інтернет побачив вказану сторінку - анкету, після чого зателефонував ОСОБА_4 та запропонував познайомитись і зустрітись, на що дівчина відповіла, що зустріч із нею полягає у наданні нею інтимних послуг за грошову винагороду у сумі 400 гривень, при цьому у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на звідництво для розпусти шляхом надання посередницьких послуг у надання незнайомим між собою особам інтимних послуг для вступу у статевий зв`язок за грошову винагороду.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , не маючи корисливої мети, виступаючи у ролі посередника, під час телефонної розмови із ОСОБА_6 25.05.2016 року, у невстановлений час та у невстановленому місці запропонувала останньому скористатися також послугами своєї подруги, яка за грошову винагороду у сумі 400 гривень надасть йому інтимні послуги для вступу у статевий зв`язок.
Після цього, 25.05.2016 року, близько о 21:00 ОСОБА_4 запропонувала своїй знайомій ОСОБА_7 надати за грошову винагороду інтимні послуги ОСОБА_6 , на що остання надала свою згоду.
В цей же день, 25.05.2016 року приблизно о 21:00 годині ОСОБА_4 зустрілась із ОСОБА_6 у заздалегідь оговореному місці - сауні за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 звела для розпусти ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , яка у подальшому надала інтимні послуги за оговорену грошову винагороду.
Таким чином, ОСОБА_4 , виступаючи у ролі посередника між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо надання останньою інтимних послуг за грошову винагороду, познайомила раніше незнайомих між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 заздалегідь оговорений розмір грошових коштів у сумі 800 гривень.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнала вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 302 КК України, а саме звідництво для розпусти.
Відповідно до умов угоди, обвинувачена зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі.
Сторонами угоди узгоджено вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 302 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень.
В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, та вона має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Обвинуваченій ОСОБА_4 також роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи та обов`язки, які будуть застосовані і покладені на неї у разі затвердження угоди судом.
Прокурор під час судового засідання просив угоду про визнання винуватості затвердити.
Сторона захисту наполягала на затвердженні угоди.
Суд під час судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та обвинуваченою/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 302 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, шкода вказаним злочином завдана лише суспільним інтересам. Обвинувачена під час судового засідання повністю визнала свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Таким чином, враховуючи, що наслідком кримінального правопорушення є спричинена шкода державним та суспільним інтересам, відсутність потерпілого, прокурором дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК України щодо підстав /та обставин/ для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.
Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 302 КК України, а саме звідництво для розпусти.
Обставини, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння у вчинені злочину.
Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню відповідно до постанови слідчого про визнання та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 20.04.2016 року, а саме 3 купюри номіналом 500 гривень серії та номеру: ЗБ 9279206, МВ 7227957, ВЗ 6375386, 5 купюр номіналом 100 гривень серії та номеру АБ 5478341, МА 9075380, ГЄ 4512022, ЕШ 5012785, МП 1316500 звернути в дохід держави.
Підстав для відмови в угоді та призначення більш суворого покарання, суд не знаходить.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості, що укладена 30 червня 2016 року між прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та підозрюваною (обвинуваченою) ОСОБА_4 підлягає затвердженню.
Враховуючи поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за можливе не обирати їй запобіжний захід.
Керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475, КПК України, суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 червня 2016 року, укладену між прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та підозрюваною (обвинуваченою) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати винною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази по кримінальному провадженню відповідно до постанови слідчого про визнання та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 20.04.2016 року, а саме 3 купюри номіналом 500 гривень серії та номеру: ЗБ 9279206, МВ 7227957, ВЗ 6375386, 5 купюр номіналом 100 гривень серії та номеру АБ 5478341, МА 9075380, ГЄ 4512022, ЕШ 5012785, МП 1316500 звернути в дохід держави.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1