Справа № 534/1805/16-к
Провадження №1-кп/534/188/16
Вирок
Іменем України
12 жовтня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні матеріали кримінального провадження № 0001021 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
10.04.1986 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області по ст. 140 ч. 3 КК України до 2 років позбавлення волі з додатковим покаранням відповідно до ст. 14 КК України лікування від алкоголізму;

25.09.1989 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області по ст. 188-1 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі суворого режиму;

13.01.1997 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області по ст. 206 ч. 2, 206 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі суворого режиму;

16.04.2002 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі суворого режиму;

06.05.2004 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

26.04.2006 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 309 ч.1, ст. 263 ч. 1, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;

17.05.2010 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області по ст. 263 ч. 2, ст. 309 ч. 2, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

25.06.2010 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч. 2, ст. 309 ч. 2, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст.121 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин проти здоров`я особи за таких обставин:
22 серпня 2016 року близько 17-00 год., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні загального коридору секції № 22 буд. АДРЕСА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході сварки, що виникла між ним та потерпілим ОСОБА_5 , умисно наніс останньому один удар ножем в область живота, внаслідок чого заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді одиночного проникаючого колото-різаного пошкодження черевної порожнини з ушкодженням тонкої кишки, брижі тонкої і товстої кишки, яке за ступенем тяжкості згідно із висновком судово-медичної експертизи є небезпечним для життя в момент його заподіяння.

Обвинувачений свою вину в інкримінованому злочині підтвердив повністю, і показав суду, що за обставин, викладених у вироку, умисно, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, які певною мірою були спровоковані самим потерпілим, наніс останньому один удар ножем в область черевної порожнини. Випадково залишений ким-то із сусідів ніж під час сварки схопив на одному із столів в загальній кухні гуртожитку.
Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив суду факт виниклої із ОСОБА_4 сварки, але обставини та механізм нанесення удару не пам`ятає через стан алкогольного сп`яніння, в якому перебував під час отримання ушкодження. Не виключає тієї обставини, що подібну реакцію з боку обвинуваченого могла викликати його неправомірна поведінка.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого злочину, суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Отже, встановлені в ході судового розгляду обставини вчиненого злочину, перебіг виниклого конфлікту, мотив вчинених обвинуваченим по відношенню до потерпілого дій в сукупності з характером виявлених у останнього тілесних ушкоджень та умислу ОСОБА_4 , що був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, дає суду підставу дійти висновку про те, що обвинувачений на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_5 умисно завдав останньому один удар ножем, що потягло за собою заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а відтак кримінальна відповідальність в даному випадку настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне, з огляду на що, кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, суд вважає вірною, а його вину доведеною повністю.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким, і враховує тяжкість наслідків, що настали. Факт вчинення підсудним злочину в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 32) визнаний судом в якості обставини, що обтяжує покарання.

Від проходження ЛКК ОСОБА_4 відмовився. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Сім`ї не має. Значиться зареєстрованим по Новомосковському району Дніпропетровської області. Зі слів обвинуваченого в гуртожитку по вул. Молодіжній до взяття під варту проживав в орендованому житлі, постійного джерела доходу не мав, існував від доходу, отриманого внаслідок випадкових заробітків у приватних осіб. Інші характеризуючи дані в матеріалах справи не представлені.

Вирішуючи питання про вид покарання, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не заперечив своєї причетності до вчиненого і щиро покаявся, що визнано судом в якості обставини, пом`якшуючої покарання, факту вчинення ним злочину під впливом обставин, виникненню яких певною мірою сприяла віктивна поведінка самого потерпілого, враховуючи також позицію потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні та приймаючи до уваги, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд, з врахуванням обставин вчиненого злочину, виходячи із принципу індивідуалізації покарання вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, з встановленням максимального іспитового строку в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Звільняючи ОСОБА_4 від покарання, суд, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покладає на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявленого прокурором в інтересах Комсомольської ЦМЛ позову (а.с. 23-25), суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Прокурором пред`явлено позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 2881 грн.37 коп, яка складається з сум, витрачених на лікування потерпілого, що доведене у справі відповідним реєстром, і ОСОБА_4 не заперечується.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати понесені закладом лікування витрати, суд виходить з встановленого законом правила про те, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Питання про речові докази вирішене судом у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374, 129 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю на три роки.

У відповідності до положень ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.

Звільнити засудженого з-під варти негайно після проголошення вироку.
В строк відбування покарання засудженому зарахувати термін його тримання під вартою з 22.08.2016 року до 12.10.2016 року включно.
Позов прокурора задовольнити. Стягнути з засудженого на користь держави в особі Фінансового управління виконкому Горішньоплавнівської міської ради витрати, понесені державою на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 2881 грн.37 коп.

Речові докази по справі: ніж та зразки крові потерпілого (а.с. 42,44) знищити.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення сторони можуть подати апеляційні скарги до апеляційного суду Полтавської області.

Головуючий у справі підпис ОСОБА_1 .

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1