печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого групи прокурорів прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, а саме речей, які були вилучені в ході особистого обшуку у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- стартового пакета оператора мобільного зв`язку «Київстар» з сім картою за НОМЕР_1 ;

- грошових коштів в сумі 300 гривень наступного номіналу: 200 (двісті) гривень серія КЖ 0376465 та 100 (сто) гривень серія ЗИ 9185701;

- грошових коштів в сумі 100 доларів США: банкнота номіналом 100 (сто) доларів США серія KF25310169D;

- банківська картка "Ощадбанку" № НОМЕР_2 видана на ОСОБА_7 ;

- банківська картка "Приватбанку" № НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон «Самсунг Дуос» без сімкарток ІМЕL № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 ;

- портативний зарядний пристрій «Номі» модель В104;

- флеш-карта чорного кольору «Трансценд» об`ємом пам`яті 2 ГБ;

- флеш-карта чорного кольору «Селіконпавер» об`ємом пам`яті 16 ГБ;

- флеш-карта білого кольору CEF об`ємом 16 ГБ;

- мобільний iPhone чорного кольору модель А1530 imei НОМЕР_6 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 ;

- грошових коштів банкнотами номіналом 10, 2 і 1 гривня на загальну суму 22 гривні;

- мобільного телефона «Nokia 6700с-1» ІМЕІ НОМЕР_8 з СІМ-карткою оператора ТОВ «Лайфсел» номер НОМЕР_9 ;

- мобільного телефона «Бравіс» ІМЕІ НОМЕР_10 з двома СІМ-картками оператора ТОВ «Лайфсел» № НОМЕР_11 та № НОМЕР_12 ;

- карточка Transcend micrо 1GB № НОМЕР_13 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сферах державної служби та власності Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000835 від 23.03.2016 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360, Державна міграційна служба України (далі ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

У підпункті 14 пункту 4 зазначено, що ДМС відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення про визнання іноземців та осіб без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про втрату, позбавлення статусу біженця або додаткового захисту і про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом МВС України від 07.09.2011 № 649, питання прийняття та розгляду документів про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту вирішується уповноваженими посадовими особами територіального органу ДМС до якого звернулася особа.

Встановлено, що громадянин Лівії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчався та проживає на території України з 2008 року.

30 грудня 2015 року ОСОБА_8 в розмові зі своїм знайомим ОСОБА_9 дізнався від останнього, що у нього є знайомий, який працює в Службі безпеки України, та може допомогти ОСОБА_8 в отриманні ним в Україні статусу біженця.

Пізніше, 11 березня 2016 року, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , який працює на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1 сектору 1 відділу Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі з тероризмом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України. В ході зустрічі, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 за вплив на прийняття рішення уповноваженими на те особами, а саме на службових осіб Державної міграційної служби України до компетенції яких входить вирішення питань щодо надання особам статусу біженця, які є державними службовцями та згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», на час вчинення злочину є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, у зв`язку з чим, він повідомив ОСОБА_8 , що він, як представник Служби безпеки України, користуючись своїм службовим становищем, має вплив на службових осіб Державної міграційної служби України, до компетенції яких входить вирішення питань щодо надання особам статусу біженця. Крім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 процедуру отримання ним статусу біженця в Україні і вказав на те, що отримання ним відповідних документів буде можливим лише після надання йому неправомірної вигоди в сумі 8500 доларів США, при цьому вказавши на те, що якщо він буде робити документи за допомогою інших осіб, то він все рівно швидко про це дізнається, знайде у документах підробку, внаслідок чого у ОСОБА_8 виникнуть проблеми з документами і його можуть примусово видворити з України.

Маючи на меті отримати в Україні статус біженця, усвідомлюючи, що в інший спосіб отримати статус біженця не представляється за можливе, ОСОБА_8 12 квітня 2016 року знову зустрівся з ОСОБА_6 . Під час зустрічі, яка проходила в приміщенні кафе «Кофе-Хауз», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 8/14, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_8 написати заяву до органів Державної міграційної служби України про надання йому статусу біженця. Крім того, ОСОБА_6 повідомив, що після написання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту йому буде надано довідку про звернення за захистом в Україні, яка надасть йому право перебувати на території України до вирішення питання про надання йому статусу біженця. Також, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 механізм надання йому неправомірної вигоди в розмірі 8500 доларів США, зазначивши при цьому, що сума неправомірної вигоди не може бути меншою а ніж 8 500 доларів США, оскільки в цю суму входить одержання довідки про звернення за захистом в Україні, супроводження ним документів у Державній міграційній службі і в подальшому одержання Мохамедом статусу біженця.

Згідно запропонованого ОСОБА_6 плану, ОСОБА_8 мав надати йому першу частину неправомірної вигоди в сумі 6000 доларів США після подачі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Управління ДМС у Київській області, а іншу частину неправомірної вигоди ОСОБА_8 мав надати йому після отримання статусу біженця.

13 квітня 2016 року ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 зустрілися з ОСОБА_6 поблизу приміщення Управління ДМС у Київській області, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Петропавлівська, 11. Зайшовши в приміщення, ОСОБА_6 вказав ОСОБА_8 до кого йому підійти з працівників ДП «Документ» для заповнення заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Під час заповнення заяви ОСОБА_6 вказав ОСОБА_8 , що у заяві необхідно зазначити про те, що його переслідує терористична організація «ІДІЛ», представники якої погрожують його вбити.

14 квітня 2016 року ОСОБА_8 на виконання раніше досягнутих з ОСОБА_6 домовленостей, прибув за адресою: АДРЕСА_1 , за якою розташовано Управління ДМС у Київській області. Знаходячись в приміщенні Управління ДМС у Київській області ОСОБА_8 виконуючи вказівки ОСОБА_6 , надав працівнику Управління ДМС у Київській області заповнену ним заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та інші документи, необхідність надання яких передбачена наказом МВС України від 07.09.2011 № 649 «Про затвердження Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту».

Пізніше, близько 17 год. 10 хв. 14.04.2016, знаходячись в автомобілі Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_14 , який було припарковано поблизу будинку № 6 по вул. Петропавлівській в Подільському районі м. Києва, Мохамед Камаль Омар в ході розмови з ОСОБА_6 , на його вимогу, передав останньому раніше обумовлену частину неправомірної вигоди у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, які знаходились в поліетиленовому пакеті, за здійснення впливу на прийняття рішення службовими особами Державної міграційної служби України при вирішенні ними питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту

14.04.2016, о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано на підставі ст. 208 КПК України в автомобілі марки "Hyundai Accent", державний реєстраційний номер НОМЕР_14 , який було припарковано поблизу будинку № 6 по вул. Петропавлівській в Подільському районі м. Києва та який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 , належить на праві власності ОСОБА_10 .

В ході особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено наступні предмети та речі, які належать ОСОБА_6 , а саме:

- стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Київстар» з сім картою за НОМЕР_1 ;

- грошові кошти в сумі 300 гривень наступного номіналу: 200 (двісті) гривень серія КЖ 0376465 та 100 (сто) гривень серія ЗИ 9185701;

- грошові кошти в сумі 100 доларів США: банкнота номіналом 100 (сто) доларів США серія KF25310169D;

- банківська картка "Ощадбанку" № НОМЕР_2 видана на ОСОБА_7 ;

- банківська картка "Приватбанку" № НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон «Самсунг Дуос» без сімкарток ІМЕL № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 ;

- портативний зарядний пристрій «Номі» модель В104;

- флеш-карта чорного кольору «Трансценд» об`ємом пам`яті 2 ГБ;

- флеш-карта чорного кольору «Селіконпавер» об`ємом пам`яті 16 ГБ;

- флеш-карта білого кольору CEF об`ємом 16 ГБ;

- мобільний iPhone чорного кольору модель А1530 imei НОМЕР_6 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 ;

- грошові кошти банкнотами номіналом 10, 2 і 1 гривня на загальну суму 22 гривні;

- мобільний телефон «Nokia 6700с-1» ІМЕІ НОМЕР_8 з СІМ-карткою оператора ТОВ «Лайфсел» номер НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон «Бравіс» ІМЕІ НОМЕР_10 з двома СІМ-картками оператора ТОВ «Лайфсел» № НОМЕР_11 та № НОМЕР_12 ;

- карточка Transcend micrо 1GB № НОМЕР_13 .

Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років з конфіскацією майна, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання прокурор просить накласти арешт на майно вилучене у ОСОБА_6 під час особистого обшуку.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладене в ньому, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необгрутованість повідомленої підозри, неправилу кваліфікацію, а також те, що прокурором не доведено та з матеріалів клопотання не вбачається, яке доказове значення для кримінального провадження мають вилученні у ОСОБА_6 під час особистого обшуку речі та документи.

Заслухавши сторін провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016, чинній на день подання до суду клопотання про арешт майна - 15.01.2016 та його розгляду слідчим суддею 18.04.2016, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою 1) забезпечення збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи викладене, те, що в кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України підозра на даній стадії провадження є обґрунтованою, що стверджується долученими до матеріалів клопотання матеріалами, санкція статті передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна,

наявні достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене у ОСОБА_6 майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є доказом злочину, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_6 майно з метою збереження речових доказів, забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки слідчим та прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження, зникнення цього майна.

Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого групи прокурорів прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені 14.02.2016 під час особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного в рамках досудового розслідування кримінального провадження 0000835 від 23.03.2016 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме:

- стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Київстар» з сім картою за НОМЕР_1 ;

- грошові кошти в сумі 300 гривень наступного номіналу: 200 (двісті) гривень серія КЖ 0376465 та 100 (сто) гривень серія ЗИ 9185701;

- грошові кошти в сумі 100 доларів США: банкнота номіналом 100 (сто) доларів США серія KF25310169D;

- банківська картка "Ощадбанку" № НОМЕР_2 видана на ОСОБА_7 ;

- банківська картка "Приватбанку" № НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон «Самсунг Дуос» без сімкарток ІМЕL № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 ;

- портативний зарядний пристрій «Номі» модель В104;

- флеш-карта чорного кольору «Трансценд» об`ємом пам`яті 2 ГБ;

- флеш-карта чорного кольору «Селіконпавер» об`ємом пам`яті 16 ГБ;

- флеш-карта білого кольору CEF об`ємом 16 ГБ;

- мобільний iPhone чорного кольору модель А1530 imei НОМЕР_6 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 ;

- грошові кошти банкнотами номіналом 10, 2 і 1 гривня на загальну суму 22 гривні;

- мобільний телефон «Nokia 6700с-1» ІМЕІ НОМЕР_8 з СІМ-карткою оператора ТОВ «Лайфсел» номер НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон «Бравіс» ІМЕІ НОМЕР_10 з двома СІМ-картками оператора ТОВ «Лайфсел» № НОМЕР_11 та № НОМЕР_12 ;

- - карточка Transcend micrо 1GB № НОМЕР_13 , - шляхом заборони відчуження, розпорядження іншим чином, та користування означеним майном.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1