11/775/12/2016(м)
266/4648/14-к

Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.115 ч.2 п.6, 12, 115 ч.2 п.1, 9,13, Доповідач ОСОБА_2
187 ч.4,289 ч.3, 185 ч.2,309 ч.2, 357 ч.3 КК України

іменем У к р а ї н и
16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілих ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11
підсудних ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі апеляційні скарги прокурора, представника потерпілих ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2015 року, якою кримінальна справа за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.6, 12, 115 ч.2 п.1,9,12,13, 187 ч.4, 289 ч.3, 185 ч.2, 309 ч.2, 357 ч.3 КК України по відношенню
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грека, уродженця селища Велика Новосілківка Донецької області, громадянина України, маючого професійно технічну освіту, приватного підприємця, одруженого, не судимого, мешкаючого та зареєстрованого в будинку АДРЕСА_1 ,-
кримінальна справа за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.6,12, 115 ч.2 п.1,9,12,13, 187 ч.1, 187 ч.4, 289 ч.3,185 ч.3, 185 ч.2, 309 ч.2, 357 ч.3 КК України по відношенню
ОСОБА_13 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Донецька Донецької області
громадянина України, грека, маючого професійно технічну освіту, не працюючого, не судимого,
мешкаючого в будинку
кримінальна справа за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.6,12, 115 ч.2 п.1,9,12,13, 187 ч.4, 289 ч.3, 185 ч.3, 185 ч.2, 309 ч.2, 357 ч.3 КК України по відношенню
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця селища Велика Новосілківка Донецької області, громадянина України, грека, маючого середню освіту, не працюючого, не судимого, мешкаючого в будинку АДРЕСА_1 ,-
кримінальна справа за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України по відношенню

ОСОБА_15 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища міського типу Велика
Новосілківка Донецької області, громадянина України, маючого професійно технічну освіту, не судимого, мешкаючого в квартирі АДРЕСА_2 ,-
повернута прокурору для організації додаткового розслідування,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2015 р. кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 повернута прокурору для організації додаткового розслідування.
23 вересня 2010 року, у денний час, у ОСОБА_12 з корисних мотивів з метою наживи, виник умисел на умисне вбивство з корисних мотивів і напад з метою заволодіння майном і транспортним засобом раніше знайомого ОСОБА_16 .
В цей же день, ОСОБА_17 запропонував скоїти даний злочин групі осіб, зі своїм синам - ОСОБА_13 та ОСОБА_13 , на що вони дали свою згоду, вступивши таким чином в злочинну змову на вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка піддалася нападу, і незаконне заволодіння транспортник засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
При цьому, вони заздалегідь розробили план і розподілили ролі, згідно яких, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_18 займається викопуванням ям за певну плату з допомогою екскаватора ОСОБА_19 мав шляхом обману, під приводом того, щоб показати металеву трубу, яку він нібито мав викопати, приїхати з ОСОБА_20 , ОСОБА_19 ОСОБА_13 і ОСОБА_13 до лісосмуги, розташованої за смт. Велика Новосілка Донецької області, а також з метою подолання можливого опору ОСОБА_21 , утримувати його.
ОСОБА_13 , згідно з раніше розробленим планом повинен був, сидячи на задньому сидінні автомобіля за сидінням ОСОБА_22 , накинути на шию останнього мотузку, і заподіяти смерть останнього, а ОСОБА_13 , згідно з розробленим планом повинен був, перебуваючи біля автомобіля, спостерігати за навколишньою обстановкою, з метою повідомити будь-яким способом про появу сторонніх осіб, працівників правоохоронних органів або іншої небезпеки.
23 вересня 2010 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_12 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, згідно з раніше розробленим планом, запропонував ОСОБА_21 проїхати з ним, ОСОБА_13 і ОСОБА_13 в лісосмугу, розташовану за населеним пунктом смт. Великя Новосілка, недалеко від с. Новий Комар Донецької області, нібито для того, щоб показати останньому металеву трубу, яку ОСОБА_21 мав викопати за допомогою його екскаватора, на що ОСОБА_23 погодився.
Після цього, ОСОБА_24 , Харакоз Род.В.. ОСОБА_13 і ОСОБА_21 на автомобілі марки «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 . , який належить ОСОБА_25 , яким ОСОБА_21 керував на підставі довіреності на праві керування та розпорядження, прибули на ділянку місцевості, розташовану в 2-х кілометрах 900 метрів від південно-західної околиці с.Новий Комар Великоновосілківського району Донецької області, де ОСОБА_13 , за розробленим планом, вийшов з автомобіля і став спостерігати за навколишньою обстановкою, з метою у разі необхідності повідомити будь-яким способом про появу сторонніх осіб, чи іншої небезпеки, сприяючи тим самим реалізації єдиного злочинного умислу. Харакоз ОСОБА_26 , діючи за розробленим планом, з метою реалізації спільного злочинного умислу, перебуваючи в салоні автомобіля, сидячи на сидінні позаду ОСОБА_21 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, напав на останнього, при цьому застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я, накинув на шию заздалегідь приготовлену їм в якості зашморку мотузку, яку став затягати. ОСОБА_21 став чинити активний опір його діям, а саме пальцями рук намагався відтягнути від своєї шиї мотузку, але ОСОБА_19 , який знаходився на сусідньому сидінні, бажаючи настання смерті ОСОБА_21 , з метою полегшення дій ОСОБА_13 , спрямованих на умисне вбивство, руками схопив обидва передпліччя ОСОБА_21 і став утримувати, позбавляючи останнього можливості припинити злочинні дії. Таким чином ОСОБА_27 .В.. Харкоз ОСОБА_28 і ОСОБА_24 , реально усвідомлюючи, що від їх дій неминуче настане смерть ОСОБА_21 , утримували останнього в такому стані до тих пір, поки ОСОБА_21 не помер.
Після цього, з метою приховування злочину, витягли труп ОСОБА_21 з салону автомобіля та привезеними з собою лопатами закопали на місці вчинення злочину.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_21 були заподіяні три синця на передній поверхні в середній третині правого передпліччя і два синці по передній поверхні середньої третини лівого передпліччя, горизонтальна незамкнута странгуляційна борозна у вигляді зигзагоподібної смуги тиску на передній поверхні шиї у середньо-нижній третині, крововиливи у підшкірну клітковину і м`язи шиї по передній поверхні, перелом зі зміщенням і крововиливи 2-4 хрящових кілець трахеї, відносяться до тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Причиною смерті ОСОБА_21 стала механічна асфіксія від одноразового здавлення шиї петлею м`якого типу, яка затягувалася сторонньої рукою, супроводжувалася загальноасфиксическими ознаками.
Після цього, ОСОБА_13 , ОСОБА_19 і ОСОБА_13 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, заволоділи майном, що належить потерпілому ОСОБА_21 , а саме: грошима в сумі 2800 гривень, мобільним телефоном «Samsung SGH- D780» вартістю 1000 гривень, завдавши збитків на суму 3800 гривень, після чого діючи умисно, повторно заволоділи автомобілем марки «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_21 , вартістю 73 806,01 гривень, завдавши значних матеріальних збитків, на якому з викраденим з місця скоєння злочину зникли і який згодом знищили шляхом підпалу, з метою приховання слідів злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.
Крім того, 24 вересня 2010 року, в денний час, ОСОБА_19 , ОСОБА_13 і ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в 4-х кілометрах від північно-західної околиці с. Новий Комар Великоновосілківського району Донецької області, умисно, з метою полегшення подальшого пересування на автомобілі «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 , якими вони заволоділи 23 вересня 2010 року при розбійному нападі та умисному вбивстві ОСОБА_21 , з салону зазначеного автомобіля незаконно заволоділи паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_21 та іншими важливими особистими документами, а саме: довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера на його ім`я , водійським посвідченням і талоном до нього, техпаспортом на автомобіль «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_25 , довіреністю на право керування зазначеним автомобілем на ім`я ОСОБА_21 , страховим полісом на зазначений автомобіль, свідоцтвом про реєстрацію технологічного транспортного засобу - екскаватора НОМЕР_2 , біржовим договором купівлі-продажу зазначеного екскаватора на ім`я ОСОБА_21 .
Крім того, 24 вересня 2010 року, в денний час, ОСОБА_19 , ОСОБА_13 і ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в 4-х кілометрах від північно-західної околиці с. Новий Комар Великоновосілківського району Донецької області, умисно, повторно, з корисливих спонукань, з салону автомобіля «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 , якими вони заволоділи при розбійному нападі та умисному вбивстві ОСОБА_21 , таємно викрали належне ОСОБА_21 майно, а саме: домкрат вартістю 480 гривень; два акустичних динаміка вартістю 432 гривень, балонний ключ вартістю 70 гривень, СД-лиск вартістю 20 гривень, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 1 002 гривні, після чого розпорядилися викраденим майном на свій розсуд.
Крім того, впродовж тривалого часу між ОСОБА_19 і ОСОБА_29 склалися неприязні стосунки на ґрунті чого 24.09.2010 року у ОСОБА_19 з помсти виник умисел на вчинення протиправного заподіяння смерті ОСОБА_29 .
Даний злочин ОСОБА_19 запропонував вчинити своїм синам - ОСОБА_13 і ОСОБА_13 , на що вони дали свою згоду, вступивши таким чином у попередню змову на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_29 .
При цьому вони заздалегідь розробили план і розподілили ролі, згідно яких ОСОБА_13 з метою наведення підозри у вчиненні злочину на раніше ними вбитого ОСОБА_21 і введення в оману правоохоронних органів про них як осіб, які вчинили цей лочин, повинен був на викраденому при розбійному нападі та умисному вбивстві ОСОБА_21 автомобілі «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 , прибути в с. Роздольне Великоновоселковского району Донецької області, де, зупинившись біля належного ОСОБА_29 кафе «Діметра», достовірно знаючи про те, що ОСОБА_29 щодня працює в кафе і його робочий день закінчується в вечірній час, повинен був спостерігати за тим, як останній вийде з кафе і почне рухатися на своєму автомобілі - вантажному пікапу ЗАЗ 110557 держномер НОМЕР_3 по автодорозі, що веде з с. Роздольне в смт. Велика Новосілка Донецької області. Після цього ОСОБА_13 повинен був їхати на автомобілі «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 , за ОСОБА_29 після чого умисно, з метою зупинки автомобіля останнього, повинен був здійснити зіткнення з його автомобілем. В цей же час ОСОБА_19 і ОСОБА_30 згідно з раніше розробленим планом, повинні були спостерігати за тим, як ОСОБА_29 сяде в автомобіль і почне рух. Після цього ОСОБА_13 і ОСОБА_19 на своєму автомобілі повинні були прослідувати за ОСОБА_29 і Харакоз Род.В.. Після зупинки автомобіля ОСОБА_29 ОСОБА_19 повинен був зупинити автомобіль у місці вчинення зіткнення і перебувати в салоні, спостерігаючи за навколишньою обстановкою, з метою запобігання будь-яким способом на появу сторонніх осіб, працівників правоохоронних органів або іншої небезпеки, сприяючи тим самим реалізації єдиного злочинного умислу. Харакоз ОСОБА_26 повинен був вийти з автомобіля і, використовуючи заздалегідь заготовлену гладкоствольну вогнепальну зброю, вчинити умисне вбивство ОСОБА_29 , зробивши з нього постріл.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_29 , 24 вересня 2010 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_13 керуючи автомобілем «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 , і ОСОБА_19 разом з ОСОБА_13 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101 держномер НОМЕР_4 , за попередньою змовою групою осіб, будучи особами, які раніше скоїли умисне вбивство, прибули на вул. Першотравневу в с. Раздолне Великоновосілківського району Донецької області, де знаходячись біля будинку № 21/2 стали спостерігати за автомобілем - вантажним пікапом ЗАЗ 110557 держномер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_29 і що знаходяться біля входу в приміщення кафе «Діметра», розташованого по вул. Первомайській в с. Роздольне Великоновосілківського району Донецької області. 25.09.2010 року, приблизно о 01 годину 00 хвилин, Харакоз Род, ОСОБА_13 і ОСОБА_19 побачили, що ОСОБА_29 і його співмешканка ОСОБА_31 сіли в автомобіль і почали рух по автодорозі, що веде в смт. Велика Новосілка Донецької області, почали рухатися за ними. У цей час у ОСОБА_19 , ОСОБА_13 і ОСОБА_13 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_31 з метою приховування умисного вбивства ОСОБА_29 , тобто умисне вбивство двох осіб.
Після цього, ОСОБА_13 , 25.09.2010 року, приблизно о 01 год., реалізуючи спільний злочинний умисел, виїхавши на автодорогу напрямком с. Богатир смт.Велика Новосілка Донецької області, проїхавши 300 метрів від показника «Раздольне», діючи умисно, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, керуючи автомобілем «KIA Magentis» держномер НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_29 і в якому перебувала ОСОБА_32 що призвело автомобіль потерпілого ЗАЗ 110557 держномер НОМЕР_3 до втрати курсової стійкості і перекидання в кювет з лівої сторони автодороги, виконавши дії згідно з раніше розробленим планом. Після цього до місця зіткнення під`їхали ОСОБА_19 і ОСОБА_13 , де ОСОБА_19 , будучи особою, яка раніше вчинила вбивство, згідно з раніше розробленим планом залишився в автомобілі спостерігати за навколишнім середовищем з метою попередження яким-небудь способом про небезпеку, сприяючи тим самим реалізації єдиного злочинного умислу. Харакоз ОСОБА_26 , згідно з раніше розробленим планом, дістав з наявного у нього рюкзака заздалегідь заготовлене для протиправного заподіяння смерті, споряджене двома мисливськими патронами 12 калібру гладкоствольну вогнепальну зброю і вийшов з автомобіля. Після цього ОСОБА_13 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, підійшовши до автомобіля ЗАЗ 110557 держномер НОМЕР_3 , біля якого знаходилися ОСОБА_29 і ОСОБА_31 , здійснив один постріл у спину ОСОБА_29 , після чого з метою доведення спільного злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті двом особам та умисне вбивство з метою приховання іншого злочину, здійснив один постріл у грудну клітку ОСОБА_31 , в результаті чого останні померли на місці.
Після цього ОСОБА_13 , ОСОБА_13 і ОСОБА_19 втекли з місця вчинення злочину.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_13 , ОСОБА_19 і ОСОБА_13 , ОСОБА_29 були заподіяні: садна спинки носа, синець передної поверхні живота, забиття передньої поверхні правого і лівого колінних суглобів, передньої поверхні верхніх третин обох гомілок, рана лівої гомілки, рани задньої поверхні грудної клітини з дрібними округлими ранами по лівому краю рани, від якої відходить рановий канал в напрямку ззаду наперед, знизу вгору кілька зліва направо, що проходить через шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`язи, 9 і 10 ребра зліва, пошкоджуючи нижню частку лівої легені, околосерцеву сумку і зліва закінчується в м`язи лівого шлуночка серця і в грудному відділі аорти, що має довжину 21-23 см у вигляді розширюючої досередини «воронки» множинними раневими каналами, гемопневматоракс, нерівномірне кровонаповнення і гострі динамічні розлади у внутрішніх органах, набряк головного мозку і легенів, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Причиною смерті ОСОБА_29 стало сліпе дробове вогнепальне поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, серця і грудного відділу аорти, які ускладнилися рясною крововтратою, що призвела до недокрів`я внутрішніх органів.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_13 , ОСОБА_19 і ОСОБА_13 , ОСОБА_31 було заподіяно: смугасті садна на тильній поверхні лівої кисті біля кореня 1 -2 пальців, подряпина передньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, садна гребеня правої клубової кістки, на передній поверхні лівого колінного суглоба, на передній поверхні верхньої третини лівої гомілки, синця лівого стегна, лівого колінного суглоба; рана правої молочної залози з синцем трикутної форми у лівого краю рани, яка сліпо закінчується в підшкірно-жировій клітковині, рана розташована по середньо-ключичній лінії, в проекції 7-8 ребер, по краях якої у верхнього краю 3, в області правого краю - 2 та області нижнього краю - 6 ран округлої форми, а також в області лівого краю рани є 2 синця трикутної форми з осадненням в центрі, ця рана є продовженням рани №1, від якої виходить рановий канал у напрямку спереду назад, зверху вниз і кілька праворуч наліво, що проходить через шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`язи, 8 і 9-е ребра, пошкоджуючи праву частку печінки, паранефральну клітковину, верхній полюс правої нирки, дванадцятипалу кишку, брижі тонкої кишки, черевну аорту, і сліпо закінчується в поперековій м`язі, і має довжину 18-20 см у вигляді розширюється досередини «воронки» множинними раневими каналами, гемоперитонеум, нерівномірне кровонаповнення і гострі динамічні розлади у внутрішніх органах, набряк головного мозку і легенів, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Причиною смерті ОСОБА_31 стало вогнепальне сліпе дробове поранення грудної клітини та живота, ушкодження 8 і 9 ребер справа, печінки, дванадцятипалої кишки, правої нирки, голівки підшлункової залози, брижі тонкого кишечника, черевної аорти, що ускладнилося нерівномірним кровенаповненням і гострим гемодинамічним розладом у внутрішніх органах, гемоперитонеумом і набряком головного мозку і легень.
Крім того, ОСОБА_13 , ОСОБА_19 і ОСОБА_13 , в не встановлений слідством місці та час, діючи за попередньою змовою, переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту умисно, незаконно, в порушення Закону України «Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», придбали рослини дикоростучої коноплі, які перенесли до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом механічного впливу (перетирання), незаконно виготовили особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, і стали зберігати за місцем свого проживання, без мети збуту.
26 вересня 2010 року, о 20 годині 55 хвилин, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_13 , ОСОБА_13 і ОСОБА_19 в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , працівниками міліції було виявлено та вилучено: в шухляді тумби, розташованої у спальній кімнаті будинку, на підлозі на другому поверсі будинку, на сходах, що ведуть у підвал і підвальному приміщенні на підлозі речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом.
27 вересня 2010 року, об 11 годині 35 хвилин, у ході проведення огляду території, прилеглої до будинку АДРЕСА_1 , серед будівельного цегли, складеного у дворі, працівниками міліції було виявлено та вилучено два поліетиленових пакети з речовиною рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом.
Всього співробітниками міліції було виявлено та вилучено 1469, 598 грам речовини рослинного походження, яке є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом і загальною вагою в перерахунку на суху речовину 1334,89 грам, що є великим розміром, яке ОСОБА_13 , ОСОБА_19 і ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб незаконно придбали, виготовили і зберігали за місцем свого проживання, без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_13 і ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою групою осіб, 15 травня 2008 року, приблизно о 23-00 години, умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, прийшли до будинку АДРЕСА_3 , де через огорожу проникли на територію зазначеного домоволодіння, після чого, шляхом злому замка дверей, проникли в приміщення господарської будівлі, що є сховищем майна, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_33 , а саме мопед марки «Suzuki lets-3», ; вартістю 2414 гривень 69 копійок, заподіявши потерпілій ОСОБА_34 майнову шкоду на зазначену суму. Після цього ОСОБА_15 і ОСОБА_13 з викраденим з місця скоєння злочину зникли,
Крім того, вони ж, 16 травня 2008 року, приблизно о 02-00 години, діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, прийшли до будинку АДРЕСА_4 , де через хвіртку проникли на територію зазначеного домоволодіння, після чого шляхом злому замка дверей, проникли в приміщення господарської будівлі, що є сховищем, звідки таємно викрали майно, що належить ОСОБА_35 , а саме мопед марки «Honda dio Chesta AF3403», вартістю 2700 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_35 майнову шкоду на зазначену суму.
Крім того, ОСОБА_13 , 18 жовтня 2009 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, прийшов до свого знайомого ОСОБА_36 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , з метою взяти у борг грошові кошти в сумі 100 гривень, на що останній відповів йому відмовою. Під час перебування у зазначеній квартирі ОСОБА_13 стало відомо, що через деякий час до ОСОБА_37 приїде їх спільний знайомий ОСОБА_38 .
Харакоз ОСОБА_26 , відчуваючи матеріальні труднощі, припускаючи, що у ОСОБА_39 можуть перебувати кошти та інше цінне майно, з корисливих мотивів, вирішив здійснити напад на ОСОБА_39 з метою заволодіння його майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, на яку здійснили нападу.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_13 вийшов на вулиці та знайшовши у не встановленому слідством місці предмет, схожий на пістолет, пройшов в палісадник, розташований навпроти першого під`їзду будинку АДРЕСА_6 , де став чекати приїзду ОСОБА_40 .
19 жовтня 2009 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин. ОСОБА_41 на автомобілі таксі приїхав до першого під`їзду вищевказаного будинку, до останнього назустріч вийшов з під`їзду ОСОБА_42 .
Після цього, приблизно о 01 година 35 хвилин, ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_40 і ОСОБА_43 , направляючи предмет, схожий на пістолет, в їх бік і словесно погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, зажадав від потерпілих пройти за ним в палісадник. ОСОБА_41 і ОСОБА_42 , реально сприймаючи погрози ОСОБА_13 і побоюючись за своє життя і здоров`я, пройшли слідом за ОСОБА_13 в палісадник, де останній, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, наказав потерпілим стати на коліна і передати наявні при них матеріальні цінності. ОСОБА_41 і ОСОБА_42 , побоюючись загрози застосування насильства, небезпечного для їх життя і здоров`я, виклали на землю наявні при них предмети і матеріальні цінності, а саме: ОСОБА_41 виклав ключі від квартири та гроші в сумі 250 гривень, а Фарахат Набіль виклав ключ від квартири. Після цього ОСОБА_13 , з метою заволодіння чужим майном, обшукав одяг потерпілих, нічого не виявивши.
Таким чином, ОСОБА_13 заволодів грошима в сумі 250 гривень, що належать ОСОБА_41 , завдавши йому збитків на вказану суму, а також трьома ключами, що належать останньому і не становлять матеріальної цінності. Крім того, ОСОБА_13 заволодів ключем і брелоком, що належать ОСОБА_36 , які не становлять матеріальної цінності, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Він же, 19 жовтня 2009 року, після скоєння розбійного нападу на ОСОБА_40 і ОСОБА_43 , з метою таємного викрадення чужого майна, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_41 проживає за адресою: АДРЕСА_7 . маючи при собі ключ від вищевказаної квартири, яким заволодів раніше при вищевказаних обставинах, прибув за вказаною адресою. Після цього, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, з допомогою раніше викрадених ключів, незаконно проник до приміщення зазначеної квартири, що є житлом ОСОБА_39 , звідки таємно викрав майно, що належить останньому, а саме: ноутбук «Самсунг» з чохлом; срібний браслет вагою 10 грам; механічні наручні годинники; мобільний телефон «Самсун»; мобільний телефон «Шарп» не представляє матеріальної цінності; гаманець, грошові кошти в сумі 2500 гривень; паспорт громадянина ОСОБА_44 на ім`я ОСОБА_45 , не представляє матеріальної цінності; три пластикові банківські картки і чотири дисконтні картки на ім`я ОСОБА_45 , які не мають матеріальної цінності, а також туалетну: воду «212», всього на загальну суму 8300 гривень, причин потерпілому ОСОБА_46 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Крім того ОСОБА_13 і ОСОБА_15 , 12 липня 2009 року, приблизно о 01 годину 00 хвилин, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в стану алкогольного сп`яніння, умисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, прийшли до будинку АДРЕСА_8 , де через огорожу проникли на територію зазначеного домоволодінні я, після чого шляхом злому замка дверей, проникли в приміщення гаража, який є сховищем, звідки таємно викрали майно, що належить ОСОБА_47 , а саме: мопед марки «Tnrp-AT50QT-9» вартістю 4900 гривень, завдавши п потерпілому ОСОБА_47 майнову шкоду на зазначену суму. Після цього ОСОБА_15 і ОСОБА_13 з викраденим з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
Вони ж, 17 липня 2009 року, приблизно в 24 години, діючи за попередньою змовою групою осіб умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в сховище прийшли до будинку АДРЕСА_9 , де через огорожу проникли на територію зазначеного домоволодіння, після чого, шляхом злому замка дверей, проникли в приміщення гаража, яке є сховищем, звідки таємно викрали майно, що належить ОСОБА_48 , а саме мопед марки «Ямаха»; вартістю 3000 гривень, спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після цього ОСОБА_15 і ОСОБА_13 з викраденим з місця скоєння злочину зникли, наказавши їм за своїм розсудом.
Не погодившись з ухвалою суду про повернення справи на додаткове розслідування, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, кримінальну справу направити в суд першої інстанції для розгляду в тому же складі суду.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що суд безпідставно зробив висновки про незаконність постанови від 25.09.2010 р. про призначення по справі кількох слідчих, яка нібито винесена некомпетентною особою, а саме заступником начальника СУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_49 , проте підписана слідчим ОСОБА_50 , який на думку суду, не мав на це право. Спростовує прокурор і твердження суду, викладене в ухвалі, стосовно того, що слідчий ОСОБА_51 незаконно увійшов до складу слідчої групи, як слідство незаконність цієї постанови та як наслідок, незаконність всіх подальших процесуальних рішень та дій під час досудового розслідування. Прокурор вважає висновок суду про незаконність постанови про порушення кримінальної справи та створення групи слідчих від 25.09.15 року слідчим ОСОБА_52 неспроможним.
На думку прокурора твердження суду про порушення з боку слідства правил об`єднання епізодів справ, підписання постанови про порушення кримінальної справи та призначення по справі кількох слідчих є бездоказовими, ґрунтуються лише на припущеннях і не є підставою для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.
Прокурор вважає безпідставними висновки суду, покладені в основу ухвали про повернення справи на додаткове розслідування щодо відсутності ретельної перевірки під час слідства версії підсудних про їх непричетність до скоєння умисних вбивств ОСОБА_21 , ОСОБА_53 и ОСОБА_29 та причетність до вчинення цих злочинів інших осіб.
Вважає хибними і висновки суду, викладені в ухвалі, стосовно не встановлення слідством мотиву скоєння вбивств ОСОБА_21 , ОСОБА_53 и ОСОБА_29 , що на думку суду, виключає можливість правильної правової кваліфікації дій підсудних та постановлення судом законного та обґрунтованого вироку. Це твердження суду взагалі не відповідає обставинам вчинення злочину, встановлених слідством та викладеним в обвинувальному висновку, згідно якого вбивство ОСОБА_21 було вчинено з корисних мотивів, вбивство ОСОБА_29 з помсти, а вбивство ОСОБА_31 з метою приховати інший злочин.
Вказує, що ці обставини, викладені судом в ухвалі, не є підставою для повернення справи на додаткове розслідування, оскільки тільки суд при постановленні вироку вправі робити висновки про достатність чи відсутність доказів, зібраних слідством по справі, винність чи не винність осіб, які обвинувачуються, що узгоджується з рекомендаціями, викладеними в п.13 Постанови Пленуму ВСУ №2 «Про практику застосування судами, законодавства, яке регулює повернення справ на додаткове розслідування».
З тих саме підстав прокурор оспорює доводи, наведені судом про незаконність затримання ОСОБА_54 та ОСОБА_55 25.09.10 р., посилаючись на те, що цим обставинам суду слід давати оцінку за результатами проведення судового слідства, а не повертаючи справу на додаткове розслідування.
Прокурор зауважує, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції, причетних до розслідування цієї кримінальної справи, винесена за результатами перевірки заяв підсудних Харакозів про застосування до них недозволених засобів ведення слідства ніким з учасників процесу в установленому КПК порядку не оскаржена, тому посилання суду в ухвалі на нібито неповноту та односторонність проведення цієї перевірки є ініціативою суду, не передбаченою КПК України.
Крім наведеного, прокурор в апеляції вказав, що суд, в порушення вимог КПК України, не вказав які саме слідчі дії необхідно провести, щоб усунути неповноту досудового слідства.
В своїй апеляції потерпілі - ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та представник потерпілих ОСОБА_7 просять ухвалу суду скасувати, кримінальну справу направити в суд першої інстанції для судового розгляду.
Вважають проведене по справі досудове розслідування повним та об`єктивним, вказують, що під час судового слідства та безпосереднього дослідження доказів по справі вина підсудних в інкримінованих ним злочинах доказується в повному обсязі. Крім того, обвинувачені визнають скоєння ними ряду злочинів.
Вказують, що недоліки на які вказав суд в ухвалі щодо неповноти або неправильності досудового розслідування могли бути усунуті самим під час судового слідства згідно ст. 315 - 1 КПК України (1960 р) Проте суд не використав цю можливість, не вжив заходів для усунення виявлених недоліків з метою постановлення обґрунтованого вироку, а навпаки затягує розгляд справи.
Захисник ОСОБА_10 , в своїй апеляції просить змінити підсудним запобіжний захід з тримання під вартою на особисте забов`язання, або передати на особисту поруку народних депутатів України, і іншій частині просить залишити ухвалу суду без зміни. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана ухвала в частині відмови захиснику у зміні підсудним запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який є необґрунтованою, а тому підлягає зміні.
Зауважує, що підсудні Харакоз ОСОБА_28 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 тривалий час, а саме з 2010 року утримується під вартою, а судами, які раніше розглядали справу по суті інкримінованого їм обвинувачення взагалі не розглядалося питання про продовження їм строку тримання під вартою бо предметом розгляду була сама кримінальна справа, або апеляційні скарги, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Вважає, що всі суди, ухвалюючи свої рішення, незаконно залишали підсудним запобіжний захід у вигляді триманні під вартою, що суперечить вимогам ст.275,365 КПК України. Судові рішення, постановлені по справі не містять висновків та доводів у підтвердження законності перебування підсудних під вартою під час судового розгляду та даних про обрання, скасування або зміну запобіжного заходу судом, оскільки строк тримання під вартою під час досудового слідства закінчується в день надходження справи до суду.
Захисник зазначає, що після надходження справи до суду перебіг строків тримання під вартою зупиняється, тому суд своєю вмотивованою постановою чи ухвалою повинен розглянути це питання. Сторона захисту вважає, що на даний час обставини змінилися і потреба в обраному запобіжному заході у виді тримання під вартою щодо підсудних відпала.
Вислухавши доповідача, прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги та вимоги заявлені представником потерпілих та потерпілими по справі, заперечував проти апеляції захисника ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які підтримали свої апеляційні вимоги та вимоги прокурора, заперечували проти апеляції захисника, захисника ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 та підсудних Харакозів, які наполягали на задоволенні апеляційних вимог захисника та заперечували проти апеляції прокурора та потерпілих, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши апеляційні доводи всіх учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, представника потерпілих ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а апеляція захисника ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Правовою підставою для повернення справи на додаткове розслідування є ст. 281 КПК України (в ред. 1960 р.), за якою повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні. За рекомендаціями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 11.02.15 р. № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» питання про те, чи перешкоджає порушення закону, допущене під час порушення справи, провадження слідства перешкоджає судовому розгляду і вирішується залежно від того, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів учасників процесу воно призвело і чи є можливість поновити ці права та інтереси. Кримінальна справа у будь-якому разі не може бути розглянута судом, якщо вона була порушена некомпетентною особою, її розслідування проводила не уповноважена на це особа, яка підлягала відводу, було порушено вимоги КПК України про обов`язковість пред`явлення обвинувачення і надання матеріалів розслідування для ознайомлення; при проведенні слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи послугами перекладача.
Допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою повернення справи на додаткове розслідування. За наявності відповідних підстав такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими.
Вивчивши мотиви, наведені судом, в оскаржуваній ухвалі щодо процесуальних порушень ст. 114, 114 -1, 119 КПК України (в редакції 1960 р), зокрема щодо порушення правил об`єднання кількох кримінальних справ за підозрою у вчиненні кількох злочинів одних і тих саме осіб та доручення проведення слідства по справі кільком слідчим, колегія суддів вважає їх надуманими та погоджується у цій частині з апеляційними твердженнями прокурора про їх безпідставність.
Висновки суду про незаконність постанови про призначенні по кримінальній справі кількох слідчих від 25.09.10 року (а/с 7 т.1) через нібито невідповідність підпису заступника начальника СУ ГУМВД України в Донецькій області ОСОБА_56 , а також незаконність постанов, винесених під час слідства слідчим ОСОБА_57 , який, на думку суду, незаконно об`єднував провадження за іншими злочинними епізодами з провадженням № 54-77, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки ці висновки є бездоказовими, суперечать всім іншим процесуальним документам, складеним під час слідства, ґрунтуються виключно на припущеннях суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим твердження суду щодо неправильності досудового слідства та всіх наступних проведених по справі процесуальних дій та прийнятих рішень після 25.09.10 р. з цих підстав.
Аналізуючи апеляційні доводи прокурора, представника потерпілих та потерпілих про незаконність винесеної ухвали суду та погоджуючись з ними колегія суддів виходить з наступного.
Колегія суддів не вважає достатньою підставою для повергнення справи на додаткове розслідування міркування суду, викладені в ухвалі, про відсутність ретельної перевірки слідством версії підсудних про їх непричетність до скоєння умисних вбивств ОСОБА_21 , ОСОБА_53 и ОСОБА_29 та причетність до вчинення цих злочинів інших осіб.
З цього приводу слід зазначити, що суд під час розгляду справи повинен був керуватися ст. 275 КПК України (в ред.. 1960 р.), за якою розгляд справи судом проводиться виключно стосовно підсудних в межах пред`явленого їм обвинувачення. Цією нормою КПК також передбачено, що у разі необхідності доповнити, змінити обвинувачення або порушити кримінальну справу за новим обвинуваченням або щодо інших осіб суд повинен додержуватися правил, викладених в ст.276,277,278 КПК України, чого у даному випадку не відбулося.
Колегія суддів вважає хибними і висновки суду, викладені в ухвалі про повернення справи на додаткове розслідування, стосовно відсутності мотиву скоєння вбивств ОСОБА_21 , ОСОБА_53 и ОСОБА_29 , що на думку суду, виключає можливість правильної правової кваліфікації дій підсудних та постановлення судом законного та обґрунтованого вироку. Це твердження суду взагалі не відповідає обставинам вчинення злочину, встановлених слідством у межах вимог ст.64 КПК України, та викладеним в обвинуваченні, за яким вбивство ОСОБА_21 було вчинено з корисних мотивів, вбивство ОСОБА_29 з помсти, а вбивство ОСОБА_31 з метою приховати інший злочин.
Зі змісту оскаржуваної ухвали суду виходить, що суд фактично переконався у порушенні слідством вимог ст. 45, 47 ч.1 КПК України щодо порядку запрошення та призначення захисників всім трьом підсудним Харакозам, вирішуючи це питання самостійно, призначаючи їм захисників без їх дозволу та згоди на первісних етапах слідства. Через незворотне порушення права на захист Харакозів, суд спростував з цих підстав всі докази, зібрані на підставі їх пояснень 25-30 вересня 2010 року, де вони визнавали свою вину у вбивствах, що є підставою для постановлення виправдувального вироку по справі.
Проте суд, проаналізувавши всі докази з точки зору їх достатності, допустимості та законності, змістовно виклавши в ухвалі свої мотиви, прийшов до не обґрунтованого процесуального рішення, зазначив, що ці обставини виключають можливість винесення як виправдувального, так і обвинувального вироку по справі та безпідставно повернув справу на додаткове розслідування прокурору, діючи всупереч змісту ст. 281 КПК України ( в ред.1960 р.)
Аналізуючи інші підстави, викладені судом в ухвалі про повернення справи на додаткове розслідування, зокрема не відповідність матеріалам справи часу затримання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 25.09.10 р., порушення принципів незалежності та безсторонності при проведенні перевірки заяв підсудних Харакозів про застосування до них під час слідства тортур та жорстокого поводження, викладених в рішенні Европейського суду з прав людини від 16.06.08 р. «Яременко проти України», аналіз інших обставин, які дали суду можливість прийти до висновків протилежних, викладеним в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції, причетних до розслідування цієї справи, на думку колегії суддів, в сукупності з іншими дослідженими та проаналізованими судом доказами є підставою для постановлення вироку по справі згідно ст. 323, 324, 327 КПК України, а не підставою для повернення справи на додаткове розслідування.
Приймаючи рішення в межах апеляційних вимог представника потерпілих, потерпілих та прокурора колегія суддів погоджується з тим, що суд в ухвали не навів підстав для повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неправильності або неповноти слідства. Обставини, викладені судом в оскаржуваній ухвалі, фактично є оцінкою досліджених судом доказів, оскільки тільки суд при постановленні вироку вправі робити висновки про достатність чи відсутність доказів, зібраних слідством по справі, винність чи не винність осіб, які обвинувачуються та кваліфікацію їх дій.
Крім наведеного, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора та потерпілих про те, що суд, в порушення вимог КПК України та рекомендацій, викладених в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11.02.05 р. № 2 , не вказав які саме слідчі дії необхідно провести, щоб усунути неповноту та неправильність досудового слідства за спливом майже шести років після подій вчинених злочинів та допустив тяганину.
Колегія суддів відмовляє у апеляційних вимогах захиснику підсудних адвокату ОСОБА_10 , які є аналогічними за змістом з її клопотанням про незаконність утримання підсудних Харакозів під вартою та обрання їм більш м`якого запобіжного заходу у виді передачі на особисту поруку та виходить з наступного.
Апеляційні твердження захисника щодо зупинення або припинення дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо підсудних під час судового розгляду колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах КПК України
(в редакції 1960 р).
Запобіжний захід у виді тримання під вартою всім трьом підозрюваним а потім обвинуваченим Харакозам під час досудового слідства був обраний, а потім продовжений судом за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором на підставі ст. 165, 165-1 КПК України (в ред. 1960 р). Під час попереднього розгляду справи, суд, діючи у межах повноважень, визначених ст. 237 КПК України (в ред. 1960 р), вирішив питання про продовження підсудним строку тримання під вартою на час судового розгляду і не навів підстав для скасування або зміни їм запобіжного заходу. При неодноразових судових розглядах та переглядах цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій суд продовжував підсудним виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою, не знаходячи підстав для зміни їм запобіжного заходу на більш м`який, хоча це питання і було предметом обговорення з учасниками процесу. Таким чином, дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підсудних Харакозів продовжується згідно норм КПК України (в ред. 1960 р), до набрання вироком законної сили.
Вимоги захисника щодо доцільності заміни підсудним запобіжного заходу на більш м`який, зокрема на особисту поруку народних депутатів України та командиру добровольчого батальону ОУН з підстав недоведеності їх вини є передчасними, оскільки вина або невинуватість підсудних у вчиненні інкримінованих їм злочинів може були встановлена лише за вироком суду, а не за міркуваннями захисника.
Колегія суддів відкидає і твердження захисника про зміну умов та зникнення ризиків, які обумовлювали тримання підсудних під вартою протягом тривалого часу та погоджується з висновками суду в цій частині, оскільки виключний запобіжний захід щодо підсудних обумовлений особливою тяжкістю, зухвалістю та кількістю злочинів, у яких вони обвинувачуються, особами підсудних, які є членами однієї родини, мають міцні соціальні та родинні зв`язки, враховуючи данні характеризуючи їх особи, рід занять до затримання, причетність до діяльності правоохоронних органів.
Враховуючи наведені чинники у сукупності, політичну обстановку в країні, колегія суддів вважає, що підсудні Харакоз, знаходячись на свободі можуть незаконно впливати на свідків та інших учасників процесу, ухилитися від суду або перешкоджати суду у здійсненні правосуддя. Тому обрання більш м`якого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, не забезпечить належну процесуальну поведінку підсудних на час судового розгляду справи.
Інші доводи викладені в апеляційній скарзі захисника не спростовують наведених висновків та не можуть вплинути на постановлення іншого процесуального рішення по справі.
Керуючись ст. 365, 366 КПК України (в ред. 1960 р) , колегія суддів -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та представник потерпілих ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 запобіжного заходу з тримання під вартою на передачу під особисту поруку народним депутатам України ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , командиру Добровольчого батальону ОУН ОСОБА_61 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 16.12.15 року про направлення кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_12 , у скоєнні злочинів, передбачених ст.115 ч.2 п.6, 12,115 ч.2 п.1,9,12,13,187 ч.4,289 ч.3,185 ч.2,309 ч.2,357 ч.3 КК України
ОСОБА_13 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.6, 12,115 ч.2 п.1,9,12,13,187 ч.1, 187 ч.4, 289 ч.3, 185 ч.3,185 ч.2,309 ч.2, 357 ч.3 КК України по відношенню
ОСОБА_13 у скоєнні кримінального правопорушення, передбачен ого ст.115 ч.2 п.6, 12,115 ч.2 п.1,9,12,13, 187 ч.4, 289 ч.3, 185 ч.3,185 ч.2,309 ч.2,357 ч.3 КК України по відношенню
ОСОБА_15 , ст.185 ч.3 КК України прокурору для додаткового розслідування - скасувати в частині направлення справи прокурору для організації додаткового розслідування, а справу повернути для судового розгляду до того ж суду у іншому складі суду.
Ухвалу Приморського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 16.12.15 року в частині залишення без зміни запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо підсудних ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 та залишення без зміни запобіжного заходу в виді підписки про невиїзд щодо підсудного ОСОБА_15 залишити без зміни.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Судді: