Справа № 349/1136/16-к
Провадження № 1-кп/349/88/16
В И Р О К
іменем України
09 листопада 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження номер 0000258 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Йосипівка Рогатинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студента 3 курсу Рогатинського державного аграрного коледжу, раніше несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

представників служби у справах

дітей Рогатинської РДА ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника сектору молодіжної

провенції Рогатинського ВП

Тисменицького ВП ГУНП в

Івано-Франківській області ОСОБА_9

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі).

Злочин вчинено при таких обставинах.

19 вересня 2016 року о 18 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_3 , на автомобілі марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить його вітчиму ОСОБА_10 , не маючи права на керування легковим автомобілем, поїхав в с.Явче Рогатинського району Івано-Франківської області.

Приїхавши у село, ОСОБА_3 попередньо домовившись, підібрав по дорозі свого неповнолітнього товариша ОСОБА_11 , після чого вони удвох направились до місцевої крамниці. По дорозі шину одного із коліс автомобіля було пробито, що унеможливило подальший рух транспортним засобом. Знаючи заздалегідь про те, що у сусідньому господарстві, яке належить ОСОБА_12 , знаходиться автомобіль її чоловіка ОСОБА_13 , марки ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_2 і який перебуває у неробочому стані, у ОСОБА_3 виник умисел на викрадення одного з коліс вказаного автомобіля та заміни колеса, шину якого ним було пробито під час руху.

Про свій злочинний намір він повідомив неповнолітнього ОСОБА_11 , після чого вони вирушили до господарства ОСОБА_12 .

Підійшовши до воріт вказаного господарства, ОСОБА_11 відмовився брати участь у викрадені колеса, оскільки перебував із ОСОБА_12 у родинних стосунках та залишився чекати ОСОБА_3 на вулиці, біля воріт.

У свою чергу , неповнолітній ОСОБА_3 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, відчинив хвіртку воріт та проник таким чином на територію господарства ОСОБА_12 .

Перебуваючи у господарстві потерпілої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи з собою домкрат та гайковий ключ, ОСОБА_3 підійшов до автомобіля марки ВАЗ-2106 та відкрутив від нього переднє праве колесо марки «Barum», вартістю 500 гривень. В подальшому вказане колесо він викотив на вулицю та приєднав до автомобіля, яким керував, а пробите колесо помістив у багажник.

Своїми умисними злочинними діями неповнолітній ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди у розмірі 500 грн.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним повністю та дав такі показання. 19 вересня 2016 року ввечері він взяв автомобіль вітчима та поїхав в с.Явче Рогатинського району. У селі по дорозі підібрав друга, з яким удвох направились до місцевої крамниці. По дорозі він виявив, що пробито шину одного із коліс автомобіля. Тоді в нього виник умисел на викрадення із господарства потерпілої ОСОБА_12 автомобільного колеса. Проникнувши через хвіртку на територію господарства він за допомогою домкрата та гайкового ключа відкрутив від автомобіля переднє праве колесо, яке викотив на вулицю та приєднав до автомобіля, яким керував. Збитки на досудовому слідстві відшкодовано, у вчиненому щиро розкаюється та просив суворо не карати.

Враховуючи, що неповнолітній обвинувачений в присутності захисника та законного представника визнав себе винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, за обставин, які викладені у обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що дії неповнолітнього ОСОБА_3 за ч.1 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабежу) кваліфіковано правильно, а його вина у вчиненому злочині доведена .

У відповідності до вимог ст.66 КК України при призначенні обвинуваченому покарання обставинами, які пом`якшують, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання ним вини, добровільне відшкодування завданої майнової шкоди, вчинення злочину в неповнолітньому віці.
Обставин, які обтяжують покарання та передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання суд також враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості; відомості про особу винного, який вперше притягаються до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та місцем навчання характеризується позитивно, не працює, навчається на 3 курсі Рогатинського державного аграрного коледжу; не перебуває на обліку в секторі молодіжної провенції Рогатинського відділення поліції, виховується без батька, не визнаний інвалідом першої чи другої групи, досягнув віку 16 років.
Частиною першою статті 100 КК України визначено, що громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Покарання у виді громадських робіт буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст.50 КК України.

Згідно ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру.

Оскільки неповнолітній ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості, у вчиненому щиро розкаявся, нових злочинів не вчиняв, позитивно характеризується , навчається, а тому суд приходить до висновку, що він може бути звільнений від покарання у виді громадських робіт із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.

Прокурор, захисник обвинуваченого, представники служби у справах дітей та сектору молодіжної провенції просили суд звільнити ОСОБА_3 від покарання та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Обираючи неповнолітньому ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру, суд враховує наступне.

Відповідно до копії пасторта громадянина України, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, обвинувачений досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, застосування до нього положень п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, є неможливе, оскільки строк, на який йому буде призначено примусові заходи виховного характеру з передачею його під нагляд матері, буде недостатнім для досягнення ефективного результату для його виправлення.
З врахуванням наведених даних, що характеризують особу обвинуваченого, обставин кримінального провадження, суд приходить висновку, про необхідність застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусового заходу виховного характеру у виді застереження.

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід чи передача неповнолітнього обвинуваченого під нагляд батьків не застосовувалися.
Речові докази та документи суду не надавались.

Під час судового провадження учасники процесу не заявляли клопотань стосовно грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373- 374, 376, 497 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесять ) годин .

На підставі ст.105 КК України ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесять ) годин звільнити та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілій за її заявою.

Суддя: ОСОБА_1