Справа № 446/643/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2016 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який надійшов з угодою про примирення,
ВСТАНОВИВ:
З обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена 28 березня 2016 року під час досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
В ході підготовчого судового засідання обвинувачений та прокурор просили затвердити угоду про примирення від 28.03.2016 р.
Потерпілий ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся в підготовче судове засідання з невідомих суду причини, хоча належним чином був сповіщений повідомленням про час та місце розгляду вищезазначеного обвинувального акту з угодою про примирення, що відповідає вимогам КПК України. Вжиті судом заходами, щодо з`ясування місця його проживання (перебування) не дали бажаного результату.
Заслухавши учасників процесу, перевіривши відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України угоду про примирення на відповідність вимогам цього Кодексу та закону, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затверджені угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку. Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначається зокрема формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) КК України, істотні для відповідного кримінального провадження обставини.
Зі змісту угоди про примирення, укладеної 28 березня 2016 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 18 лютого 2016 року близько 19 год. 00 хв. відчинивши вхідні двері штатним ключем зайшов у квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , де в нього виник умисел на викрадення чужого майна і діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав телевізор марки «Samsung» моделі «LE32C450E1W» вартістю 3360 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що він з ОСОБА_5 познайомився за декілька місяців до моменту інциденту з крадіжкою, вони стали перебувати у дружніх відносинах. Одного разу, він будучи у ОСОБА_5 в гостях побачив ключ у вхідних дверях і взяв його собі. Не повертав, бо забув. Також пояснив, що 18.02.2016р. він прийшов до ОСОБА_5 з власної ініціативи, з метою випити алкогольні напої, ОСОБА_5 його не кликав до себе в гості. Коли він постукав у двері, то йому ніхто не відчинив, і він подумав, що ОСОБА_5 спить, тому скористався ключем, який у нього був і відчинив двері, з метою, як зазначив ОСОБА_4 , щоб розбудити ОСОБА_5 . Проте, зайшовши до квартири потерпілого, він зрозумів, що його немає, і тоді у нього виникла думка викрасти побачений телевізор. Після цього, він вийшов з квартири ОСОБА_5 не зачиняючи дверей на ключ. В подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні та в угоді про примирення кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, однак як видно з вищенаведеного, фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 правопорушення не відповідають визначеній ч. 1 ст. 185 КК України кваліфікації кримінального правопорушення та потребують кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України. Тому, суд дійшов до висновку, що угода про примирення яка укладена між обвинуваченим та потерпілим не відповідає вимогам закону.
Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатись в судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпілий ОСОБА_5 , будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду обвинувального акту та угоди про примирення, не з`являвся на виклики суду в підготовче судове засідання, вжитими судом заходами встановити місце його перебування та причини неявки до суду не вдалось. За таких обставин не виявляється можливим для суду з`ясувати, що укладення угоди про примирення між сторонами було добровільним та потерпілий розуміє наслідки затвердження такої угоди, що у свою чергу перешкоджає здійсненню судового провадження на підставі угоди.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 18 Постанови «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 р. казав, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень:а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Беручи до уваги те, що умови угоди суперечать вимогам закону, а також не виявляється можливим з`ясувати, що укладення угоди було добровільним зі сторони потерпілого, тому у затвердженні угоди про примирення від 28.03.2016 р. слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України необхідно повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.
Керуючись ст. 314, ст. 474 КПК України,
УХВАЛИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя