Номер провадження 1 КС/638/2557/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2016 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні внесене у кримінальному провадженні № 0003389 від 08 липня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів,
встановив:
11.07.2016 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що 08.07.2015 року до Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області надійшла ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2015 року, згідно якої необхідно внести відомості відносно того, що гр-н ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про те, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2014 року накладено арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить йому та ОСОБА_7 з забороною вчиняти дії, пов`язані з відчуженням ? частини вищезазначеної квартири, в якості забезпечення позову ОСОБА_8 по цивільній справі про стягнення, всупереч забороні допустив відчуження зазначеного арештованого майна іншій особі.

За даним фактом 08 липня 2015 року було розпочато досудове розслідування за номером кримінального провадження 0003389, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 388 Кримінального кодексу України.

Допитаний по вказаному факту заявник ОСОБА_8 в своїх свідченнях вказує на те, що приблизно з 1998 року він познайомився з гр-ном ОСОБА_6 , який на момент знайомства займався бізнесом з продажу газового обладнання та будівельного матеріалу. Познайомилися один з одним через спільних знайомих. Обмінялися телефонами і після цього спілкувалися, так як були спільні інтереси по бізнесу, та іноді він у нього щось набував. Приблизно в середині січня 2007р. ОСОБА_9 подзвонив ОСОБА_10 і попросив зайняти гроші в сумі 35000,00 євро на розвиток свого бізнесу, при цьому він пояснив, що у нього з`явилися зв`язки з Німеччиною, звідки він може поставляти продукцію. Враховуючи, що він тривалий час знав ОСОБА_9 особисто, знав, що його дружина їде до Німеччини і отримує там громадянство і там вони створять компанію, він йому повірив і особисто приїхав в офіс до ОСОБА_9 , який на той період був розташований по АДРЕСА_2 або 9 і в його кабінеті передав йому гроші в сумі 35000,00 євро. У момент передачі зазначеної грошової суми ОСОБА_6 написав розписку і це було в присутності менеджера та секретаря. Зазначені особи, після того, як ОСОБА_9 написав розписку також її підписали, як свідки. Після цього, влітку 2008 року ОСОБА_9 знов зустрівся з ОСОБА_10 і пояснив, що необхідно переписати розписку на 31000,00 євро, у зв`язку з тим, що 4000, 00 євро він вже погасив і що необхідно скласти графік погашення остаточної грошової суми. ОСОБА_10 з даною пропозицією погодився і приїхав знову в офіс до ОСОБА_9 , де віддав йому першу розписку, а ОСОБА_9 написав іншу, на суму в 31000,00 євро, де до неї додавався графік погашення зазначеної грошової суми. Згідно графіка ОСОБА_9 зобов`язаний був до кінця грудня 2009 року повернути йому всю грошову суму. Після написання зазначеної розписки, ОСОБА_6 став порушувати графік погашення повернення грошової суми і невиразно пояснював причини зриву графіка повернення грошових коштів. У зв`язку з зазначеною обставиною і не маючи чіткого розуміння дати повернення грошової суми ОСОБА_10 змушений був звернутися до Дзержинського районного суду. Згідно заочного рішення від 12.11.2009 року його позов було задоволено у повному обсязі та ОСОБА_6 зобов`язали повернути грошові кошти в сумі 32 046,00 євро. На самому судовому засіданні ОСОБА_6 присутній не був, від його імені в суді були юристи, які представляли його інтереси.

Про те, що ОСОБА_9 знав про вказане рішення доводить те, що він оскаржив його в Апеляційному суді Харківської області, який виніс рішення від 28.12.2010 року і перерахував всю суму боргу не в євро, а в гривні, після чого вказане рішення набуло чинності. Під час судового засідання ОСОБА_10 зустрічався з ОСОБА_9 і він ніколи не відмовлявся від того, що він йому винен зазначену грошову суму. Коли було видано виконавчий лист, на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2009 року і було відкрито виконавче провадження, то з виконавчої служби Дзержинського району ОСОБА_10 отримував повідомлення і був повідомлений про те, що на ОСОБА_6 є майно, у тому числі машини, квартири, дачі та інше майно. Серед зазначеного майна була кв. АДРЕСА_1 , яка на праві спільної власності належала ОСОБА_6 та його дружині ОСОБА_7 , яка на теперішній час є гр-кою Німеччини і періодично приїжджала у м. Харків і проживала з ОСОБА_6 .

Протягом періоду часу з 2010 року по грудень 2014 ОСОБА_10 неодноразово звертався з письмовими зверненнями до виконавчої служби Дзержинського району з питанням про примусове виконання вищевказаного рішення суду і був здивований тим, що періодично арешт з майна ОСОБА_6 знімали, а потім накладали і в кінцевому підсумку він дізнався, що залишилась одна квартира по АДРЕСА_3 . Щоб уникнути того, що і вказане майно буде незаконно продано іншим особам, на початку грудня 2014 року ОСОБА_10 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова, з позовом про накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1 . Згідно рішення від 11.12.2014 року його позов було задоволено і на вказану частину квартири за вказаною адресою було накладено арешт. Копію даного рішення отримували його представники по вказаній справі і вони ж повинні були передати його в Єдиний реєстр майнових прав для накладення арешту і реалізації рішення. Наскільки він пам`ятає, то у нього були Витяги про те, що на вказану квартиру накладено арешт. У подальшому до нього дійшла інформація про те, що ОСОБА_9 збирається продати вказану квартиру і дата продажу призначена на 15.04.2015 року. Перевіривши з ранку в реєстрі зазначену інформацію, то з 10 по 11.00 годин арешт на вказану частину квартири мався, але ближче до 16.00 годинах цього арешту вже не було і квартира була продана іншій особі. Його це вразило, у зв`язку з чим він був змушений звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для вжиття заходів до осіб, винних у знятті арешту і в тому числі до ОСОБА_9 , який достовірно знаючи, що на вказану частину квартири накладено арешт продав її.

На підставі вищевикладеного, діями ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , а також діями виконавців і нотаріуса потерпілому ОСОБА_8 завдано збитків на загальну суму 1274723,05 грн. На момент здійснення вказаної операції самої ОСОБА_12 в Україні не було і яким чином без її згоди і тим більше підпису могла бути проведена зазначена угода, невідомо. Отже ОСОБА_13 не могла підписувати зазначений договір купівлі-продажу, так як вона того ж дня, тобто в дату складання зазначеного договору, не перебувала в м. Харкові та на території України.

Згідно копії ухвали суду від 11.12.2014 року на ? частину квартири АДРЕСА_1 було накладено арешт.

Згідно наданої потерпілим ОСОБА_8 копії договору купівліпродажу квартири від 15.04.2015 року при заключення та його складанні була присутня особисто ОСОБА_13 , яка в цей же час, згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 51/733 від 15.04.2016 року державний кордон України в квітня 2015 року не перетинала, а останній раз виїхала через КПП «Бориспіль»10.10.2011 році.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії АМЕ № 201296 від 03.08.2015 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована згідно договору купівлі-продажу від 15 квітня 2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за громадянином ОСОБА_15 .

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 57321027 від 14.04.2016 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована згідно договору купівлі-продажу від 15 квітня 2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за громадянином ОСОБА_15 .

Господарська діяльність приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 проводиться за адресою: АДРЕСА_4 .

В ході слідства необхідно встановити, на підставі яких документів та яким чином проводилась операція 15.04.2015 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , при підписанні договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , у зв`язку з чим необхідно отримати тимчасовий доступ до речей і документів, на підставі яких було посвідчено власника майна квартири АДРЕСА_1 та покупця зазначеного майна, при укладанні договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2015р., зареєстрованого в реєстрі за № 469.

У зв`язку з чим, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, призначенні судово-почеркознавчих експертиз та без отримання яких неможливо іншим шляхом встановити істину по кримінальному провадженню, до яких необхідно отримати тимчасовий доступ та можливість вилучити оригінали зазначених документів.

В судовому засіданні слідчий Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , та прокурор Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 клопотання підтримали у повному обсязі.
За ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно ч. ч. 5, 6 статті 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:
1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;
2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;
3) не становлять собою або не виключають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей і документів.
Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставини, передбачені ч. ч. 5, 6 ст. 163 КПК України.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, вважає його таким, що підлягає задоволенню. Оскільки вказана інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Ці відомості можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні, а іншим способом неможливо довести вказані обставини, які передбачається довести за допомогою зазначеної інформації. Слідчий на виконання вимог ст. 163 КПК України, довів можливість використання як доказів відомостей, що містяться у речах та документах, про доступ до яких просить суд слідчий, та суд при таких обставинах вважає за можливе надати можливість вилучити оригіналів документів, на підставі яких було посвідчено власника майна квартири АДРЕСА_1 та покупця зазначеного майна, при укладанні договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2015р. за № 469, а також копії листів журналу реєстру для реєстрації нотаріальних дій ПНХМНО ОСОБА_14 де маються підписи осіб, які особисто отримали та були присутні при підписанні зазначеного договору, які перебувають у володінні у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_6 ).

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 159, 163, 164, 165, 166, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Клопотання сторони кримінального провадження про тимчасовий доступ до речей і документів задовольнити.

Надати тимчасовий доступ та можливість вилучення оригіналів документів, на підставі яких було посвідчено власника майна квартири АДРЕСА_1 та покупця зазначеного майна, при укладанні договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2015р. за № 469, а також копії листів журналу реєстру для реєстрації нотаріальних дій ПНХМНО ОСОБА_14 де маються підписи осіб, які особисто отримали та були присутні при підписанні зазначеного договору, які перебувають у володінні у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_6 ).

Встановити строк дії цієї ухвали один місяць, тобто до 13.08.2016 року.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1