АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/555/16 Справа № 191/2534/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2016 р. щодо застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 червня 2016 р. відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15; п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -
встановила:
ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він маючи боргові зобов`язання у сумі 86000 доларів США перед ОСОБА_10 не бажаючи повертати вказані кошти останньому, у зв*язку з чим, маючи умисел на позбавлення його життя, повідомив ОСОБА_11 про отримання ним у банківській установі м. Дніпропетровська грошових коштів в сумі 25000 доларів США, для передачі їх в рахунок існуючої заборгованості.
З метою реалізації вказаного умислу, 21 квітня 2016 року приблизно о 16 год. 30 хвил., ОСОБА_12 зустрівся з останнім біля ресторану «МакДональдз», розташованого по пр. Слобожанському, буд. 1 «А», м. Дніпропетровська, де поклав раніше придбаний вибуховий пристрій невстановленої конструкції та виробництва під сидіння водія автомобіля «Ніссан Альмера» д/н НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 , запевнивши того, що це лише «макет» коробки з грошовими коштами.
Перебуваючи на автошляху «Дніпропетровськ-Мелітополь» біля віадука, розташованого поблизу 212-го км Придніпровської залізниці, Жигальський пересів до автомобілю «Ніссан Альмера» д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 , де у не встановлений слідством спосіб привів у дію механізм раніше укладеного під сидіння вибухового пристрою, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_13 було заподіяно тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, у зв*язку з чим він був доставлен долікувального закладу.
Вказану злочинні дії підозрюваного ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15; п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Приймаючи рішення про застосування щодо останнього запобіжного заходу - тримання під вартою, суд своє рішення вмотивував наявністю обґрунтованої підозри, даними про особу ОСОБА_14 , який за місцем реєстрації не проживає, має боргові зобов`язання, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Факт його проживання не за місцем реєстрації, боргові зобов`язання перед потерпілим, привели суддю до висновку про наявність ризику ухилитись від суду і слідства і виключили можливість застосування щодо ОСОБА_12 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов*язаного з наміром позбавити життя людини, суд вважав за необхідне заставу підозрюваному не визначати.
Захисник оскаржує рішення суду. В апеляції просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про скоєння злочину саме ОСОБА_12 .
Всупереч вимогам ст. 277 КПК в повідомленні про підозру не зазначено часу скоєння злочину, об`єктивної і суб`єктивної сторони.
Посилається на те, що досудовим слідством не встановлено ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, не зазначено чи могли наслідки вибуху позбавити життя останнього, не встановлено який саме вибуховий пристрій спрацював, та яким чином його було приведено в дію.

Не погоджується з правової кваліфікацією злочину, оскільки підозрюваний одразу після того, як пролунав вибух витягнув потерпілого ОСОБА_11 з палаючого автомобіля та доставив його до лікарні, що на його думку виключає направленість у ОСОБА_14 умислу на вбивство.
Вважає заявлені ризики необґрунтованими, оскільки ОСОБА_12 після вручення повідомлення про підозру з 22 квітня 2016 р., активно сприяв проведенню слідства, під час перебування у лікарні незаконного впливу на потерпілого не здійснював.
Вказує на те, що в ухвалі суду всупереч вимогам КПК не зазначено дані захисника, а також обставини, які свідчать про альтернативні запобіжні заходи.
Стверджує, що суддею порушена таємниця наради суддів, оскільки секретарем завчасно, тобто до початку слухання клопотання слідчого було викликано конвой.
Під час апеляційного розгляду захисник і підозрюваний підтримали скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі.
Прокурор заперечував проти доводів апеляції та просив рішення суду залишити без змін.
В судових дебатах учасники процесу підтримали такі ж позиції.
Заслухав суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи своєї скарги, прокурора про законність судового рішення, колегія суддів обговоривши доводи апеляції, дослідивши та перевіривши надані матеріали, вважає, що апеляція не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
При вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, суд повинен керуватись вимогами ст. ст. 177, 178, 197-198 КПК.
Надані матеріали дозволяють колегії дійти до висновку про те, що суддя, задовольняючи клопотання слідчого, перевірив обґрунтованість пред`явленої підозри, висунутих останнім ризиків та достатність підстав для застосування запобіжного заходу, пов*язаного з позбавленням волі.
Доводи захисту, щодо відсутності обгрунтованої підозри про скоєння ОСОБА_12 інкримінованого злочину, колегія вважає безпідставними, такими, які спростовуються даними, які містяться:
-в показах потерпілого ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_12 мав перед ним боргові зобов*язання, що в день події саме останній поклав йому під сидіння автомобіля коробку, яка тут же вибухнула;
-в показах свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про те, що із тверджень ОСОБА_11 їм стало відомо, що саме ОСОБА_12 привів в дію вибуховий пристрій та спричинив йому пошкодження;
-в інших даних, які містяться в матеріалах провадження.
Наявні матеріали свідчать про те, що саме ОСОБА_12 ініціював зустріч з потерпілим з метою повернення частини боргу, за даними встановленими слідством та показами потерпілого, саме підозрюваний поклав вибуховий пристрій під сидіння останнього, запевнивши при цьому ОСОБА_11 , що це макет коробки з грошовими коштами.
Вказані дані, які містяться в матеріалах провадження спростовують твердження захисника про відсутність обгрунтованої підозри ОСОБА_12 у скоєнні ним злочину при встановлених органом слідства обставинах. Правова кваліфікація злочинних дій Жигальського передбачає наявність об*єктивної та суб*єктивної сторони злочину. Тому посилання захисника на їх відсутність безпідставність.

Посилання захисту на те, що слідством не встановлено ступінь тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, колегія вважає передчасними, такими які не можуть на даній садії і при встановлених обставинах скоєння злочину мати значення для рішення питання про законність обрання запобіжного заходу, оскільки слідчим прийняті відповідні процесуальні рішення для встанолвлення наслідків посягання на життя потерпілого.

Сукупність ризиків і обставин, на які послався слідчий суддя свідчать про неможливість в застосуванні менш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегія вважає, що суддя достатньо вмотивовано обґрунтував свої висновки про їх наявність. Тяжкість злочину і передбачене за нього покарання у вигляді тривалого позбавлення волі, та наявність боргових зобов`язань у великих розмірах, можуть спонукати підозрюваного ухилитись від слідства, скоїти інше правопорушення і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину спрямованого на позбавлення життя людини, суддєю заставу не визначено, з даними висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.
Апеляційним переглядом встановлено, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням таємниці наради суддів та вимог ст. ст. 367, 371, 376 КПК, а доводи захисту про начебто заздалегіть викликаний конвой в день прийняття рішення про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_12 , грунтується на припущеннях. Тому колегія суддів такі посилання не може віднести до суттєвого порушення процесуального закону, яке тягне скасування рішення суду першої інстанції.
На думку колегії суддів не може являтися визначальним для зміни запобіжного заходу активне сприяння розкриттю злочину та надання допомоги потерпілому. Колегією розцінюється таку поведінку підозрюваного як намір умалити останнім свою роль.

Сукупність вищенаведених ризиків приводить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання процесуальних обов`язків останнього.

Підстав для зміни судового рішення і обрання менш суворого запобіжного заходу, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:
Апеляцію захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2016 р. щодо застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 червня 2016 р. відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4