Справа № 344/5806/16-к
Провадження № 1-кс/344/2211/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000001, -

Керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді майстра практичного водіння автомобіля ПП «Автолюб-ІФ», зобов`язаний навчати визначених йому учнів водінню, технічному обслуговуванню і поточному ремонту автомобілів відповідно до програми, а також вести навчальну документацію з практичного водіння автомобілів, тобто являється особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг.

Проте, ОСОБА_5 , у порушення своїх обов`язків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, став на шлях злочинної діяльності та вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з одержанням неправомірної вигоди за виконання ним дій, пов`язаних з використанням наданих йому повноважень.

Так, в січні 2016 року, з метою отримання посвідчення водія та навчання водінню, ОСОБА_7 звернувся до міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (далі Товариства) та, після подачі заяви-анкети до вказаного Товариства щодо зарахування останнього на курси водіїв категорії «В» та прийняття в члени Товариства сприяння обороні України, останній, наказом директора Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України від 14.01.2016р., був включений у навчальну групу №1 водіїв транспортних засобів категорії «В» вказаного Товариства.

09.02.2016 р. ОСОБА_7 , прибувши до колишнього директора Товариства ОСОБА_8 , був повідомлений про включення його у навчальну групу №1 Товариства, а також про те, що керівником вказаної навчальної групи являється ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_7 , який являється жителем Закарпатської обл., вибув до місця проживання, не прибуваючи на навчання до Товариства, не здобуваючи навиків водіння, технічного обслуговування і поточного ремонту автомобілів відповідно програмі навчання до середини квітня 2016 року.

В середині квітня 2016 року, на вимогу ОСОБА_8 , ОСОБА_7 прибув до Товариства та зустрівся із ОСОБА_9 , з яким розпочав практичне навчання водінню, в ході якого останній повідомив ОСОБА_7 про необхідність сплати неправомірної вигоди за успішне проходження навчання у Товаристві та, в подальшому, здачу відповідних екзаменів і отримання посвідчення водія категорії «В».

Після цього, приблизно в 20-х числах 2016 року, під час чергового навчання практичних навиків водіння ОСОБА_7 в Товаристві, за вчителювання ОСОБА_9 , останній повідомив ОСОБА_7 про необхідність сплати неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн. за успішне завершення навчання, здачу екзаменів та отримання посвідчення водія ОСОБА_7 , частина з якої, в подальшому, буде передана ОСОБА_9 на користь особи, яка впливатиме на прийняття рішення по здачі екзаменів у Територіальному сервісному центрі УМВС №2641 в м. Івано-Франківськ та видачу посвідчення водія.

06.05.2016 року, під час попередньо обумовленої ОСОБА_9 і ОСОБА_7 дати здачі екзаменів щодо отримання посвідчення водія категорії «В» останнім та прийняття якості практичних навиків водіння в рамках проведення вищевказаних екзаменів, ОСОБА_9 вчинив вимагання неправомірної вигоди у ОСОБА_7 , шляхом погрози останньому щодо не отримання ним посвідчення водія категорії «В», у разі несплати вищевказаної неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн.

Надалі, 06.05.2016 року, приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи поблизу Територіального сервісного центру УМВС №2641 в м. Івано-Франківськ, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ,вул. Юності, 23, на виконання вищевказаної вимоги ОСОБА_9 , в умовах, які змушували це зробити, з метою забезпечення своїх законних прав на позитивну здачу екзаменів щодо навиків водіння та, як наслідок, отримання посвідчення водія категорії «В», ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_9 одержав неправомірну вигоду у розмірі 3 000 грн. за забезпечення свого права на отримання посвідчення водія категорії «В», після чого ОСОБА_7 був повідомлений ОСОБА_9 про те, що посвідчення водія він отримає в післяобідній час 06.05.2016 року.

В подальшому, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу Територіального сервісного центру УМВС №2641 в м. Івано-Франківськ, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Юності, 23, з метою виконання вищевказаної домовленості з ОСОБА_7 , а також за попередньою змовою із працівником ПП «Автолюб-ІФ» ОСОБА_5 , який маючи вплив на представників Територіального сервісного центру УМВС №2641 в м. Івано-Франківськ, та того дня здійснюючи супровід осіб, які здавали екзамени щодо отримання посвідчень водія у вказаному Територіальному сервісному центрі, передав останньому частину неправомірної вигоди, отриманої від ОСОБА_7 , у сумі 1600 грн., за сприяння ОСОБА_5 у здачі екзамену щодо отримання посвідчення водія та, як наслідок, отримання ОСОБА_7 посвідчення водія категорії «В».

Надалі, близько 14 год. 30 хв. 06.05.2016 року, внаслідок сприяння ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , без фактичної участі у здачі екзаменів щодо отримання посвідчення водія, перебуваючи у приміщенні Територіальному сервісному центрі УМВС №2641 в м. Івано-Франківськ, ОСОБА_7 отримав від відповідної службової особи посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

07 травня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368-4 КК України, що відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, обґрунтована підозра у вчиненні якого на думку прокурора повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити документи і речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, тому, з метою запобігання вказаним ризикам, на думку прокурора є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та сторона захисту заперечили щодо задоволення клопотання. Просить не обирати відносно ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосувати більш мякий запобіжний захід.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06.05.2016 року о 15 год. 05 хв. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

07.05.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368-4 КК України, що відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, який раніше не судимий, стан здоров`я та майновий стан, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність постійного зареєстрованого місця проживання та місця роботи.

В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відтак з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, вважаю, щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період доби з 20 год. 00 хв. по 09 год. 00 хв. залишати житло, з покладенням на нього додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому у період доби з 20год. 00хв. по 09год. 00хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1)прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2)утримуватись від спілкування з усіма свідками та усіма підозрюваними в даному кримінальному провадженні;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4)здати (за наявності) до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді діє до 05 липня 2016 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити Тисменицькому ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, а контроль за її виконанням покласти на прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 10 травня 2016 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1