Справа № 159/5471/14-к
Провадження № 1-о/159/12/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника потерпілого адвоката ОСОБА_5 засудженого ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8

представника служби у справах дітей виконавчого комітету

Ковельської міської ради ОСОБА_9

представника ювенальної поліції Ковельського ВП - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель заяву засудженого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його законного представника про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2015 року та вироку Апеляційного суду Волинської області від 19.10.2015 року у кримінальному провадженні №0000233, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , будучи, визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з застосуванням ст.ст.75,104 КК України з іспитовим терміном строком на 2 роки, - відповідно до вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2015 року, який був скасований в частині міри покарання вироком Апеляційного суду Волинської області від 19.10.2015 року і ОСОБА_6 було призначено нове покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, - подав суду заяву про перегляд вище згаданих вироків судів першої та апеляційної інстанцій за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 05.08.2016 року було відкрито провадження за нововиявленими обставинами по заяві засудженого ОСОБА_6 та його законного представника і призначено судовий розгляд заяви на 29 серпня 2016 року, яке було відкладено на 16 вересня 2016 року на 10.00 год., та повторно відкладено на 13.10.2016 року у зв`язку з недоставлянням ( не виконанням ухвали про етапування) засудженого до суду.

Як убачається з заяви засудженого ОСОБА_6 , нововиявленими обставинами у даному кримінальному провадженні він вважає наступне: 1)неправильність перекладу і пояснень експерта ОСОБА_12 від 21.05.2014 року №346, в якому останній вказав про те, що пістолет, який проходить як речовий доказ у даній справі, не є вогнепальною зброєю, тоді як за матеріалами справи ОСОБА_13 отримав саме вогнепальні поранення, - що не було досліджено судом; 2)невідповідність рішень слідчої та процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні, яка затвердила обвинувальний акт про кваліфікацію дій обвинуваченої особи за ст.128 КК України та те, що суд не допитав слідчу та прокурора щодо обставин проведення досудового розслідування, зокрема, щодо підстав зміни обвинувачення на стадії досудового розслідування та в подальшому в суді; 3)неправомірність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та те, що останній залишається непокараним за свою протиправну поведінку відносно ОСОБА_6 , яка мала місце 13.03.2014 року і яка стала підставою для вчинення засудженим самозахисту, в процесі якого він вистрілив у потерпілого; 4)не правдивість, на думку засудженого, показань потерпілого в ході проведення слідчого експерименту від 31.07.2014 року; 5)штучне підробленя доказів стороною обвинувачення в частині фіксування категорії та локалізації поранень у потерпілого ОСОБА_4 , оскільки при зверненні останнього у Львівську обласну клінічну лікарню було зафіксовано різану рану, а не вогнепальне поранення; 6)неправильність перекладу та роз`яснень експерта ОСОБА_14 , де останній вказував про можливість здійснення обвинуваченим пострілу в положенні лежачи на спині, що є ймовірним під час нападу потерпілим. Також, як зазначила у додатковій заяві законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , нововиявленою обставною вона вважає не проведення допиту представника неповнолітнього свідка ОСОБА_15 та не встановлення лікарями травми черевної порожнимим у потерпілого. Засуджений та його законний представник і захисник вважають, що усі вище вказані обставини не були відомі ним та суду на час розгляду справи і не були предметом дослідження в суді. Крім того, законний представник неповнолітного обвинуваченого вказала у заяві як нововиявлену обставину, сплату нею матері потерпілого грошових коштів на вимогу останньої та її сина (потерпілого у справі) та вважає такі дії вказаних осіб протиправними, у зв`язку з чим вона звернулась до правоохоронних органів і по її заяві проводиться досудове розслідування з правовою кваліфікацією ст.190 ч.1 КК України щодо правомірності отримання матір`ю потерпілого таких коштів. Із урахуванням наведеного засуджений та його законний представник прохають скасувати вище зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанцій у даному кримінальному провадженні, а в ході нового судового розгляду справи усунути розбіжності та порушення КПК про які вказано у заявах про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та порушити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , кожен, зокрема, підтримали заяви та доповнення до заяви про перегляд судових рішень у даній справі за нововиявленими обставинами з підстав, що викладені у заявах та просять задовольнити такі заяви.

Адвокат засудженого також вказав на те, що про викладені у заяві засудженого обставини, які він вважає нововиявленими, йому стало відомо лише влітку цього року після укладення угоди з матір`ю засудженого та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, із урахуванням чого вважає, що встановлений ч.1 ст.461 КПК України строк для подачі такої заяви він не пропустив.

Засуджений та його законний представник у судовому засіданні показали про те, що про наведені у поданих ними заявах обставини вони знали під час досудового розслідування та судового провадження, оскільки усі матеріали справи були ним відкриті і вони з ними були ознайомлені, однак, в силу того, що адвокат обвинуваченого, який здійснював захист на той час та з яким вони уклали угоду, не добросовісно виконував свої професійні обов`язки та не роз`яснив ним тих порушень, про які вони зазначили у поданих на даний час заявах.

Прокурор вважає подані засудженим та його законним представником заяви безпідставними у зв`язку з не наведенням останніми у таких заявах жодної нововиявленої обставини, яка була б невідома суду на час постановлення вироку та не досліджувалась у ході судового розгляду кримінальної справи та просить залишити такі заяви без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 вважають такі заяви засудженого та його законного представника безпідставними та вказують на відсутність будь-яких нововиявлених обставин у справі. Адвокат потерпілого додатково вказав на пропущення стороною захисту встановленого ч.1 ст.461 КПК України тримісячного строку для подачі заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, зазначивши про те, що про всі вказані в заяві обставини і засуджений і його законний представник знали ще під час досудового розслідування та судового розгляду справи. Прохають відмовити у задоволенні заяви засудженого та його законного представника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд, заслухавши засудженого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 , захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 , потерпілого та його представника адвоката ОСОБА_5 , думку прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи №159/5471/14-к, залишає без задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 та його законного представника про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, а, відповідно до ч.2 цієї ж норми Закону нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. При цьому, відповідно до ч.3 ст.459 КПК України, обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Тобто, нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які, по-перше, об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; і, по-друге, не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою. Тобто, це випадки, коли немає вини суду у неправосудності судового рішення, за винятком, коли «невідомість обставини суду» не властива лише такій підставі, як злочинні зловживання суддів (п. 3 ч. 2 вище згаданої статті).

Отже, обов`язковою умовою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які приводяться як привід для такого перегляду, повинні бути абсолютно новими, раніше не відомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і вимагають окремого розслідування. При цьому, такі обставини, як зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження або ж скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Зазначаючи у своїй заяві, як одну з нововиявлених обставин, неправильність перекладу і пояснень експерта ОСОБА_12 від 21.05.2014 року №346, засуджений не вказав коли та ким здійснювався такий переклад висновку експерта №346, тоді як в матеріалах кримінального провадження будь-які дані про здійснення перекладу згаданого висновку експерта (як і пояснення самого експерта) відсутні. Натомість, згідно матеріалів кримінальної справи, зокрема, згідно вироку суду від 04.08.2015 року, висновки експертиз, які проводились за участю експерта ОСОБА_12 (а.с.266-272,285-298) були предметом дослідження в ході судового розгляду справи і таким доказам суд дав свою оцінку, як і показанням експерта ОСОБА_12 , який був допитаний під час судового розгляду даного кримінального провадження, - про що зазначено у вироку суду від 04.08.2015 року (а.с.325-328).

Також, вказуючи у своїй заяві на невідповідність рішень слідчої ОСОБА_16 та процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_17 , яка затвердила обвинувальний акт про кваліфікацію дій обвинуваченої особи за ст.128 КК України та те, що суд не допитав слідчу та прокурора щодо обставин проведення досудового розслідування та підстав зміни обвинувачення на досудовому слідства та в подальшому в суді, засуджений не зазначає у своїй заяві про те, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження, після проведення ряду додаткових та комплексної експертиз, прокурором було змінено обвинувачення, і дії ОСОБА_6 , які попередньо були кваліфіковані за ст.128 КК України, було перекваліфіковані на ч.1 ст.121 КК України, - згідно обвинувального акту від 20.07.2015 року (а.с.308-309). Підстави зміни такого обвинувачення наведені прокурором в обвинувальному акті від 20.07.2015 року. Допит в якості свідків слідчої та прокурора щодо обставин проведення досудового розслідування та причин (підстав) зміни обвинувачення в ході досудового розслідування і в подальшому в суді, не передбачений нормами КПК України, оскільки такі підстави зміни обвинувачення наведені слідчим та прокурором у відповідних процесуальних документах, які не оспорювались стороною захисту протягом усього кримінального провадження, а дотримання вимог кримінально-процесуального закону під час проведення досудового розслідування даної справи було предметом дослідження судом, у тому числі, шляхом дослідження доказів, здобутих під час такого досудового розслідування та перевірки належності та допустимості таких доказів, і надання ним відповідної оцінки - про що зазначено у вироку суду від 04.08.2015 року. Крім того, вказані обставини, - зокрема, зміна прокурором обвинувачення в суді і те, що слідча та прокурор не допитувались судом, - в будь-якому випадку не є нововиявленими обставинами і були відомі усім учасникам кримінального провадження ще на стадії судового розгляду справи.

Щодо правомірності дій потерпілого ОСОБА_4 під час подій, які мали місце 13.03.2014 року за участю останнього і ОСОБА_6 , то такі дії потерпілого були предметом перевірки в ході досудового розслідування, за результатами такої перевірки слідчим було винесено постанову від 19.07.2014 року про закриття кримінального провадження по факту отримання ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень у ході згаданих подій та оцінено поведінку потерпілого як правомірну в межах необхідної оборони (а.с.148-149). Така постанова не змінена, не скасована і з її змістом було ознайомлено як потерпілого, так і обвинуваченого ОСОБА_6 та його законного представника і захисника та відкрито було матеріали кримінального провадження ще 01.09.2014 року, - про що підтверджено відповідним протоколом з підписами вказаних осіб (а.с.180). Оскарження стороною захисту вище згаданої постанови на даний час у будь-якому випадку не є тією нововиявленою обставино, яка може бути підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

Також, покликаючись на неправдивість показань потерпілого ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 31.07.2014 року, засуджений та його захисник не вказали, якими доказами підтверджено неправдивість показів потерпілого. Крім того, вироком суду від 04.08.2015 року уже дано оцінку таким доказам, як покази потерпілого та протокол слідчого експерименту (як і іншим, дослідженим у справі доказам у їх сукупності) і повторно давати оцінку таким доказам у справі, в якій вирок набрав законної сили, суд не уповноважений. Крім того, такі докази були відомі суду та усім учасникам кримінального провадження на час розгляду справі, вони були досліджені та оцінені судом (а.с.325-328).

Щодо тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим у результаті протиправних дій засудженого, то таке питання неодноразово досліджувалось як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду справи, у тому числі, шляхом призначення та проведння ряду судово-медичних та комплексної експертиз, допиту ряду свідків та судмедексперта, оцінка яким дана у вироку суду. При цьому, судом у вироку зазначено про те, які докази взяті до уваги, а які спростовані іншими доказами у справі, що також було враховано при кваліфікації дій обвинуваченої особи. Будь-яких достовірних даних про штучне створення або підроблення таких доказів у справі немає і такі твердження засудженого є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, про згадані висновки експертиз, показання свідків та експертів було відомо усім учасникам кримінального провадження в ході судового розгляду справи і в жодному разі вказані докази не є нововиявленими обставинами.

Аналогічно не є нововиявленими обставинами у справі і висновки судово-медичного есперта ОСОБА_18 , які були досліджені судом і містяться в матеріалах кримінальної справи (№104 та №104-А, а.с.44-47,53-57), а сам експерт ОСОБА_18 був допитаний судом 22.10.2014 року (а.с.248-249), і з урахуванням, у тому числі, таких висновків даного експерта та його показів судом було призначено ряд експертиз, у тому числі, комплесну експертизу, за клопотанням потерпілого та прокурора (а.с.246-282). Усі ці докази були предметом дослідження в ході судового розгляду справи і суд дав ним оцінку у вироку.

Покликання засудженого та його законного представника на показання свідка ОСОБА_15 та приєднання до заяви письмових пояснень свідка ОСОБА_15 , у яких останній розповідає про ті ж обставини справи, щодо яких він уже давав показання в суді, не є нововиявленими обставинами, оскільки згаданий свідок був допитаний судом і його показам суд також дав оцінку у вироку від 04.08.2015 року. Усі долучені засудженим до заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами додатки, були досліджені судом, оцінені в сукупності з іншими доказами, про що зазначено у вироку суду від 04.08.2015 року. Покликання законного представника неповнолітнього обвинуваченого та захисника засудженого на необхідність виклику та допиту спочатку в якості свідка, а в подальшому в якості спеціаліста лікаря-хірурга ОСОБА_19 , який, як зазначає сторона захисту, може надати роз`яснення щодо наявності чи відсутності розбіжностей у медичній документації щодо фіксації тілесних ушкоджень потерпілого, не грунтується на законі, оскільки згаданий лікар не був свідком чи очевидцем подій, які мали місце 13.03.2014 року за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , не приймав участі в справі в якості спеціаліста чи експерта і, крім того, стороною захисту не наведено суду жодного доказу про наявність нововиявлених обставин, про які б могла повідомити така особа.

Покликання сторони захисту на ту обставину, що в повідомленні Львівської обласної клінічної лікарні від 27.08.2014 року йдеться про різану рану у потерпілого, тоді як у подальшому в Ковельській ЦРЛ протерпілий ОСОБА_4 проходив лікування з вогнепальним пораненням, - на що вказав і лікар-хірург ОСОБА_19 і з приводу чого, зокрема, сторона захисту прохала допитати такого лікаря, не є нововиявленою обставиною у справі, оскільки така інформація міститься в матеріалах кримінального провадження(а.с.143), була відома усім учасникам кримінального провадження, а питання щодо тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого, механізму їх утворення, локалізації, були предметом дослідження ряду експертиз, проведених у справі і таким доказам судом було надано відповідну оцінку у вироку суду (а.с.325-328).

Зазначаючи про порушення кримінально-процесуального законодавства, допущені органами досудового розслідування в ході досудового розслідування, ні засуджений, ні його законний представник та захисник не надали суду вироку, який би встановлював такі обставини та не підтвердили даних обставин матеріалами досудового розслідування, проведеного за вказаними обставинами.

Крім того, обставини, зазначені засудженим у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не є підставою для провадження такого перегляду судового рішення та можуть розглядатись лише як підстава для перегляду вироку суду першої інстанції судами апеляційної та касаційної інстанцій. Як убачається з матеріалів кримінальної справи, ці ж обставини були викладені ОСОБА_6 ще раніше в апеляційній скарзі (запереченнях) від 25.09.2015 року (а.с.345-347). Згідно вироку Апеляційного суду Волинської області від 19.10.2015 року було встановлено правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому діяння та правильності кваліфікації такого діяння. Разом з тим, суд апеляційної інстанції задовольнив апеляцію потерпілого ОСОБА_4 , скасувавши вирок суду від 04.08.2015 року в частині призначеного покарання та призначив інше покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст.69 КК України (а.с.370-372).

Будь-яких інших обставин, які б могли розглядатись, як нововиявлені, засудженим, його законним представником чи захисником не зазначено.

Покликання сторони захисту на проведення досудового розслідування за фактом звернення матері засудженого щодо правомірності дій матері потерпілого в частині отриманння останньою грошових коштів від законного представника неповнолітнього обвинуваченого та внесення таких відомостей до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України не є нововиявлною обставною в даній кримінальній справі та не впливає на правову кваліфікацію дій засудженого та на доведеність його вини чи невинуватості.

Відтак, жодних нововиявлених обставин, які б слугували підставою для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, засудженим, а також його законним представником та захисником не наведено.

Пунктами четвертим та п`ятим частини другої статті 462 КПК України передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, серед іншого, мають бути зазначені обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також повинні бути зазначені обгрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Фактично, при подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_6 та його законний представник не вказали обставин які могли би вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також не зазначили обгрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 та його законний представник не зазначили жодної фактичної обставини, яка би могла бути віднесена до нововиявленої та слугувала би підставою для перегляду судових рішень, що вказує на намагання засудженого домогтися повторного розгляду кримінальної справи та винесення нового рішення у справі, тоді як принцип верховенства права вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового для виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Лише існування різних думок стосовно предмету спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі та непереборні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
Із урахуванням наведеного та враховуючи відсутність будь-яких нововиявлених обставин для перегляду вироку Ковельського міськрайонного суду від 04.08.2015 року та вироку Апеляційного суду Волинської області від 19.10.2015 року у кримінальному провадженні №0000233 за нововиявленими обставинами, суд приходить до висновку, що заяву засудженого ОСОБА_6 та його законного представника про перегляд вище згаданих судових рішень у даній справі за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.369,370,371,372,459,460,466,467 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Заяву засудженого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його законного представника про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2015 року та вироку Апеляційного суду Волинської області від 19.10.2015 року у кримінальному провадженні №0000233, - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 в цей же трок з дня вручення йому копії ухвали суду.

ГоловуючаОСОБА_1