УХВАЛА

20 липня 2016 року м. Хмельницький

В судовому засіданні представники скаржника підтримали вимоги, викладені в скарзі, додавши, що також просять визнати ОСОБА_6 потерпілою у кримінальному провадженні та зобов`язати слідчого передати їй на відповідальне зберігання, до прийняття рішення по кримінальному провадженні, транспортний засіб «Тойота Селіка», д.н.з. НОМЕР_1 .
Прокурор проти задоволення скарги заперечив.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Вказаний транспортний засіб 02.09.2014 року був вилучений у ОСОБА_7 , та цього ж дня постановою слідчого визнаний речовим доказом.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь - яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Однак, як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження, клопотання ОСОБА_6 про залучення її як потерпілої до кримінального провадження розглянуте не було, оскільки у справі відсутні постанова про відмову у визнанні потерпілим або пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Враховуючи, що слідчим Хмельницького РВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області була допущена бездіяльність, оскільки клопотання ОСОБА_6 про визнання її потерпілою не було розглянуто у передбачений ст.220 КПК України строк, скарга останньої підлягає задоволенню в частині вказаних вимог.
Строки, протягом яких має бути завершено досудове розслідування, визначенні ст.219 КПК України та за залежать від дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Згідно з п.6 ч.2 ст.40, п.11 ч.2 ст.36 КПК України, уповноважені повідомляти особі про підозру виключно прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України, прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.
Частиною першою статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, у відповідності до ст.307 КПК України, слідчим суддею постановляється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, а також те, що ч.1 ст.303 КПК України не передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невизнанні особи потерпілою, у не передачі особі на відповідальне зберігання речового доказу, до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, передавати речовий доказ на відповідальне зберігання відповідній особі або самостійно визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні. Також до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого та прокурора здійснювати необхідні процесуальні дії для закінчення кримінального провадження, що розслідуються за фактом та по якому жодній особі не було повідомлено про підозру, оскільки в даному випадку, у відповідності до норм КПК України, слідчий та прокурор самостійно визначають обсяг проведення досудового розслідування. В зв`язку з цим скарга ОСОБА_6 у цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.303-307 КПК України,-
Скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
В решті вимог скарги відмовити.
Відповідно вимог ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя