ВИРОК
Іменем України
16.08.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000639 від 26.08.2015 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, розлученого, учасника релігійної громади УПЦ Чернігівської єпархії парафії на честь ікони Божої матері «Семистрільна», військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,
у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України,
встановив:
28.08.2014р. ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією на особливий період та цього ж дня направлено у військову частину НОМЕР_1 що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де наказом командира цієї частини зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 3 відділення стрілецького взводу з охорони об`єкта №682 27 стрілецької роти 7 стрілецького батальйону.
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17, 30, 349, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 у порушення вимог вищенаведеного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою зовсім ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 02.06.2015 р. не з`явився вчасно з лікувального закладу до місця служби військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та в подальшому ухилявся від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд до затримання його 21.04.2016 року працівниками Подільського УП ГУНП у м. Києві.
Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Національної гвардії України, призваним за мобілізацією на особливий період, у порушення вимог законодавства України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не з`явився з лікувального закладу до місця розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та до військової частини не повернувся, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 408 КК України.
В судовому засіданні вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що скоїв злочини за обставин, зазначених в обвинувальному акті.
Під час судового розгляду ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю та надав суду покази щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення аналогічні встановленому судом. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 408 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив дезертирство в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу правопорушника, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , якими відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, яких відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.
При цьому, суд враховує, норму ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
Тому, з урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання а саме те, що він позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитини, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції останнього від суспільства, а тому вважає можливим застосувати до нього положення ст. 75, КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Саме таке покарання на глибоке переконання суду є необхіднім і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374,376, 395 КПК України, суд,-
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, тривалістю 1 (один) рік.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1