Єдиний унікальний № 500/3619/16-к
Провадження № 1-кп/500/340/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про призначення судового розгляду
08 липня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001292, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:
05 липня 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні, ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта з таких підстав.

Так, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про коло осіб, які братимуть участь під час судового розгляду, які не заявили про виклик інших осіб, окрім як обвинуваченого, вважає, що в судове засідання для допиту під час судового розгляду підлягає виклику лише обвинувачений ОСОБА_5 , а про день, час та місце судового розгляду слід також повідомити потерпілу ОСОБА_6 .

Під час підготовчого судового засідання від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з посланням на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу. Крім того, прокурор також послався на з`явлення нового ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику того, що обвинувачений може незаконно вплинути на свідків, при цьому прокурор висловив думку, що для допиту під час судового розгляду не підлягають виклику свідки.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти його задоволення, захисник ОСОБА_4 просив суд змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на більш м`який.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2016 р. під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховатися від органу досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11 липня 2016 року.

Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі Суд). Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (див. рішення у справі «Яблонський проти Польщі», N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справах «Іловецький проти Польщі», N 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року, та «Смирнова проти Росії», NN 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX).

Суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він не одружений, не має й утриманців, не має постійного місця проживання; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він, будучи раніше неодноразово судимим, не маючи постійного місця проживання, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я, що спричинило смерть потерпілого.

Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_5 може ухилитися від суду та продовжити вчиняти нові злочини, порушуючи права інших осіб, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що прокурор ОСОБА_3 не довів виникнення ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно вплинути на свідків, оскільки прокурор в судовому засіданні лише послався на абстракту можливість з`явлення цього ризику, не надавши та навіть не зазначивши докази про його існування, прокурор навіть зазначив, що з урахуванням позиції обвинуваченого відсутня необхідність викликати свідків для допиту. А тому суд відкидає посилання прокурора про виникнення цього ризику та не приймає його до уваги.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на строк, що не перевищує 60 днів, до 06 вересня 2016 року, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 199, 314 316, 370 372 КПК України, суд

постановив:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в залі судових засідань № 3 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Клушина, 2, на 13 липня 2016 року, на 10:30 годину.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, захисника ОСОБА_4 , обвинувачуваного ОСОБА_5 , яких викликати в судове засідання, про дату, час та місце проведення якого також повідомити потерпілу ОСОБА_6 .

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити, в клопотанні захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до 06 вересня 2016 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 06 вересня 2016 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1