Ухвала
іменем України

30 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0005369,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2015 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, раніше не судиму, пенсіонерку, таку що має на утриманні дитину інваліда, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за:
ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі;

ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.
Цим же вироком постановлено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5 відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 10000 грн., 10200 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_6 , 6000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_7 , 6000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_8 , 6000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_9 , 7000 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_10 , 4250 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_11 та 12000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_12 .

Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за злочини, вчинені за таких обставин. В період з червня 2013 року по липень 2014 року ОСОБА_4 , позиціонуючи себе в якості особи, яка надає послуги з підготовки пакету документів необхідних по встановленню індивідуального газового опалення, а також приватизації земельних ділянок, зловживаючи довірою потерпілих, в різний час отримувала від них грошові кошти, проте своїх зобов`язань не виконувала, жодних дій по оформленню документів на встановлення індивідуального опалення чи приватизації земельних ділянок не вчиняла, в жодні установи з цього приводу не зверталась та грошові кошти потерпілим не повернула. Зокрема від потерпілої ОСОБА_5 отримала грошові кошти у розмірі 6000 грн. Крім того, засуджена, діючи повторно, отримала грошові кошти у розмірі 6000 грн. від ОСОБА_13 , 10200 грн. від ОСОБА_6 , 6000 грн. від ОСОБА_9 , 4250 грн. від ОСОБА_11 , 6000 грн. від ОСОБА_7 , 7000 грн. від ОСОБА_10 та 12000 грн. від ОСОБА_12 .
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду незаконними, постановленими з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неправильною правовою оцінкою обставин справи. Зазначає, що судом не обґрунтовано суму моральної шкоди завданої потерпілим. Вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Вважає, що її апеляційна скарга розглянута формально та судом не вказано мотивів прийняття рішення.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та надані до скарги судові рішення, касаційний суд дійшов висновку, про те що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Засуджена ОСОБА_4 оскаржує висновки суду про доведеність її винуватості, при цьому посилається на фактичні обставини справи, які були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій і їм дано належну оцінку. Згідно зі ст. 433 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Отже, при розгляді доводів касаційної скарги засудженої колегія суддів враховує фактичні обставини справи, встановлені судами.
Доводи засудженої

ОСОБА_4 про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги її показання, об`єктивно не з`ясувавши обставини справи та не мотивувавши своє рішення, колегія суду касаційної інстанції вважає необґрунтованими.

Як вбачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, за викладених у вироку обставин доведено об`єктивними доказами, які перевірені у передбаченому законом порядку.
Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_4 суд першої інстанції обґрунтував дослідивши показання самої засудженої, яка вину не визнала та зазначила, що після звільнення з БТІ, зареєструвалася як приватний підприємець та почала надавати послуги консультаційного характеру, зокрема із приводу індивідуального опалення. Вказала, що потерпілих раніше не бачила та грошей у них не брала. Разом з тим, пояснила, що з потерпілим ОСОБА_11 зустрічалася та надавала йому консультацію. По епізоду з ОСОБА_6 , вказала, що у ОСОБА_14 опалення було і ніяких консультацій вона не надавала. Визнала, що у ОСОБА_12 взяла 1000 дол. США та домовилася, що допоможе йому з встановленням індивідуального опалення та пояснила, що не зверталася до відповідних органів, оскільки на той момент ще не почався опалювальний сезон, грошові кошти йому не повернула, оскільки на даний час в неї немає таких грошей. По епізоду з ОСОБА_8 пояснила, що зустрічалася з потерпілою в її квартирі, надавала їй консультації по встановленню індивідуального опалення, грошей від неї не отримувала. По епізоду з ОСОБА_7 пояснила, що ніяких дій по оформленню індивідуального опалення для неї не вчиняла, грошей від неї не отримувала. По епізоду ОСОБА_5 пояснила, що остання підійшла до неї та запитала чи може вона допомогти вирішити питання про оформлення прибудови до квартири та надала їй копію технічного паспорту, щоб вона в подальшому надавала їй консультації, грошових коштів від потерпілої вона не отримувала.

Крім того, засуджена визнала цивільний позов ОСОБА_12 в частині матеріальної шкоди, решту цивільних позовів не визнала.
Судом проаналізовано показання потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , які в судовому засіданні пояснили про домовленості з ОСОБА_4 та підтвердили передачу грошових коштів засудженій.
Здійснено посилання на показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які пояснили про домовленість потерпілих з засудженою та підтвердили факт передачі грошей ОСОБА_4 .
Зазначено про пояснення свідків:
ОСОБА_20 , який працює в адміністрації Ленінського району та в його обов`язки зокрема входить перевірка документів, які надають громадяни для оформлення індивідуального опалення. Свідок пояснив, що засуджену ОСОБА_4 раніше не бачив;
ОСОБА_21 , яка працює головним спеціалістом в Управлінні земельних ресурсів Виконкому ММР та пояснила процедуру приватизації. Свідок пояснила, що засуджена ніколи не зверталася з приводу її діяльності;
ОСОБА_22 , який вказав, що засуджена допомогла йому з оформленням документів. Засуджену вважає чесною та порядною людиною.
Також судом здійснено посилання на такі письмові докази у справі:

заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 01 жовтня 2014 року, заяву ОСОБА_10 від 24 січня 2015 року відповідно до яких потерпілі просили провести досудове розслідування та притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом;
протокол про прийняття заяви від 24 жовтня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_24 просив прийняти міри до невідомої йому особи, яка 23 липня 2014 року заволоділа грошовими коштами в сумі 12000 грн. шахрайським шляхом;
лист сільського голови Яснопольської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 25 листопада 2014 року відповідно до якого, впродовж 2013 - 2014 років звернень з приводу дозволу на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 до сільської ради не надходило;
лист голови правління Регіональної газової компанії "Миколаївгаз" від 20 листопада 2014 року, відповідно до якого, звернень мешканців квартир будинку АДРЕСА_3 з приводу надання довідок технічної можливості влаштування індивідуального опалення та отримання технічних умов за визначений період не надходило. Вказано про довідку, що надається замовнику для пред`явлення міжвідомчій комісії, яка розглядає питання відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. Зазначено, що звернень ОСОБА_12 з приводу надання йому технічних умов на встановлення газового опалювального приладу в кв. АДРЕСА_4 не надходило;

лист "Миколаївоблтеплоенерго" від 12 листопада 2014 року, з якого вбачається, що у 2013 - 2014 роках жодних звернень з приводу надання дозволу на відключення від мереж центрального опалення квартир: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , та квартири АДРЕСА_4 , на адресу підприємства не надходило;
лист першого заступника голови адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради від 19 листопада 2014 року, відповідно до якого, звернень з приводу надання дозволу на відключення від мереж центрального опалення або заяви з приводу відключення від внутрішньобудинкової мережі центрального опалення у 2013 - 2014 роках квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 та квартири АДРЕСА_4 до адміністрації району не надходили. Звернення з приводу надання дозволу на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_9 у 2013- 2014 роках не надходили;

лист директора ОКМ "Миколаївоблтеплоенерго" від 08 січня 2015 року, відповідно до якого в житлових будинках по АДРЕСА_3

та АДРЕСА_10 проектом передбачене централізоване теплопостачання;

лист Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 05 січня 2015 року, з якого вбачається, що згідно даних відділу землеустрою управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради за період з 1992 по 2015 роки, документів, що підтверджують право власності або користування на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_9 не зареєстровано. Звернень з цього приводу за період з

2014 року по 2015 роки до управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради не надходило;

лист заступника голови адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради від 22 січня 2015 р., відповідно до якого, звернень з приводу встановлення індивідуального опалення за адресою: АДРЕСА_9 у 2013 - 2014 роках до адміністрації району не надходило.

лист голови правління Регіональної газової компанії "Миколаївгаз" від 29 січня 2015 року, відповідно до якого, в період 2013 - 2014 років звернень до ПАТ "Миколаївгаз" з приводу надання технічних умов на реконструкцію системи газопостачання (встановлення індивідуального опалення) за адресою: АДРЕСА_9 не надходило.

лист першого заступника начальника Держземагенства України Головного управління Держземагентства у Миколаївській області від 19 січня 2015 року, відповідно до якого, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться в межах населеного пункту та відноситься до земель комунальної власності;

лист в.о. директора ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" від 30 січня 2015 року, відповідно до якого житловий будинок за адресою АДРЕСА_9 не є абонентом підприємства. Звернень щодо відключення від централізованої системи опалення від мешканців квартир за адресами АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 на адресу підприємства не надходило;

лист першого заступника голови адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради від 02 лютого 2015 року, яким адміністрація Ленінського району повідомила про те, що звернень з приводу надання дозволу на відключення від центрального опалення за адресою: АДРЕСА_12 у 2013 - 2014 роках до адміністрації району не надходило;

лист заступника Голови правління з економічної безпеки РГК "Миколаївгаз" від 09 лютого 2015 року, з якого вбачається, що звернень про надання технічних умов на реконструкцію системи газопостачання (встановлення індивідуального опалення) у помешканнях за адресами:

АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 на адресу підприємства не надходило;

розписку від 23 липня 2014 року, відповідно до якої, засуджена отримала від ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 12000 грн. та вказана сума передана для оформлення пакета документів на автономне опалення за адресою АДРЕСА_13 ;

протокол обшуку від 17 січня 2015 року, в ході якого було виявлено та вилучено оригінал свідоцтва про сплату єдиного податку серії Е 423852, оригінал свідоцтва про державну реєстрацію ФОП № НОМЕР_1 , довідку про взяття на облік платника податків. Окрім того було виявлено та вилучено два пусті бланки довідок, на одному з яких стоїть мокра печатка "Dixi. Ci. M. Індастріс інк", 16298898, на іншому кругла мокра печатка "Миколаївська філія КБ "Приватбанк" Адміральське відділення. Ніяких документів пов`язаних з діяльністю ОСОБА_4 з підготовки документів на встановлення індивідуального опалення, приватизації земельних ділянок, особистих записів пов`язаних з її діяльністю, матеріальних цінностей, комп`ютерної техніки на якій містяться вищезазначені документи виявлено не було;

лист Державної податкової інспекції в Ленінському районі від 13 листопада 2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на податковому обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва як фізична особа підприємець з 05 квітня 2013 року.

Доводи засудженої про те, що суд надав перевагу показанням потерпілих та їхніх родичів, які були допитані судом в якості свідків, є необґрунтованими.

З копій вироку та ухвали вбачається, що вина засудженої у вчиненні вказаного кримінального правопорушення була доведена сукупністю досліджених судом доказів.

Крім того судом встановлено, що усі потерпілі не були між собою знайомими, до вищезазначених подій не знали і обвинувачену. Будь-яких стосунків, які б могли вплинути на їх зацікавленість в обмові обвинуваченої, з нею не мали. Свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_22 не є родичами будь-кому з потерпілих. Однак ці свідки підтвердили, що засуджена дійсно займалась оформленням для них дозволів на встановлення індивідуального опалення у їх квартирах і вони їй для цього передавали певні суми грошей. Інші ж свідки, хоч і є членами сімей потерпілих, але ж їх покази є безсторонніми та неупередженими. Ці покази у своїй достовірності та правдивості не викликають у суду сумніву.

На думку суду першої інстанції та колегії суддів Апеляційного суду Миколаївської області така поведінка ОСОБА_4 вказує на те, що вона намагається уникнути відповідальності за вчинені протиправні дії.

Із зазначеними висновками погоджується і колегія суддів касаційного суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про відсутність у вироку обґрунтувань розміру моральної шкоди. Ці твердження є безпідставними. Суд першої інстанції, при вирішенні питання цивільних позовів, належним чином мотивував своє рішення. Апеляційний суд при перевірці тверджень засудженої про незаконне стягнення коштів дійшов висновку, з яким погоджується і суд касаційної інстанції, що твердження засудженої про те, що встановлені судом суми спричинених потерпілим збитків не зовсім відповідають дійсності, ще раз підтверджують правдивість показів свідків та дійсне існування фактів отримання грошей засудженою від потерпілих.

Доводи засудженої про те, що апеляційний суд формально розглянув її апеляційну скаргу, колегія суду касаційної інстанції вважає безпідставними.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляції засудженої були належно перевірені апеляційною інстанцією та на них надано змістовні відповіді.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 у її касаційній скарзі не наведено.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року щодо неї.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3