Справа № 314/270/16-к
Провадження № 1-в/314/193/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізька область, місто Мелітополь, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, мешканця: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1) 27.05.1991 року за ст. 17-81 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.25 КК України засуджений умовно з обов`язковим залученням до праці. 24.06.1991 року Ухвалою суду направлений в місця позбавлення волі на 2 роки 6 місяців 14 днів. 25.05.1992 року Постановою суду направлений в КП. Звільнений 25.02.1994 року по відбуттю строку покарання.

2) 03.04.1995 року за ст. 81 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 23.10.1999 року по відбуттю строку покарання.

3) 17.08.2000 року за ст. 196-1 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 21.11.2000 року за Законом України «Про амністію» за ст. 9 п. «а».

4) 20.05.2003 року за ст. 185 ч. 3, 194 ч. 2, 70 КК України до 6 років позбавлення волі.

5) 17.11.2003 року за ст. 188 ч. 1, 71, 70 ч. 4 КК України до 6 років 3 днів позбавлення волі.

6) 19.02.2004 року за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі.

7) 10.03.2004 року за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі. Постановою суду від 17.08.2004 року до призначеного покарання на підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднати покарання за вироком від 17.11.2003 року та від 19.02.2004 року, остаточно до 6 років 1 місяця позбавлення волі.

8) 15.08.2005 року за ст. 185 ч. 2, 188 ч. 1, 70, 70 ч. 4 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 10.04.2009 по відбуттю строку покарання.

Засуджений: 20.01.2012 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Рішенням регіональної комісії від 06.02.2014 року протокол № 9 з Кіровоградської області перевести в колонію середнього рівня безпеки для чоловіків, які відбували покарання в виді позбавлення волі не вперше.

Початок строку: 24.05.2009 року. Кінець строку: 24.05.2016 року.

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), надійшла заява про можливість умовно-дострокового звільнення. В судовому засіданні представник адміністрації дану заяву не підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 15.06.2009 року. За період тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області характеризується наступним чином: вимоги режиму утримання порушував, за що мав п`ять стягнень, заохочень не мав. З 29.10.2010 року відбуває покарання в Єнакіївській виправній колонії УДПтСУ в Донецькій області (№ 52). Під час відбування покарання характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушував, мав одне заохочення, стягнень не мав.

З 05.09.2011 року за період тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області характеризується наступним чином: вимоги режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

З 16.03.2012 року відбував покарання в Катеринівській виправній колонії УДПтСУ в Кіровоградській області (№ 46). Під час відбування покарання характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

З 27.04.2012 року відбував покарання в Петрівській виправній колонії УДПтСУ в Кіровоградській області (№ 46). Під час відбування покарання характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав одне стягнення та мав два заохочення.

З 06.06.2014 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 101). Під час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушував, має одне заохочення правами начальника установи, стягнень не має.

На даний час не працевлаштований.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування.

Санітарно - гігієнічних норм дотримується, але під контролем.

Підвищує загальноосвітній рівень, відвідує бібліотеку колонії. На заходи виховного впливу реагує задовільно, але з метою отримати поблажливість.
Участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

У скоєному злочині провину визнає, але з метою отримати поблажливість.

Адміністрація колонії вважає, що засуджений не довів свого виправлення..

Прокурор заяву не підтримав оскільки вважає, що засуджений не довів виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника адміністрації установи, який не підтримав заяву засудженого, який просить суд застосувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 81 КК України, думку прокурора про заперечення, щодо задоволення подання, вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

За змістом ч.3 ст.6 КВК України основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Статтею 107 КВК України визначено права та обов`язки засуджених до позбавлення волі, відповідно до якої законодавцем розмежовано працю засудженого

як право (добровільне волевиявлення) у виді - дії брати участь у трудовій діяльності та

як обов`язок (обов`язкове виконання забезпечене ч.2 ст. 9 КВК України) - утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії.

Змістом ст. 118 КВК України визначено порядок залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно корисної праці: добровільний - ч.1 ст. 118 КВК України, обов`язковий - ч. 5 ст. 118 КВК України.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КВК України невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

В розумінні ст. 81 КК України, в контексті ст.ст.6, 8, 9, 107, 118 КВК України доведеність виправлення засудженого не обмежується лише виконанням встановлених законом обов`язків, а визначається активними діями реалізації прав засудженого направлених на досягнення готовності до самокерованої правослухняної поведінки, що є вольовою складовою поведінки засудженого.

Як вбачається з довідки про працевлаштування засудженого, за весь строк відбування покарання засуджений працював лише 4 місяці (2 місяці в 2014, 2 місяці - 2015), хоча як вбачається з матеріалів поданих установою виконання покарань у 2015 році були наявні вакантні посади на підприємстві установи.

Обставин, що перешкоджали та перешкоджають працевлаштуванню засудженого судом не встановлено.

Згідно положень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, а отже в задоволені заяви про умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

24.03.2016