Справа № 159/2787/16-к
Провадження № 1-кп/159/173/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 160 301 100 011 53 про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дубовому Ковельського району Волинської області, гр. України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з освітою середньою, неодруженого, утриманців не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягався,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 335 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним у зв`язку з призовом на військову службу у Збройні Сили України, будучи визнаним військово - лікарською комісією придатним до проходження військової служби, отримавши повістку ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом на строкову військову службу, що зобов`язувала його з`явитись 30.05.16 р. о 08 год. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований по АДРЕСА_2 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неприбуття за викликом, з метою ухилення від призову, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи прав відстрочки на строкову військову службу, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», розуміючи відсутність зазначених прав, у вказаний час та місце не прибув на обласний збірний пункт для подальшої відправки у військову частину, чим ухилився від призову на строкову службу, порушивши ст. 65 Конституції України, Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Своїми діями, що виразились в ухиленні від призову на строкову службу обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений за ст. 335 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості від 20.07.16 р., укладеної між прокурором та обвинуваченим, згідно з якою обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 335 КК України у повному обсязі підозри у кримінальному провадженні, зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального правопорушення у з`ясуванні всіх обставин. Сторони узгодили покарання за ст. 335 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки,

з однорічним іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України. За змістом угоди, обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений також просить суд затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, що викладене у обвинувальному акті та угоді, та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим у повному обсязі, вид покарання, що буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди.

Прокурор просив затвердити угоду на умовах, викладених у ній.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру.

Злочин, передбачений ст. 335 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, що буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

З пояснень обвинуваченого вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений погодився на призначення узгодженого покарання.

Умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Прокурор не клопоче про обрання обвинуваченому до вступу вироку у законну силу будь - якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 липня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 160 301 100 011 53, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, якщо він на протязі однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена

Головуючий:ОСОБА_1