АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/829/15-к Номер провадження 11-кп/786/726/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою його адвоката ОСОБА_9 і прокурора Хорольського відділу Лубенської міської прокуратури Полтавської області на вирок Хорольського районного суду від 15 червня 2016 року .

Цим вироком засуджено:
1' ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України,
уродженця м. Харкова, мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, раніше судимого:
16.05.2002року Орджонікідзівським районним судом м. Харків за ч.І ст.309, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. 17.08.2004року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 7 днів;
26.03.2009 року Червонозаводським районним судом м. Харків за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186, ч. І сг.70 КК України до 8 років позбавлення волі; 29.07.2014року за постановою Балаклійського районного суду м. Харків на підставі от. 81 КК України умовно-достроково звільнений на не відбутий строк 1 рік 5 міс. 4 дні,-
за ч.2 ст. 121 КK України на 8 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харків від 26.03.2009р. і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 8 років 3 місяців позбавлення волі.
В апеляції захисник ОСОБА_9 у інтересах засудженого вказує, що суд безпідставно визнав винним його підзахисного, фактичні обставини справи встановлено не правильно, доказів вини не здобуто. Не враховано того, що потерпіла знаходилася у стані сп`яніння, що і послужило причиною смерті. Нанесення тілесних ушкоджень потерпілій саме ОСОБА_8 не доведено, а висновки судово-медичних експертиз слід визнати недопустимими і такими, що суперечать матеріалам справи та є неповними і побудовані на припущеннях. Просить скасувати вирок суду, а його підзахисного виправдати за недоведеності у вчиненому.
З вироком суду не погодився і процесуальний прокурор, де у поданій апеляції, не оскаржуючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій винного , доведеність вини, не піддаючи сумніву дотримання вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, просить скасувати цей вирок суду у частині призначення покарання. Вважає, що суд першої інстанції призначив його зам`яке, воно не відповідає тяжкості вчиненому та особі засудженого, який раніше вчиняв такі правопорушення, перебував у стані сп`яніння, саме від його дій настали тяжкі наслідки. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити кінцеве покарання 9 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно вироку суду, 06.04.2015 близько 20 год. на околиці е.Єрківці Хорольського району Полтавської області між ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_11 на грунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин, викликаних ревнощами, розпочалася сварка, в ході якої у ОСОБА_12 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень своїй співмешканці.
В подальшому ОСОБА_12 наніс ОСОБА_11 не менше двох ударів кулаком в ліву частину обличчя та скроню, чим спричинив їй тілесні ушкодження, у вигляді синців лівої скроневої області та обох повік лівого ока, епідуральпої гематоми справа, субарахноїдальних крововиливів по всій поверхні правої півкулі головного мозку та мозочка, дрїбнокрапкових крововиливів в речовину головного мозку та його стовбур, крововиливів в м`які тканини голови в центрі лобної області та лівій скроневій, які в своїй сукупності відносно до живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент їх спричинення, і які безпосередньо 17.04.2015 року викликали її смерть.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_9 про необхідність скасування вироку суду та закриття провадження за недоведеності вини засудженого, виступ прокурора про ухвалення нового вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаного правопорушення передбаченого ч.2ст.121 КК України обґрунтовано доказами, які зібрані та досліджені відповідно до вимог ст.93.94 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_9 про порушення норм КПК України у ході судового слідства, відсутності доказів вини його підзахисного у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій, неповноти досудового і судового слідства, то колегія суддів їх не приймає, оскільки вирок суду ухвалений у відповідності до ст.370,374 КПК України і є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановлений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені відповідними доказами з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав для ухвалення саме такого вироку.

У суді першої інстанції сам обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував обставин, що саме від його дій потерпілій могли бути спричинені тілесні ушкодження від яких та згодом померла. Просив перекваліфікувати його дії на ст.119 КК України вбивство через необережність, але судом такі доводи обґрунтовано не були прийняті до уваги з наведенням мотивів їх відхилення.

Посилання захисника ОСОБА_9 , що відсутні докази вини спростовується, не тільки показаннями обвинуваченого про часткове визнання вини але і наступними даними.

Із показань потерпілого ОСОБА_13 вбачається, що її рідну сестру ОСОБА_11 побив саме ОСОБА_8 , як йому повідомила його мати. На обличчі він сам у неї бачив сліди побоїв.
Із показань свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 вбачається, що між ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , які знаходилися у стані сп`яніння за місцем роботи відбулася сварка. Через декілька днів ОСОБА_15 бачив потерпілу ОСОБА_11 із тілесними ушкодженнями на обличчі, вона йому скаржилася на сильні болі у голові, вона їх отримала від побоїв, які їй спричинив ОСОБА_8 . Подібні показання дали і допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Допитана свідок фельдшер ОСОБА_20 , підтвердила, що прибувши на виклик до ОСОБА_11 , остання перебувала у тяжкому стані, на обличчі були виявлені тілесні ушкодження у виді гематоми на лобі та виску. Після виклику швидкої допомоги тут же вона померла.
Згідно протоколу огляду місця події від 17.04.2015 року у домоволодінні ОСОБА_11 на ліжку на спині виявлено труп останньої з тілесними ушкодженнями: на лівій скроневій області мається тьмяний синець жовтуватого забарвлення з зеленуватим відтінком з нечіткими контурами; такі ж синці у обох повік лівого ока з переходом на щічну область.
Згідно даних судово-медичного експерта № 48 від 18.04.2015 року у трупа ОСОБА_11 були встановлені ушкодження: синці голови та обличчя, гематома справа, вдавлення головного мозку на рівні правої скроневої та тім`яної областей, субарахноїдальні крововиливи, дрібно крапкові крововиливи в речовину головного мозку і у стовбур, вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів,з обмеженою контактуючою поверхнею, які могли бути пальці стиснуті в кулак так і ноги у взутті нападника.
У ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 на місці показав місце нанесення ударів потерпілій, що узгоджується із висновками судово-медичних експертиз, що смерть потерпілої наступила від здавлення правої скронево-тім`яничної долі мозку епідуральною гематомою, яка є результатом тупої травми голови і у подальшому потягло смерть. ОСОБА_11 було нанесено не менше 2 - ударів, із них: в ліву частину обличчя, не менше 1 -го та в ліву скроневу область - не менше 1-го удару; в момент отримання таких ударів потерпіла могла знаходитися у вертикальному положенні, обличчям до нападника; крововиливи по всій поверхні правої півкулі головного мозку та мозочка, крововиливи в речовину головного мозку та стовбур його, в м`які тканини голови в центрі лобної області та лівій скроневій утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, такими предметами могли бути пальці кисті нападника стиснуті в кулак. Епідуральна гематома справа могла утворитися від ударів в ліву частину голови; утворення вищевказаних ушкоджень при падінні потерпілої з висоти власного зросту на тверде покриття - виключається; показання ОСОБА_8 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту частково відповідають об`єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 (підозрюваний ОСОБА_8 вказав, що удари ОСОБА_11 він наносив долонею, що не відповідають їх утворенню в частині механізму).
З метою уточнення кількості завданих ударів потерпілій і уточнення причини смерті була призначена комісійна судово-медична експертиза, яка за її висновками уточнила попередні висновки експертів, які проводили такі дослідження. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 141 від 06.01.2016 року, на трупі ОСОБА_11 було виявлено тілесні ушкодження:
закрита черепно-мозкова травма - масивні крововиливи під м`яку мозкову оболонку правової півкулі головного мозку, крововиливи над тверду мозкову оболонку правої тім`яно-скроневої області, два крововиливи в м`які покрови голови: лобної області та лівої скроневої ділянки, два синці: лівої скроневої та навколоочної області; тілесні ушкодження утворилися від не менше ніж трьох ударів в ділянку лівої скроні, лівого ока та лобну область голови тупими предметами з обмеженими контактуючою поверхнею, яким могли бути кисті рук, ноги людини у взутті та інші предмети з подібним характеристиками; всі тілесні ушкодження є прижиттєвими і по давності не суперечать строку їх отримання 06.04.2015 року. Об`єктивних даних про інший термін їх утворення проведенням комісійної судово-медичної експертизи не виявлено; черепно-мозкова травма у ОСОБА_11 не могла утворитися при падінні на площині, як з раніше приданим прискоренням, так і без нього; удари були нанесені з силою, достатньою для виникнення черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонку мозку; клінічна смерть ОСОБА_11 була встановлена фельдшером 17.04.2015 року о 17 год. 57 хв.; причиною смерті була закрита черепно-мозкова травма з крововиливами над - і під оболонки головного мозку, а не від перебування у стані сп`яніння про що вказує захисник; ненадання їй належної медичної допомоги посилило лише тяжкість проявів мозкової травми, але не змінило морфологічну суть та ступінь тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень 6 квітня 2015 року і настання смерті ОСОБА_21 було незворотнім.
Посилання захисника в апеляції, що була допущена неповнота судового слідства та неповно і неправильно проведена комісійна судово-медична експертиза спростовано показаннями допитаної експерта ОСОБА_22 , яка у судовому засіданні апеляційного суду уточнила та роз`яснила їх висновок, що за даними судово-гістологічних досліджень шматочків внутрішніх органів на тілі ОСОБА_11 було виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - масивні крововиливи під м`яку мозкову оболонку правої півкулі головного мозку, мікроскопічно лобній долі лівої півкулі; крововилив над тверду мозкову слойку правої тім`яно-скроневої області, два крововиливи в м`які покрови голови, лобної кості та лівої скроневої ділянки, два синці; лівої скроневої та навколоочної областей. Вказані ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння і які прямо призвели до настання смерті ОСОБА_11 . Щодо необхідності ексгумації трупа ОСОБА_11 , яке виникло під час проведення експертизи то воно обґрунтовувалося лише необхідністю уточнення кількості нанесених ударів ОСОБА_11 . При проведенні комісійної експертизи у членів комісії було достатньо даних для встановлення, які саме тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_11 , ступінь їх тяжкості, причини смерті, їх давність. Виявлені у неї саме такі тілесні ушкодження давали їй можливість рухатися та проводити певну діяльність до дня смерті. Інших тілесних ушкоджень, які могли бути отримані, як стверджує захисник , до і після 6 квітня 2015 року, об`єктивно відсутні
Подібні показання підтвердив у судовому засіданні першої інстанції і експерт ОСОБА_23 , який спростував доводи захисника про неповноту експертних досліджень і вказав, що такі тілесні ушкодження потерпіла не могла отримати при падінні. Питання проведення ексгумації трупа ОСОБА_11 , яке виникло під час «зведення експертизи» було викликане необхідністю уточнення кількості нанесених ударів ОСОБА_11 . При проведення комісійної експертизи у членів комісії була достатня кількість матеріалів для встановлення, які тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_11 , ступінь їх тяжкості, причини її смерті. Також вказував, що удари потерпілій ОСОБА_11 були завдані обвинуваченим долонею руки стиснутою в кулак та були завдані з достатньою силою для виникнення черепно-мозкової травми, від якої в подальшому і настала смерть потерпілої.
Такі висновки зазначені і у заключенні експертизи № 141 від 06.01.2016року, які були зроблені та підтримані усіма експертами, що входили до складу комісії при проведенні комісійної експертизи.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду щодо ненавмисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілій і необхідності перекваліфікації його дій на ст.119 КК України - вчинення убивства через необережність, суперечить встановленим фактичним даним і спростовано вище наведеним доказам його вини за ч.2 ст.121 КК України.
На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно спростував такі доводи обвинуваченого з посиланням на іншу об`єктивну сторону злочину передбаченого ст.119 КК України, оскільки вбивство через необережність може бути вчинене внаслідок злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості, що у діях обвинуваченого відсутнє.
Встановлені обставини події у своїй сукупності свідчать, що обвинувачений ОСОБА_8 наносив потерпілій удари в життєво важливий орган голову з достатньою силою і він усвідомлював суспільно-незпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, тобто мав прямий умисел на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілій. Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що потерпіла довгий час жила після отримання таких тілесних ушкоджень, а тому могла померти від вживання алкоголю спростовано висновком експертів, що такі тілесні ушкодження були незворотні для настання її смерті і навіть своєчасна медична допомога не перешкодила б настанню таких наслідків.
Тому за таких даних відповідальність настає за фактично спричинений наслідок. Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч2 ст.121 КК України.
Доводи викладені у апеляційній скарзі прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненому та особі засудженого не відповідає матеріалам провадження.

Щодо визначення покарання, то відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду покарання та призначаючи ОСОБА_8 його у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, місцевий суд, як убачається з вироку, належно врахував тяжкість вчиненого, його попередні судимості, небажання стати на шлях виправлення, стан сп`яніння.

Зважаючи на такі доводи колегії суддів вважає таке покарання достатнім , ще і тому, що у ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари, як мети покарання, колегія суддів не вбачає підстав для призначення більш суворішого покарання про що просить прокурор.

Керуючись ст.376,405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 і прокурора Хорольського відділу Лубенської міської прокуратури Полтавської області залишити без задоволення, а вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України- без зміни.

Судове рішення може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців усіма учасниками судового провадження, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4