В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2016 Справа №607/6385/16-к

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 09.02.2016 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, уродженця м. Чортків, Тернопільської області, одруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , фізичну особу підприємця, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2016 року водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів: 2.3 (а), 31.1, 31.4, 31.4.5 (г) (Колеса і шини) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність автомобіля «ИЖ-2717 90» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а розпочав рух на ньому з наступною несправністю - встановлення на передню вісь транспортного засобу шин різних моделей з різними малюнками протектора, яку він мав можливість виявити до початку руху автомобіля при його щоденному огляді.

Так, 09 лютого 2016 року біля 08 години 15 хвилин водій ОСОБА_3 керуючи технічно несправним автомобілем «ИЖ-2717 90» р.н. НОМЕР_1 , з одним пасажиром рухався по вул. Галицькій с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, в напрямку м. Тернопіль. Під час руху водій ОСОБА_3 з метою виконання маневру обгону маршрутного автобуса, що рухався попереду нього, у попутному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху по якій продовжив рух.

В процесі виконання зазначеного маневру, рухаючись по смузі зустрічного руху водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1 Правил дорожнього руху України, не був достатньо уважний, не ураховував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля «ИЖ-2717 90» та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, і в такий спосіб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху, в порушення вимог п. п. 1.10 (в частині визначення поняття «узбіччя» і виконання його вимог), 10.1 ПДР України, допустив зміну напрямку свого руху ліворуч та подальший виїзд на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів - ліве узбіччя, що призвело до втрати контролю над управлінням автомобіля, його подальший виїзд в лівий кювет, заїзд, зіткнення передньої центральної частини автомобіля «ИЖ-2717 90» з цегляним стовпчиком паркану господарства № 76, вул. Галицька, с. Великі Гаї, перекидання транспортного засобу на правий бік.

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ИЖ-2717 90», малолітня ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: чисельних саден обличчя, рани правої щічної ділянки підборіддя, крововиливу у кон`юктиву правого ока, закриту черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток склепіння і основи черепа, крововиливу над твердою мозковою оболонкою із компресією (стисненням) речовини головного мозку, крововиливами у речовину останнього. Виявлена у ОСОБА_7 черепно-мозкова травма, згідно з п. п. 2.1.2 і 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995), за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, належить до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «узбіччя», і виконання їх вимог), 2.3 (а, б, д), 10.1, 12.1, 31.1, 31.4, 31.4.5 (г) (Колеса і шини) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав в повному обсязі.

Пояснив, що дійсно 09 лютого 2016 року допустив зіткнення передньої центральної частини автомобіля «ИЖ-2717 90» з цегляним стовпчиком паркану господарства № 76, вул. Галицька, с. Великі Гаї, перекидання транспортного засобу на правий бік в результаті якого його донька, яка перебувала в автомобілі, малолітня ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження. Причиною ДТП вважає те, що він встановив на передню вісь транспортного засобу шини різних моделей з різними моделями протектора. Про вчинене щиро шкодує, просить суд суворо його не карати, оскільки він і так поніс покарання, оскільки постраждала його донька.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. З ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, а тому приходить до переконання про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення керування транспортними засобами.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_3 притягується до відповідальності вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, пом`якшуючі його покарання обставини, до яких суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, те, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

При цьому суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, його слід зобов`язати повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину в сумі 3 635 грн. 39 коп. залишити без розгляду у зв`язку з його повним відшкодування.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду не обирався.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати, які слід стягнути з обвинуваченого, оскільки вони виникли через проведення експертизи речових доказів.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину в сумі 3 635 грн. 39 коп. залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 1 430 грн. 65 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави (УКУ м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1