АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/920/15-к Номер провадження 11-кп/786/69/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 249 КК України СТ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000134 за апеляційною скаргою прокурора Прокуратури Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_12 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

7.07.2014 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 249 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України і виправдано за недоведеністю його винуватості.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бородаївка Верхньодніпровського р-ну Дніпропетровської обл., який проживає АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

7.07.2014 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 249 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України і виправдано за недоведеністю його винуватості.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у тому, що 4.04.2015 приблизно о 18 годині, вони обидва, будучи раніше судимими, кожен 7.07.2014 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 249 КК України до одного року обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільненими від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, в період, коли судимість не знята та не погашена у передбачений Законом термін, за попередньою змовою між собою, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою зайняття незаконним рибним промислом, вийшли на дюралевому човні «Южанка» з навісним двигуном «Tohatsu-25», що належить ОСОБА_9 на Дніпродзержинське водосховище р. Дніпро, де в районі о. Ново-Орлицькі Кучугури акваторії регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», що неподалік с. Орлик Кобеляцького району Полтавської області, без спеціального дозволу з використанням заборонених знарядь лову - 2 сіток, довжиною 140 метрів висотою 1,5 м. діаметр вічка 35 мм. кожна, в порушення п. 3.15 п. 4. 14.3 «Правил спортивного та любительського рибальства», п.п. 4.4.1, 4.4.15 Положення про регіональний ландшафтний парк «Нижньоворсклянський», займалися незаконним рибним промислом.

Цього ж дня ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , витягнувши сітки з рибою, були встановлені працівниками ЛП в річковому порту Кременчук КМВ УМВС України в Полтавській області за незаконним зайняттям рибним добувним промислом без належного дозволу, в заборонений час в період нересту, забороненими знаряддями лову - риболовними сітками, в порушення вимог п.п. 3.1, 3.15, 4.14.3 Правил любительського і спортивного рибальства.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 незаконно добули рибу по видам та кількості: лящ - 2 шт.( вартістю 301 грн. за екземпляр); плітка 32 шт.( вартістю 150 грн. за 1 екземпляр); плоскирка 40 шт.( вартістю 141 грн. за екземпляр); йорж звичайний - 2 шт. (вартістю 141 грн. за 1 екземпляр); судак - 5 шт.(вартістю 903 грн. за екземпляр), загальною вагою 14.2 кг., яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяли істотну шкоду водним біоресурсам, на що вказує велика кількість виловлених рибних живих ресурсів та незаконний вилов в період нересту, та згідно Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконного добування чи знищення об`єктів тваринного світу, пошкодження або знищення їх жител та споруд, місць перебування і розмноження, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 541, на суму 15 839 грн.

Ці дії ОСОБА_9 і ОСОБА_10 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним промислом, що вчинено особою раніше судимою за ч. 1 ст. 249 КК України, що заподіяло істотну шкоду.

Виправдовуючи обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України суд першої інстанції зазначив, що показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про затримання обвинувачених саме після здійснення ними незаконного вилову риби оцінює критично, оскільки вони є працівниками державної охорони регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський» та міліції і не приймає як допустимі докази протокол огляду місця події від 4.04.2015, оскільки стороною обвинувачення не була забезпечена можливість допиту в судовому засіданні осіб, що були залучені, як поняті при складанні вказаного протоколу та заяви обвинувачених про добровільну видачу майна човна, оскільки ці заяви приймалися від осіб з порушенням їх права на захист.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та неповнотою судового розгляду.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 249 КК України та призначити кожному покарання у виді 1 року обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого. Остаточно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визначити покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 7.07.2015 та призначити покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі кожному з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд, виправдовуючи обвинувачених взяв до уваги лише показання останніх, без аналізу сукупності доказів наданих стороною обвинувачення.

Показання обвинувачених про те, що коли вони їхали додому їх затримали на воді працівники міліції та рибоохорони і під тиском невідомого чоловіка, що погрожував автоматичною зброєю змусили їх дістати з води сітки з рибою, а потім написати і підписати документи спростовуються відео записом з якого видно відсутність озброєних чоловіків під час затримання обвинувачених.

Поза увагою суду на думку апелянта залишилися: показання свідка ОСОБА_17 , який виявив і повідомив про факт незаконного заняття рибним промислом, які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 ; матеріали відеофіксації, яка здійснювалася із реєстратора катеру інспектора РЛП «Нижньоворскланський», де зафіксовано затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що перебували в моторному човні без документів, одягнені у спеціальні костюми ЗЗК, в човні малися три металеві балії та два алюмінієвих весла, після чого обвинувачені дістали з води сітки із свіжовиловленою рибою.

На апеляційну скаргу прокурора подав заперечення захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

При цьому захисник вказує, що у судовому засіданні обвинувачені заперечували свою причетність до вчинення інкримінованого їм злочину. На його думку суд правильно не врахував, як доказ винуватості обвинувачених відеофіксацію на лазерному носії інформації та протокол огляду місця події.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинувачених та захисника, які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Така невідповідність згідно ст. 411 КПК України має місце тоді, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є неправильними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Під час апеляційного перегляду, колегія суддів встановила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили злочин за таких обставин.

4.04.2015 приблизно о 18 годині, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою вийшли на дюралевому човні «Южанка» з навісним двигуном «Tohatsu-25 на Дніпродзержинське водосховище р. Дніпро, де в районі о. Ново-Орлицькі Кучугури акваторії регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», що неподалік с. Орлик Кобеляцького р-ну Полтавської обл., без спеціального дозволу з використанням заборонених знарядь лову - 2 сіток, довжиною 140 метрів висотою 1,5 м. діаметр вічка 35 мм. кожна, в порушення п.п. 3.1, 3.15, 4. 14.3 «Правил спортивного та любительського рибальства», п.п. 4.4.1, 4.4.15 Положення про регіональний ландшафтний парк «Нижньоворсклянський», без належного дозволу, в заборонений час у період нересту, незаконно виловили рибу лящ - 2 шт.(вартістю 301 грн. за екземпляр); плітка 32 шт.(вартістю 150 грн. за 1 екземпляр); плоскирка 40 шт.(вартістю 141 грн. за екземпляр); йорж звичайний - 2 шт. (вартістю 141 грн. за 1 екземпляр); судак - 5 шт.(вартістю 903 грн. за екземпляр), загальною вагою 14.2 кг., яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяли істотну шкоду водним біоресурсам у сумі 15 839 грн..

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у суді першої та апеляційної інстанцій свою вину у вчиненні злочину, який їм інкримінується, не визнали та пояснили, що 4.04.2015 незаконним рибним промислом вони не займалися, а лише здійснювали прогулянку на човні по Дніпродзержинському водосховищі, під час якої відпочивали та вживали пиво. Три металеві балії та 2 риболовецькі ліскові сітки, які знаходилися у човні належать брату ОСОБА_9 .. Ці сітки невідомі їм особи зі зброєю змусили витягти з води та зняти з них рибу.

Свідок ОСОБА_15 - державний інспектор Регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський» у суді апеляційної інстанції підтвердив, що він бачив, як 4.04.2015 приблизно о 18 годині, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на дюралевому човні «Южанка» з навісним двигуном «Tohatsu-25 на Дніпродзержинському водосховищі р. Дніпро в районі о. Ново-Орлицькі Кучугури акваторії регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», що неподалік с. Орлик Кобеляцького р-ну Полтавської обл. сипали сітки про це він повідомив ОСОБА_13 , який і затримав обвинувачених. Погрози до обвинувачених не застосовувалися.

Аналогічні показання показанням ОСОБА_15 у суді апеляційної інстанції надав ОСОБА_17 ..

Свідок ОСОБА_13 - державний інспектор Регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський» у суді першої та апеляційної інстанцій пояснив, що 4.04.2015 він перебував на патрулюванні на Дніпродзержинському водосховищі, разом з ОСОБА_16 та працівником міліції і ними були затримані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які здійснювали незаконний вилов риби. Сітки обвинувачені кинули у воду з поплавками. Вони наздогнали цих осіб, запропонували їм витягти з води сітки. При затриманні обвинувачених від інспекторів Регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський» та працівників міліції погроз не було.

Такі показання у суді апеляційної інстанції підтвердили свідки ОСОБА_16 - працівник міліції та ОСОБА_14 - старший інспектор Регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», які також вказали, що зброї працівники не мали, як і масок, погроз до обвинувачених під час затримання не висловлювали. При цьому ОСОБА_14 додав, що в подальшому обвинувачені добровільно зізналися, про те, що сітки встановили вони, а риба належить їм.

Показання ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 , який у суді апеляційної інстанції стверджував, що він був понятим при складанні протоколу огляду місця події від 4.04.2015 і під час проведення даної слідчої дії обвинувачені не заперечували, що займалися незаконним виловом риби із застосуванням сіток. Одночасно ОСОБА_18 пояснив, що він є мешканцем іншого регіону через це не знає ні обвинувачених, ні працівників, які їх затримували.

З аналізу наведених вище показань, які суд апеляційної інстанції безпосередньо сприйняв під час судового засідання вбачається, що свідки суду підтвердили факт незаконного вилову риби обвинуваченими забороненими знаряддями лову, в забороненому місці і під час нересту риби, а також факт затримання обвинувачених та вилучення у них риби та знарядь злочину.

Наведене об`єктивно підтверджується даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 4.04.2015 з фото таблицями проведеного з 22.30 год до 23.20 год за участі обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з яких вбачається, що біля останніх у човні (який був частково у воді, а частково на березі) знаходилися 2 ліскові сітки з необвічкованою рибою, сітки мокрі, риба свіжо-виловлена, а саме: лящ - 2 шт.; плітка 32 шт., плоскирка 40 шт.; йорж звичайний - 2 шт.; судак - 5 шт. (т. 1 а.п. 143-145).

Огляд місця події був проведений старшим слідчим відділу СУ ОСОБА_19 за участю інспекторів служби охорони РЛП «Нижньоворсклянський» ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , інспектора ГБ ЛП в річпорту Кремечук ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_20 із застосуванням фотозйомки 4.04.2015 з 22.30 год до 23.20 год на місці події, а саме на березі Ворсклаянської затоки Дніпродзержинського водосховища, бази відпочинку «Берег», розташованого в с. Світлогірське Кобеляцького р-ну Полтавської області, і достовірність даних, які у ньому містяться підтвердили у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 .. Більше того самі обвинувачені також не заперечували вказаного факту(т. 1 а.п. 147-150).

Відповідність даних вказаних у протоколі огляду місця події від 4.04.2015 з фото таблицями засвідчена підписами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у тому, що «протокол прочитаний, записано вірно, заяв, зауважень, доповнень, клопотань, скарг не надійшло». Під час апеляційного перегляду обвинувачені підтвердили, що підписами протокол засвідчували.

Вказаний вище процесуальний документ складений у відповідності до вимог ст. 104 КПК України.

Відповідно до переглянутого у суді апеляційної інстанції відеозапису підтверджено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 4.04.2015 приблизно о 18 годині на дюралевому човні «Южанка» з навісним двигуном «Tohatsu-25 перебували на Дніпродзержинському водосховищі р. Дніпро, в районі о. Ново-Орлицькі Кучугури акваторії регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», що неподалік с. Орлик Кобеляцького р-ну Полтавської обл. одягнені у спеціальні костюми ЗЗК (загальновійськовий захисний комплект), у човні мається три металеві балії та два алюмінієві весла.

Також з відеозапису видно, як обвинувачені дістають з води сітки зі свіжо виловленою рибою.

Цим же відеозаписом спростовуються твердження обвинувачених про наявність озброєних чоловіків під тиском яких вони витягували сітки з рибою.

Згідно заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вони 4.04.2015 добровільно видали працівникам міліції човен, балії, весла, зазначивши, що з їх використанням вони здійснювали незаконний вилов риби, яку також видали (т.1 а.п. 151-153).

На думку колегії суддів добровільна видача майна здійснюється за власним бажанням та згідно внутрішнього переконання особи, яка видає. З самих заяв вбачається, що вони написані обвинуваченими власноручно, будь-яких заперечень з їх боку не було, та в подальшому вони не зверталися про застосування до них примусу щодо написання вказаних заяв.

З огляду на те, що обвинувачені одягнуті були у загальновійськовий захисний комплект і у човні були три металеві балії, два алюмінієві весла, жоден із свідків не підтвердив факту вживання пива останніми через це їх показання про те, що вони-обвинувачені здійснювали прогулянку на човні по Дніпродзержинському водосховищі, під час якої відпочивали та вживали пиво, є безпідставними.

Відповідно до статті 53 КПК України слідчий залучає захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 КПК України, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника.

Згідно статті 49 КПК України слідчий зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Матеріали провадження не містять доказів і в апеляційній інстанції свідки не підтвердили, того, що обвинувачені виявляли бажання при огляді місця події користуватися послугами захисника. Підстав для залучення захисника в порядку ст. 52 КПК України у слідчого були відсутні. Отже, посилання обвинувачених та їх захисника на порушення права на захист при здійсненні огляду місця події є необґрунтованими.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля від 10.12.2004 незаконним промислом, який здійснюється всупереч існуючим правилам є: лов без належного на те дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, із застосуванням заборонених знарядь лову, з перевищенням установлених лімітів чи норм лову.

Відповідно до п. 3.15 „ Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.99, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Тому сітки будь - якого розміру відносяться до заборонених знарядь лову риби, за виключенням передбачених п. 4.7 цих Правил снастей для лову живця. Тому вилучені у обвинувачених знаряддя лову сітки є забороненими знаряддями лову.

На підставі витягу з Положення про Регіональний ландшафтний парк «Нижньоворсклянський», затвердженого наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області від 30.09.2011 № 55 на території РЛП «Нижньоворсклянський» забороняється спортивне і любительське рибальство із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів та найменувань, лов водних живих ресурсів у нерестовий період(крім ділянок, на яких дозволені такі дії). Також мається обмеження та заборони у визначені парком періоди, у тому числі у нерестовий період.

Згідно витягу із Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року щодо встановлених меж Регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», на карті вказано місце вчинення злочину, яке засвідчено підписами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.п. 168-169) з якого вбачається, що обвинувачені здійснювали вилов риби на території парку.

На те, що шкода є істотною вказує кількість, вартість риби та вилов таких її видів у період нересту, які відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування(збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» відноситься до цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України.

На переконання колегії суддів, наведені вище докази беззаперечно свідчать про те, що обидва обвинувачені здійснювали незаконний вилов риби в заборонений для лову період, способом, описаним в обвинуваченні. Про це, зокрема, свідчать як прямі показання свідків так і речові докази: риба та вилучені сітки, балії, весла.

Розмір завданої шкоди у сумі 15 839 грн визначений на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 541 від 24.07.2013 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно -заповідний фонд», що узгоджується з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 17 від 10.12.2004 (т.1 а.п. 174-175).

З урахуванням встановлених по провадженню обставин, тобто вилов риби в заборонений час, забороненими знаряддями та в такій кількості нерестової риби, раніше судимою особою за злочин, передбачений ст. 249 КК України, колегія суддів дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.249 КК України.

Дії ОСОБА_9 колегія суддів кваліфікує, як незаконне зайняття рибним промислом, особою раніше судимою за ч. 1 ст. 249 КК України, що заподіяло істотну шкоду.

Дії ОСОБА_10 колегія суддів кваліфікує, як незаконне зайняття рибним промислом, особою раніше судимою за ч. 1 ст. 249 КК України, що заподіяло істотну шкоду.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „ Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, суспільну небезпеку та наслідки злочину, відомості про особи обвинувачених, які раніше судимі за вчинення злочину за незаконний вилов риби, новий злочин вчинили в період іспитового строку, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що обидва обвинувачені не одружені та не працюють, позитивно характеризуються за місцем проживання.

Так, на переконання колегії суддів, виправлення та перевиховання обвинувачених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів можливе при реальному його відбуванні.

Санкцією ч. 2 ст. 249 КК України, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочину, передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Однак, законом України №1019-УIlІ від 18 лютого 2016 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» в абзаці другому частин першої і другої статті 249 слова «з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого» виключені.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Таким чином, з урахуванням відповідних змін до Кримінального кодексу України, суд не може застосовувати до обвинувачених спеціальну конфіскацію як про це просить прокурор в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,420 КПК України колегія суддів,

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Прокуратури Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.249 КК України і виправдано за недоведеністю їхньої винуватості - скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими:

ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 249 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 7.07.2015 та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 249 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 7.07.2015 та остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4