АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 19 липня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року,
за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005804 від 05 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та накладеноарешт на автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заборонено користування, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб автомобілем моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 .
В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає, щоклопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту вказаного майна.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року, та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та винесена з грубим порушенням вимог КПК України.

Так, в апеляційній скарзі зазначається, що на момент звернення слідчого до суду не існувало сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , є доказом злочину, необхідність якої передбачена ч. 1 ст. 170 КПК України. Крім того, свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу, яке використовує на даний час ОСОБА_6 , у останньої не вилучалося, його експертом не досліджено і висновку про його підробку не має. Вказаний документ серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримала 04 грудня 2014 року у встановленому чинним законодавством порядку у відповідному підрозділі реєстрації транспортних засобів НП України та користувалась ним до моменту вилучення транспортного засобу.
Разом з тим, автор апеляційної скарги звертає увагу на те, що слідчий, в рамках даного кримінального провадження, власника майна, питання якого вирішується, на допит не викликав, а також не довів ні час, ні місце, ні способу ні інших обставин незаконного заволодіння транспортним засобом, на який ухвалою слідчого судді накладено арешт.
Крім того, в апеляційні скарзі стверджується, що позбавлення ОСОБА_6 права володіння і користування своїм майном є невиправданим та не співмірним обмеженням права власності, оскільки на даний час причетність транспортного засобу до вчиненого кримінального правопорушення не доведено. При цьому, зазначає, що про існування оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 стало відомо 21 травня 2016 року у день фактичного вилучення працівниками НП України вказаного автомобіля. Разом з тим, копію судового рішення останній надано не було і лише 10 червня 2016 року представник третьої особи отримав вказану ухвалу у Печерському районному судді м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представника, рішення слідчого судді власнику майна не вручалося, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 05 вересня 2015 року до ЄРДР під № 0005804, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом.

Досудовим розслідуванням встановлено спосіб легалізації викрадених на території України автомобілів елітних моделей, які в підрозділах Головного сервісного центру МВС України реєструвались під видом аналогічного автомобіля, що офіційно зареєстрований в базі даних ДАІ на території АР Крим, що на даний час вважається тимчасово окупованою територією. Дані обставини підтверджуються також рапортом ДВБ Національної поліції України згідно з яким ряд транспортних засобів, які офіційно є зареєстрованими в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві, є викраденими на території України.
Серед таких транспортних засобів значиться автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 .
Відповідно до висновку експерта № 60 від 08 квітня 2016 року бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, що перебувають в офіційному обігу на території України так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються доданого виду об`єктів.
Вищенаведене свідчить про те, що під видом автомобіля моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 зловмисниками замасковано автомобіль аналогічної моделі.
Отже, вказаний транспортний засіб був об`єктом злочинних дій, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, речовим доказом, і тому може містити інформацію, що дасть можливість встановити всіх осіб причетних до вчинення вказаного злочину, обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.
25 квітня 2016 року винесено постанову про визнання автомобіля моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до інформації з бази даних Головного сервісного центру МВС України на теперішній час власником вказаного автомобіля моделі «TOYOTA PRADO», державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_6
29 квітня 2016 року, старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до Печерського районного суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_6 , із забороною користування, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб вказаного автомобіля.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року, вищевказане клопотання задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0005804, про накладення арешту зазначений автомобіль, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_8 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 , з огляду на те, вказаний автомобіль є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та постановою старшого слідчого від 25 квітня 2016 року визнаний речовим доказом.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 3, 11 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказаний автомобіль, оскільки він відповідає критеріям ст. 98 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу, забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищезгаданий автомобіль, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах третьої особи власника майна ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005804, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та накладено арешт на автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши користування, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб вказаним автомобілем, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2066/2016 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1