справа № 462/844/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, який проживає на АДРЕСА_1 та зареєстрований на АДРЕСА_2 , раніше судимого, 14 січня 2014 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 16.12.2015 року близько 15.00 год., перебуваючи на вул. Данила Апостола, 9а у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, використовуючи заздалегідь приготовлені знаряддя злочину, шляхом розбиття вікна, проник у складське приміщення, яке належить державному геофізичному підприємству «Укргеофізика», звідки таємно викрав один трансформатор «ОСМ 1» 0,063 КВТ, вартістю 490,50 грн., один електромагнітний пускач «ПМЕ 211» на 25А, вартістю 151,30 грн. та один електромагнітний пускач 380 В на 10А, вартістю 111,35 грн., які поклав у заздалегідь приготовлений пакет. В подальшому, покидаючи вказане приміщення через вікно, був виявлений та зупинений працівником охорони приміщення ОСОБА_6 , чим не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Зі змісту ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається із даних вимоги УІАЗ УМВС України у Львівській області /матеріали кримінального провадження, арк. 77/, ОСОБА_4 до вчинення 16.12.2015 року інкримінованого йому злочину 14.01.2014 року був засуджений вироком Залізничного районного суду м.Львова за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив у закінчений замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно, поєднана з проникненням в охоронюване приміщення, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця..

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої ст.67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; конкретні обставини вчинення злочину; особу винного, який раніше судимий, зокрема, за вчинення корисливого злочину /матеріали кримінального провадження, арк.77, 80/; одружений; не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк. 82, 84/, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг щодо нього не поступало /матеріали кримінального провадження, арк. 87/.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.2, 3, 4 ст.76 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України товарознавної та дактилоскопічної експертиз № 9/6 від 18.01.2016 року та 4/12 від 05.02.2016 року в розмірі 859,32 грн. /матеріали кримінального провадження, арк. 35, 42/, оскільки проведення вказаних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три /роки 6 /шість/ місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази: металева фомка, молоток та плоскогубці /матеріали кримінального провадження, арк. 28, 29/, передані на зберігання в камеру схову Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області знищити;

- три магнітні електропускачі /матеріали кримінального провадження, арк. 52, 53/, які передано на зберігання представнику потерпілого, передати потерпілому Державному геофізичному підприємству «Укргеофізика», як законному власнику.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 859 /вісімсот п`ятдесят дев`ять/ гривень 32 копійки процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1