Справа № 308/5718/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілої захисника ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/777/350/16 за апеляційними скаргами прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 04 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187 та ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_9 призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2011 року та остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років і 1 місяць з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту його затримання 04.04.2014 року.

Зараховано ОСОБА_9 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04.04.2014 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в розмірі 1621,94 грн. (однієї тисячі шістсот двадцять однієї гривні 94 копійок) за проведення судових експертиз.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 5 630,61 грн. ( п`ять тисяч шістсот тридцять гривень 61 копійку) та моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. ( двісті п`ятдесяти тисяч гривень).

Речові докази:

-пенсійну картку, сім-карту білан, золотий ланцюжок з двох частин вагою 8,23 грама, мобільний телефон марки «Nokia 1202-2», IMEI: НОМЕР_1 , залишено у розпорядженні ОСОБА_10 ;

-автомобільні шини марки Bridgestone, 205/80 R 16 в кількості 3 штуки, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 , залишено в його розпорядженні як власника;

-мотоцикл марки «Hyosung GT 250», 2007 року випуску, номер рами НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_12 , залишено в його розпорядженні як власника.

За вироком ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що 23 березня 2014 року близько 02 год. 40 хв. умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження навісного замка, проник до гаражного приміщення, розташованого в гаражному кооперативі навпроти будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_11 автомобільні шини марки Bridgestone, 205/80 К 16 в кількості 3 штуки вартістю 795,00 грн., металевий диск до автомобіля ВАЗ з шиною Continental Premium Contact 2, 89H 195/65 R14 в кількості 1 штука вартістю 375,10 грн, ящик з інструментами марки Intertool ЕТ-6094 - вартістю 644,00 гривень, всього на загальну суму 1814,10 грн. та належний потерпілому ОСОБА_12 мотоцикл марки HyosungGT-250, номер рами: НОМЕР_2 - вартістю 30837,00 грн., який знаходився у вищевказаному гаражному приміщені, заволодівши викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Разом з цим, 23 березня 2014 року близько 02 год. 20 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку №54 по вул. Декабристів, в м. Ужгороді, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, шляхом прокручування викруткою замка автомобіля марки ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_3 , проник в салон автомобіля, звідки таємно викрав належний ОСОБА_13 джіпіес-навігатор марки PrestigioGeoVision 4300 - вартістю 520,00 грн., відео - реєстратор марки PAGOml - вартістю 448,00 грн., спортивну куртку - вартістю 150,00 грн. і заволодівши викраденим майном з місця вчиненого кримінального правопорушення зник, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1118,00 грн.

Також ОСОБА_9 29 березня 2014 року близько 19 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удар лівою ногою у область щелепи ОСОБА_14 , від якого вона впала на підлогу, побачивши на шиї ОСОБА_14 золотий ланцюжок, вирішив заволодіти майном останньої та реалізуючи свій злочинний намір, діючи відкрито, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя і здоров`я в момент заподіяння, наніс їй серію ударів в область шиї та голови останньої, після чого зірвав з шиї ОСОБА_14 золотий ланцюжок, вагою 8,23 грама, вартістю 3621,20 грн., а також заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia 1202-2» IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 114,05 грн., який знаходився у кохонній кімнаті даної квартири, після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, а громадянка ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 , яка є донькою померлої ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 3735,25 грн..

В апеляційних скаргах:

-прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_15 просить вирок скасувати

та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вирок вважає незаконним та необґрунтованим, оскільки судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування вказаного прокурор посилається на наступне: судом безпідставно не враховано передбачені ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину відносно особи похилого віку; в порушення п. 3 ч. 2 ст .374 КПК України у вступній частині вироку не відображено номер кримінального провадження; в порушення ст. 371 КПК України в резолютивній частині вказано «засудив», а не ухвалив; в порушення п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України долю речових доказів вирішено не в повному обсязі, чим обмежується гарантоване ст. 41 Конституції України право власності осіб; всупереч ч. 1 ст. 325 КПК України не зважаючи на відсутність відомостей щодо належного повідомлення потерпілих про час та місце судового засідання, судовий розгляд в більшості випадків проводився без участі останніх; в порушення вимог ст. ст. 35, 319 КПК України 03.06.2015 ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою судом у складів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , однак до та після вказаної дати судове провадження здійснювалося в складі суддів ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , тобто , порушено принцип незмінності складу суду.

- адвокат ОСОБА_8 також просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд справи в суді першої інстанції. Посилається на те, що в порушення принципу незмінності складу суду, не зважаючи на те, що справа перебувала на розгляді у суддів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , 03.06.2015 справа розглядалась у складі суддів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в результаті чого була постановлена ухвала, що в свою чергу є неприпустимим і порушує засади законності кримінального провадження. Також вказує на те, що згідно розміщеної на стенді Ужгородського міськрайонного суду інформації суддя ОСОБА_20 перебувала у відпустці з 31.03.2016 по 08.04.2016, тобто в час коли по даній справі в нарадчій кімнаті приймалось рішення. Крім того, потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 були відсутні на більшості судових засідань, а під час судових дебатів приймав участь лише потерпілий ОСОБА_12 .. Вважаючи доведеною вину обвинуваченого по всім інкримінованим йому діянням, суд лише перерахував досліджені в судовому засіданні докази та виклав зміст показів осіб, допитаних в засіданні, та експертиз, однак була проігнорована оцінка даних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку у своїй сукупності, а також оцінка деяких доказів з точки зору їх належності та допустимості. При цьому апелянт посилається на те, що висновок НДЕКЦ дактилоскопічної експертиз № 17/369 від 29.04.2014 не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки надані для дослідження дактилоплівки були упаковані в конверт, на якому зазначено, що сліди папілярних ліній були вилучені на АДРЕСА_2 , однак крадіжка з автомобіля була вчинена по вул. Декабристів, а також підписи понятих на конверті кардинально відрізняються від підписів тих самих понятих, зроблених ними на протоколі огляду місця події від 23.03.2014, а протокол огляду місця події від 23.03.2014 та показання потерпілого ОСОБА_13 жодним чином не підтверджуються винуватість ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України. Також вказує на те, що жоден з доказів, на які суд посилається у підтвердження вини ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, не є прямим і безпосереднім підтвердженням такої вини, оскільки протоколи слідчого експерименту не фіксувались на відео, з якого було б видно відтворення обставин події як безперервного ініціативного процесу; під час допиту свідка ОСОБА_21 останній не міг назвати (навіть приблизно) дату, коли він ніби-то перевозив мотоцикл з вул. Декабристів на вул. 8-го Березня; свідок безсумнівно не стверджував про те, що послугами перевезення користувався саме ОСОБА_9 ; показання свідка на досудовому слідстві мають розбіжності з даними під час судового розгляду, зокрема на досудовому слідстві ОСОБА_21 стверджував, що йому особисто дзвонив ОСОБА_9 як знайомий, а в судовому засіданні говорив, що обвинувачений телефонував диспетчеру; в судовому засіданні свідок стверджував, що отримав як винагороду 10 грн., а на досудовому слідстві 120 грн.; інші докази жодним чином не доводять причетність ОСОБА_9 до інкримінованої крадіжки. Крім того, звертає увагу на те, що визнаючи ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд залишив поза увагою багато не з`ясованих фактів та обставин, які ставлять під сумнів винність обвинуваченого у нанесенні тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурора Ужгородської місцевої прокуратури, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу; перевіривши та дослідивши матеріали провадження в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Однією з умов постановлення законного і обгрунтованого вироку у кримінальному провадженні є суворе дотримання судом визначених законом вимог до його змісту та форми.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Згідно ч. 4 ст. 370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок буде законним лише в тому випадку, коли він ухвалений з дотриманням всіх матеріальних законів, які підлягали застосуванню, та відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а саме: його ухваленню передувало проведення передбачених законом процесуальних дій, а зміст вироку викладено у відповідній закону формі.

Судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального Закону не дотримано.

Як вірно зазначено в апеляційних скаргах судом першої інстанції не дотримано принципу незмінності складу суду.

Склад суду у кожному кримінальному провадженні на всіх його стадіях має бути законним, тобто відповідати вимогам Конституції України та інших законів України.

Відповідно до вимог ст. 319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та статтею 320 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається (т.1 а.с.170), автоматизованою системою документообігу був визначений склад суду у складі колегії : головуючий ОСОБА_19 , судді: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ..

Розпорядженням №91 від 10.04.2015 року здійснено заміну суддів ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у зв`язку з перебуванням останніх на лікарняному.

Розпорядженням № 155 від 27.05.2015 року ( т.1 а.с.237) здійснено повторний автоматичний перерозподіл матеріалів кримінального провадження у зв`язку з перебуванням головуючого у нарадчій кімнаті з покликанням на п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу , що суперечить як вимогам кримінального процесуального Закону так і точному змісту п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу
У наслідок видачі вказаного розпорядження керівником апарату Ужгородського міськрайонного суду відбулася заміна всього складу колегії та визначено наступний склад колегії : головуючий ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 ..

У подальшому , в порушення вимог КПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу керівник апарату в ручному режимі розпорядженням № 179 від 09.06.2015 року (т.2 а.с.1-2) перерозподілила матеріали кримінального провадження на суддів: ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , які продовжили розгляд провадження.

Колегія суддів вважає , що такі дії керівника апарату по визначенню складу колегії для розгляду кримінального провадження порушили п.1 ч.1 ст.35 КПК України щодо об`єктивного та неупередженого розподілу матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді та позбавляє можливості колегію суддів переконатися , що такий розподіл (передання) відповідали п.1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини , особливо її вимогам щодо об`єктивної незалежності й безсторонності, а також переконатися у законності складу суду .

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судові засідання відбувалися за відсутності потерпілих, яких суд належним чином не повідомляв про час та місце слухання справи (практично всі судові повістки поверталися на адресу суду без вручення адресатам за закінченням терміну їх зберігання для вручення т.3 а.с. 86-96; 123-126; 154-160; 178-184.

Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України , підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .
Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог п.2,5 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання та судове засідання ухвалено незаконним складом суду.
Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами частини другої статті 412 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в апеляційних скаргах сторін кримінального провадження наведені та знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає , що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними , оскільки торкаються прав та законних інтересів потерпілих та обвинуваченого , які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи , ретельно перевірити доводи апелянтів , дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

При вирішенні питання про заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого , то колегія суддів прийшла до висновку про те, що ризики , які були підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і продовжують існувати, а тому з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, кількості епізодів злочинної діяльності, суворості можливого покарання, особистість обвинуваченого, вважає за необхідним продовжити йому строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги прокурора Ужгородської місцевої прокуратури та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою продовжити до 06.08.2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: