УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/4746/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст.296 ч.2, 121 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
законного представника ОСОБА_11

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ходаки, Коростенського району, Житомирської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-26.11.2015 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням іспитовим строком на 3 роки,
визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 296 ч.2, 121 ч.1 КК України і призначено покарання:
- за ст. 296 ч.2 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;
- за ст. 121 ч.1 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду від 26.11.2015 року більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки;
Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Коростеня, Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 31.01.2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст. ст. 187 ч.2, 69, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 26.12.2014 року Коростенським міськрайонний судом за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.2 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням призначеним вироком Коростенського міськрайонного суду від 26.12.2014 року остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 6 років позбавлення волі.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Коростеня, Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, учня ПТУ-16 м. Коростеня, не одруженого, не судимого, проживаючого в АДРЕСА_3 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.2 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
Звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Цивільний позов Коростенської міжрайонної прокуратури, в інтересах держави в особі територіальної громади Коростенської міської ради до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про стягнення коштів на лікування потерпілого задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на користь територіальної громади Коростенської міської ради 7686,58 грн. коштів затрачених на лікування потерпілого ОСОБА_12 .
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволено.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 після закінчення строку дії ухвали слідчого судді про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 після закінчення строку дії ухвали слідчого судді про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 після закінчення строку дії ухвали слідчого судді про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обраховано з 16.05.2015 року, зарахувавши тим самим в строк відбуття покарання строк, відбутий ОСОБА_13 за вироком Коростенського міськрайонного суду від 26.12.2014 року.
Згідно вироку суду 03.03.2013 року, біля 2 години ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та особою, провадження відносно якої зупинено в зв`язку з хворобою ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 26.05.2016 року (надалі Особа), маючи умисел на вчинення хуліганських дій, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_4 , та на правах приватної власності належить ОСОБА_12 , де перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, діючи групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки і добропристойності, вчинили хуліганські дії, які виразились в тому, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 і Особа, висловлюючись нецензурною лайкою в адресу сім`ї ОСОБА_12 , почали стукати та смикати вхідні двері вказаного будинку, а також викликати мешканців даного будинку на подвір`я. Після того як ОСОБА_12 вийшов з власного будинку на подвір`я і намагаючись припинити хуліганські дії вказаних осіб, почав виганяти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та Особу, за межі свого домоволодіння.
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 і Особа, вийшли з подвір`я будинку АДРЕСА_4 . За вказаними особами з подвір`я свого будинку вийшов ОСОБА_12 .
Знаходячись на проїжджій частині АДРЕСА_4 ОСОБА_8 , діючи спільно з Особою, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки і добропристойності, вчинили хуліганські дії, які виразились в тому, що вказані особи умисно повалили потерпілого на землю, після чого нанесли чисельні удари ногами по різним частинам тіла ОСОБА_12 , внаслідок чого останній втратив свідомість. Після цього ОСОБА_14 , який в цей час знаходився біля вказаного подвір`я та ОСОБА_7 підтягли ОСОБА_12 , який знаходився без свідомості, до вхідних воріт домоволодіння АДРЕСА_4 , де поклали на землю.
Продовжуючи свої злочинні дії, Особа та ОСОБА_9 , діючи групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки і добропристойності, здійснили сечовипорожнення на одяг, в який був одягнутий ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 затягли ОСОБА_12 на територію подвір`я будинку АДРЕСА_4 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , з метою нанесення тілесних ушкоджень умисно стрибнув ногами на грудну клітку ОСОБА_12 , який в той час лежав на землі, обличчям до верху, без свідомості.
В результаті спільних хуліганських дій ОСОБА_8 , Особи, провадження відносно якої зупинено в зв`язку з хворобою, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було умисно заподіяно ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , підійшовши в притул до ОСОБА_12 , який лежав без свідомості на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_4 після чого два рази стрибнув обома ногами на голову ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 511 від 09.09.2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 , просить вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди змінити, зменшивши стягнення спричиненої матеріальної шкоди на користь територіальної громади Коростенської міської ради та зменшити стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_12 .
В обґрунтування скарги зазначає, що судом при вирішенні відшкодування матеріальної та моральної шкоди не взято до уваги наступне.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 разом з іншими обвинуваченими були спричиненні тілесні ушкодження потерпілому, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Обвинуваченим ОСОБА_8 були спричиненні тілесні ушкодження, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння. У зв`язку із спричиненими тяжкими тілесними ушкодженнями потерпілий в основному і знаходився на лікуванні у лікарні і саме тяжкі тілесні ушкодження стали наслідком його поганого стану.
Апелянт звертає увагу на те, що суд, вирішуючи питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не взяв до уваги ступінь причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просить скасувати вирок в частині цивільного позову та призначити новий розгляд, пояснення обвинуваченого, законного представника та захисника, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 296 КК України є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційному порядку.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 року із змінами, при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку в її заподіянні, а також чи відшкодовано її повністю чи частково, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року із змінами, судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахування ступеня вини кожного з них.
Однак, як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов та стягуючи з усіх обвинувачених солідарно кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, не врахував ступінь вини кожного обвинуваченого, в тому числі і неповнолітнього ОСОБА_7 , не з`ясував наявність причинного зв`язку в її заподіянні.
Так, згідно вироку обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_12 , були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а обвинуваченим ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження. Проте суд не дав зазначеним обставинам взагалі ніякої оцінки і не мотивував своє рішення про солідарний порядок стягнення коштів з усіх обвинувачених на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника заслуговує на увагу. Однак, враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції, а в даному випадку місцевим судом не мотивовано своє рішення при вирішенні цивільного позову, то апеляційний суд позбавлений можливості усунути дані порушення і ухвалити нове рішення, оскільки не може дати оцінку обставинам, які не були оцінені судом першої інстанції.
Тому, застосовуючи загальні засади кримінального провадження, які визначені ч.1 ст. 7 КПК України, апеляційний суд скасовує оскаржуване судове рішення в частині цивільного позову та призначає в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції.
При новому розгляді, місцевому суду необхідно врахувати вищезазначені порушення, а також перевірити доводи апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 6 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: