АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кабул Ісламської Республіки Афганістан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , у невстановлені _____________________________________

Справа №11-кп/796/310/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_1
досудовим розслідуванням час та місці, отримав від невстановленої досудовим слідством особи вогнепальну зброю самозарядний пістолет ПМ калібру 9x18мм № НОМЕР_1 з двома магазинами до нього, тим самим придбав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю, яку почав носити при собі без передбаченого законом дозволу.

Після чого, в період часу з 28 до 29 квітня 2015 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 , знаходячись в с. Половинкине Старобільського району Луганської області, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи бойові припаси пістолетні патрони калібру 9x18 мм до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї пістолета ПМ і автоматичного пістолета АПС в кількості 35 одиниць та бойові патрони калібру 7,62х39 мм до нарізної вогнепальної зброї автомату АК-47 та іншої зброї відповідного калібрув кількості 139 одиниць, тим самим придбав без передбаченого законом дозволу бойові припаси, які почав зберігати без передбаченого законом дозволу в автомобілі «Фолькцваген Транспортер Т4», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи без передбаченого законом дозволу носити при собі вказану вогнепальну зброю та зберігати вказані бойові припаси в автомобілі «Фолькцваген Транспортер Т4», державний номерний знак НОМЕР_2 , 07.05.2015 року приблизно о 01 годині перевіз їх до неохоронюваного паркувального майданчика по вул. Данькевича, 15 в м. Києві, де залишив зберігати без передбаченого законом дозволу, і які 07.05.2015 року приблизно о 07 год. 55 хв. були виявлені працівниками міліції та в подальшому в ході огляду автомобіля «Фолькцваген Транспортер Т4», державний номерний знак НОМЕР_2 , були вилучені.
Таким чином, судом ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі зі змінами до неї захисник ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, характеризується умисною виною. Проте, як свідчать матеріали провадження, ОСОБА_7 з травня 2014 року проходить службу в батальйоні «Айдар», де від командира батальйону, для виконання бойових завдань, отримав пістолет та дозвіл на нього, а також бойові припаси, з якими і відбув у відрядження до міста Києва, про що йому були видані відповідні документи, тому ОСОБА_7 був впевнений, що носив та зберігав пістолет і бойові припаси на законних підставах, а отже в його діях відсутній умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї і бойових припасів, тобто відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, частково дослідивши, за клопотанням захисника, матеріали кримінального провадження та додатково подану обвинуваченим довідку №02/502 від 28.11.2015 року, видану ТВО командира військової частини НОМЕР_3 , провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Винність, як ознака злочину означає вчинення діяння за наявності вини, тобто психологічного ставлення особи до вчинюваної нею дії чи бездіяльності, передбаченої КК та її наслідків, вираженого у формі умислу або необережності.

Як убачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Місцевий суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_7 , прийшов до висновку, що сукупність наданих суду доказів є достатньою для постановлення обвинувального вироку.

Проте, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи справу щодо ОСОБА_7 , не дотримався вимог кримінального процесуального закону та не дав належну оцінку зібраним по справі доказам, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто про наявність в діянні ОСОБА_7 складу цього кримінального правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 263 КК України, відповідальність настає за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
З суб`єктивної сторони ці злочини можуть бути вчинені тільки з прямим умислом, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Отже, вчинення зі зброєю та бойовими припасами дій, передбачених ст. 263 КК України, тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, коли воно здійснюється без передбаченого законом дозволу, тобто винний не має ні дійсного, ні уявного права на їх здійснення.

Між тим, за показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , які він підтвердив і в суді апеляційної інстанції, з травня 2014 року він проходить службу в батальйоні «Айдар» в зоні проведення антитерористичної операції, де від командира батальйону, для виконання бойових завдань, отримав пістолет НОМЕР_4 та дозвіл на нього, а також бойові припаси 35 патронів до вказаного пістолета та 139 патронів до автомата Калашникова. 06 травня 2015 року він відбув у відрядження до міста Києва для оформлення громадянства України разом з наданою йому зброєю та бойовими припасами, про що у посвідченні про відрядження зроблено відповідну відмітку. Тому вважає, що вказана зброя та бойові припаси надані йому та він їх носив і зберігав на законних підставах.

Повідомлені ОСОБА_7 обставини, об`єктивно підтверджуються даними, що містяться у наявних в матеріалах кримінального провадження доказах, досліджених за клопотанням сторони захисту, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, у судовому засіданні під час апеляційного розгляду, а саме:
- копії посвідчення батальйону антитерористичної оборони «Айдар» на ім`я ОСОБА_7 , виданого 01.12.2014 року, та дозволу на зброю ПП В НОМЕР_5 Батальйон «Айдар» №0624/1 на ім`я ОСОБА_7 на ПМ, заводський номер ТА 1396, калібр 9,1 (а.п. 96);
- посвідченні про відрядження №251 від 06.05.2015 року ТВО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_9 , виданого інструктору ОСОБА_10 , оператору БПЛА, відрядженому до м. Києва терміном на 5 діб з 06.05.2015 року по 10.05.2015 року для отримання громадянства України, на підставі наказу командира від 06.05.2015 року, в якому вказано про відбування ОСОБА_7 у відрядження з: ПМ ТА 1396, набоями 35 шт. 9 мм, набоями 139 шт. 7,62 мм (а.п. 104);
- листі №1342 від 13 травня 2015 року ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_11 та листі №116/10/1/3460 від 19 серпня 2015 року ТВО начальника озброєння Командування Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_12 , з яких видно, що ОСОБА_7 перебуває на добровільних засадах у військовій частині польова пошта НОМЕР_6 (з 28.01.2015 року військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) в якості інструктора БПЛА (безпілотних літальних апаратів) та бере активну участь у захисті незалежності і територіальної цілісності України, та, оскільки військова частина НОМЕР_3 виконує бойові завдання в районі проведення АТО, колишнім командиром було прийнято рішення щодо видачі стрілецької зброї та боєприпасів ОСОБА_7 , факт закріплення за ОСОБА_7 зброї виявлено під час проведення інвентаризації і зафіксований в її матеріалах (а.п. 102, 114);
- додатково поданій стороною захисту довідці №02/502 від 28.11.2015 року ТВО командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 , дійсно було видано стрілецьку зброю: 9 мм пістолет ПМ серії НОМЕР_7 та 9 мм патронів до нього, та додатково 7,62 мм патрон в кількості 139 шт., які видавались даному військовослужбовцю для виконання поставлених завдань в зоні АТО, і рахуються за військовою частиною польова пошта НОМЕР_3 (а.п. 196).

Отже, сукупність цих доказів свідчить про те, що ОСОБА_7 , отримавши від командира військової частини, для виконання бойових завдань, стрілецьку зброю та бойові припаси, з якою був направлений у відрядження до міста Києва, вважав, що він на законних підставах придбав, носив та зберігав вогнепальну зброю і бойові припаси, що не спростовано жодним доказом у кримінальному провадженні, наданим стороною обвинувачення, та виключає наявність в нього умислу на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів, а тому в його діях відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За таких обставин, та з огляду на те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_7 мав умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а відтак апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 - скасувати, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в його діянні складу цього кримінального правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3