Провадження № 1-кс/201/8027/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника прокурора Дніпропетровської області від 19.08.2016 про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження №0000676, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову заступника прокурора Дніпропетровської області від 19.08.2016 про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження №0000676.

В обґрунтування скарги вказав, що заступником прокурора безпідставно скасована постанова про закриття кримінального провадження №0000676. У даному кримінальному провадженні є обвинувальний акт від 10.01.2011 тому у такий спосіб працівники прокуратури приховують допущену халатність.

Судом неодноразово призначався розгляд скарги, однак судові засідання не відбулись, у зв`язку із чим враховуючи строки розгляду скарг, визначених ч.2 ст. 306 КПК України, суд вважає за можливе прийняти рішення без участі скаржника за наявними в матеріалах справи доказами.

Прокурор в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги, надав матеріали для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу. При цьому, такий перелік оскаржуваних дій, бездіяльності чи рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

25.07.2016 прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000676 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливостей їх отримати.

Постановою заступника прокурора Дніпропетровської області від 19.08.2016 скасована вищевказана постанова про закриття кримінального провадження та матеріали кримінального провадження №0000676 направлено керівнику Нікопольської місцевої прокуратури для організації подальшого досудового розслідування.

Як зазначено в постанові, вона є передчасною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог кримінального процесуальною законодавства.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку, та забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Зазначених вимог закону у даному кримінальному провадженні не дотримано, у першу чергу, що стосується оцінки доказів у сукупності, оскільки постанова прокурора про закриття кримінального провадження містить перелік доказів, здобутих у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, разом з зим, їх аналіз відсутній.

Прокурор, роблячи висновок про не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, посилається на висновки судово-психологічних експертиз, призначених за відеозаписами проведення відтворення обстановки та обставин подій за участі підозрюваних ОСОБА_5 (висновок експертизи № 1 181 віл 23.01.2015). ОСОБА_6 (висновок експерта № 1 182 від 29.01.2015). ОСОБА_7 (висновок експерта № 1183 від 26.01.2015).

Згідно із висновками вказаних експертиз, на відеозаписах проведення відтворення обстановки та обставин події за участю підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є ознаки здійснення на них суттєвого психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії.

Разом із тим, матеріали провадження містять протоколи проведення слідчих експериментів із застосуванням фотозйомки з підозрюваними: ОСОБА_7 (від 05.02.2015) ОСОБА_3 (від 14.02.2015), ОСОБА_8 (від 05.02.2015) та ОСОБА_5 (від 14.02.2015), у ході яких останні добровільно відтворили обставини подій скоєного ними злочину, проте вказаним доказам при прийнятті прокурором рішення про закриття кримінального провадження, оцінку не дано.

Крім того, Марганецький міський суд Дніпропетровської області 10.07.2015 року, повертаючи обвинувальний акт прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, вказав на порушення вимог ст. 485 КПК України в частині невиконання вимог закону щодо повних та всебічних відомостей про особу неповнолітнього ОСОБА_8 (останній не з`являвся до суду).

Також, суд вказав на ту обставину, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 484 КПК України, матеріали провадження не містять відомостей про те, що провадження здійснювалось слідчим, спеціально уповноваженим керівником органу досудового розслідування на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітнього.

Вказані в ухвалі недоліки залишилися поза увагою прокурора, оскільки до теперішнього часу не усунуті.

Під час досудового розслідування необхідно вжити заходів до усунення вище перелічених недоліків, а також провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, у яких виникне необхідність з метою забезпечення неупередженості, всебічності та повноти досудового розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, невиконання вимог ст. 2, ст. 9, ст. 92, ст. 284 КПК України призвели до порушення засад повното, всебічності дослідження обставин, що мають значення для кримінального провадження, що є прямим порушенням вимог КПК України.

З урахуванням того, що вказана постанова винесена в порушення вимог КПК України, вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Слідчий, прокурор має право провадити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, або своєю постановою доручити їх проведення такому органу досудового розслідування, який зобов`язаний її виконати.
Крім того, відповідно до вимог кримінального процесуального закону України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а тому відсутні підстави для зобов`язання останнього вчинити дії зазначені у скарзі, тому відсутні підстави для скасування постанови, оскільки такі дії підлягають вчиненню виключно органом досудового розслідування за наслідками встановлення у кримінальному провадженні фактичних обставин і доказів.
Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи зазначені обставини справи і відповідні приписи законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 110, 214, 303, 304, 307, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову заступника прокурора Дніпропетровської області від 19.08.2016 про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження №0000676 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1