Справа № 755/2045/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявниці ОСОБА_3 , її представника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , у рамках кримінального провадження № 0007200 від 12 червня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
02 лютого 2016 року до слідчого судді надійшла заява ОСОБА_3 про відвід прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , у рамках кримінального провадження № 0007200 від 12 червня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

В обґрунтування своєї заяви заявник ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 вказали, що процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0007200 від 12 червня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, здійснює прокурор ОСОБА_5 . Під його процесуальним керівництвом було винесено постанову про закриття вищезазначеного кримінального провадження, яку в подальшому було скасовано ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року. На думку заявниці, прокурор ОСОБА_5 здійснював процесуальне керівництво непрофесійно, виявивши при виконанні своїх функціональних обов`язків службову недбалість, і на даний час він зацікавлений у результаті подальшого розслідування, у зв`язку з чим прийшла до висновку про його неупередженість.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про його відвід, у зв`язку з відсутністю обставин регламентованих ст. 77 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Статтею 77 КПК України регламентовано, що прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його упередженості.

Заявниця та її представник підставами для відводу зазначили те, що прокурор ОСОБА_5 здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні до винесення постанови про закриття кримінального провадження та її скасування, а отже буде упередженим під час здійснення своїх обов`язків у даному кримінальному провадженні.

В той же час, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, саме на заявника, як на особу, яка є вільною у провадженні у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, довести слідчому судді шляхом самостійного обстоювання стороною захисту її правових позицій про наявність обставин передбачених ст. 77 КПК України, які б обумовлювали відвід прокурора.

При цьому, слід врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

З положень ст. 25 КПК України випливає, що прокурор зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин, зокрема події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Тож, слідчий суддя, враховуючи вищезазначене вважає заяву заявника про відвід та висловлені ним доводи у ній, у супереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, за своєю суттю такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 77 КПК України, тобто не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, у зв`язку з чим остання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 77, 80, 81, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , у рамках кримінального провадження №0007200 від 12 червня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України - відмовити.
Ухвала оскарження не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1