Справа № 715/704/16-к
Провадження № 1-кп/715/44/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.04.2016 смт. Глибока
Глибоцький районний Чернівецької області в складі:
Судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5

ОСОБА_4 в грудні 2015 року, спілкуючись по мобільному телефону з іноземними громадянами, прийняв пропозицію останніх в незаконному переправленні їх через державний кордон України в Румунію. Так, ОСОБА_4 , в середині грудня 2015 року доставив громадян іноземних держав в м. Чернівці, та з метою подальшого їх переправлення через державний кордон України у сприятливий для нього час, тимчасово поселив в готелі-сауна «Аквалюкс»", що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де останні проживали до 01 лютого 2016 року.
01.02.2016, ОСОБА_4 , з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України заздалегідь підшукав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 316 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 та в обідній час на вищевказаному транспортному засобі прибув до готелю-сауна «Аквалюкс» по вул. Миколаївській 23-а, в м. Чернівці, де забрав вказаних громадян іноземних держав з місця їх тимчасового проживання і з метою запобігання виявлення вказаних осіб надав вказівку їм розміститись в салоні транспортного засобу в спеціально обладнаному місці.
Після чого, ОСОБА_4 рухаючись в сторону державного кордону України з Румунією по трасі «Чернівці - Порубне» на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz 316 CD1», державний номерний знак НОМЕР_1 з двома громадянами Афганістану та чотирма громадянами Індії, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 тобто з іноземними особами без будь-яких документів для перетину кордону, з метою їх доставлення до місця можливого незаконного перетину кордону поза пунктом пропуску та з подальшим визначенням напрямку руху останніми.
ОСОБА_4 рухаючись до заздалегідь визначеного місця перетину кордону іноземними громадянами, звернув в с. Тарашани, Глибоцького району, Чернівецької області, де був зупинений співробітниками Управління СБ України в Чернівецькій області.
Під час огляду транспортному засобі марки «Mercedes-Benz 316 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 виявлено шість осіб (чотирьох дорослих та двох дітей) нелегальних мігрантів без документів, яких ОСОБА_4 мав намір незаконно переправити через державний кордон України, однак не довів своїх протиправних намірів до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.332 КК України, а саме: замах на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинена щодо кількох осіб.
В ході досудового розслідування, 01.04.2016 року, підозрюваний ОСОБА_4 за участю адвоката ОСОБА_5 та прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_12 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.332 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень, 00 копійок.
На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст.473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч.3 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (п.1 ч.3 ст.424 КПК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , тапрокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_12 підтвердили укладену угоду про визнання винуватості, просили її затвердити та призначити узгоджену міру покарання.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною і не є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, що він підтвердив в судовому засіданні.
Крім повного визнання вини ОСОБА_4 , його вина підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими обвинувачений повністю погодився в судовому засіданні.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 знайшла своє об`єктивне підтвердження, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.332 КК України, оскільки він вчинив замах на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинена щодо кількох осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує умови угоди про визнання винуватості від 01.04.2016 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_12 і узгоджену сторонами міру покарання та вважає, що призначення покарання з застосуванням вимог ст.69 КК України є обґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, що є обставинами, що пом`якшують покарання.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 367, 370, 371, 474, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.04.2016 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_12 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.332 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання з застосуванням вимог ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень, 00 копійок.
Речові докази по справі: грошові кошти у сумі 4000 (чотири тисячі) євро та мобільний телефон «NOKIA» IMEI НОМЕР_2 із сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» НОМЕР_3 залишити у власності ОСОБА_4 .
Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Mercedes-Benz 316 CDI» д/н НОМЕР_1 залишити у вланості законному власнику ОСОБА_13 .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подано апеляцію на протязі 30 діб з моменту його проголошення у порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
СУДДЯ: