Справа №195/462/16-к
1-кп/195/69/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2016 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 22.01.2016 р., стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України
В С Т А Н О В И В:

15.01.2016 р., приблизно о 13.00 год., ОСОБА_4 знаходився за місцем мешкання, тобто у будинку АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , та який знаходився на ремонті у ОСОБА_7 , а саме на території домоволодіння АДРЕСА_2 , про що ОСОБА_4 було достовірно відомо.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 в цей же день, тобто 15.01.2016 р. приблизно о 14.00 год., шляхом обману ОСОБА_7 отримав вільний доступ до автомобіля ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , після чого шляхом гнучкого зчеплення (буксирування) з автомобілем ВАЗ 2108, яким керував ОСОБА_8 , який не знав та не здогадувався про злочинний характер дій ОСОБА_4 , всупереч волі власника, не маючи будь-якого права на керування та розпорядження автомобілем ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, належним потерпілому ОСОБА_5 , перемістивши автомобіль з с.Зоря Томаківського району Дніпропетровської області до провулку Нікопольського у м.Марганець Дніпропетровської області, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 16 485,49 грн.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 289 КК України за ознаками - незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині при викладених у обвинувальному акті обставинах визнав повністю, та пояснив суду, що 15.01.2016 р. він дійсно незаконно заволодів транспортним засобом ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , належним потерпілому ОСОБА_5 , який на той час знаходився на ремонті у ОСОБА_7 , а саме на території домоволодіння АДРЕСА_2 перемістивши автомобіль з с.Зоря Томаківського району Дніпропетровської області.
Потерпілий ОСОБА_5 , який допитаний в судовому засіданні, суду пояснив, що його автомобіль ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , знаходився на ремонті у ОСОБА_7 , а саме на території домоволодіння АДРЕСА_2 , 15.01.2016 р. коли він подзвонив до ОСОБА_7 і запитав коли буде закінчено ремонт його автомобіля, ОСОБА_7 сказав, що його автомобіль забрав ОСОБА_9 , сказавши, що ОСОБА_10 доручив йому це зробити. Після цього він декілька днів розшукував свій автомобіль і дізнався, що ОСОБА_9 розпродував запчастини з його автомобіля.

Але потерпілий просить суворо не карати обвинуваченого, та не позбавляти його свободи, але просить повністю задовольнити його цивільний позов в межах доведеності.
У судовому засіданні було також досліджено матеріали справи, а саме:
- рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 22.01.2016 р. (а.с. 7);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.01.2016 р. (а.с. 8);
- копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , де власником зазначено ОСОБА_5 (а.с.9);

- протокол огляду від 22.01.2016 р. з якого вбачається, що на території домоволодіння АДРЕСА_2 здійснено огляд (а.с.12-13);
- протокол огляду від 22.01.2016 р. з якого вбачається, що здійснено огляд автомобіля ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та фототаблиці автомобіля (а.с.16-18);
- постанову про визнання предметів речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження і розписка потерпілого від 22.01.2016 р. ( а.с.31-32);
- висновок експерта № 4/37-195 від 26.04.2016 р. (а.с. 37-47);
- характеризуючий матеріал стосовно обвинуваченого (а.с.73-77).
Аналізуючи зібрані по провадженню докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.
До обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченого суд відносить його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховується характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого, вину свою визнав, в скоєному розкаявся, наявність обтяжуючих покарання обставин - не встановлено, та пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття, характеристику за місцем проживання обвинуваченого, потерпілий просить обвинуваченого суворо не карати, суд приходить до висновку, що він повинен понести покарання у вигляді обмеження волі, але враховуючи, що тяжких наслідків не настало, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.
Потерпілим заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього на його користь матеріальної шкоди у сумі 8750,00 грн. та моральної шкоди в сумі 1500 грн., а потім в судовому засіданні уточнив розмір моральної шкоди, а саме збільшив до 11500 грн. Потерпілий мотивує свій позов тим, що внаслідок вчинення даного злочину йому завдано матеріальну шкоду, оскільки викрадено запчастини на суму 8500 грн., а також завдано моральну шкоду, а саме викрадений автомобіль був його джерелом заробітку і до сьогодні він не може його відновити, чим ставить свою родину у тяжке матеріальне становище. У нього на утриманні двоє дітей та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а він пенсіонер. Тому потерпілий просить задовольнити його позов в повному обсязі.

Обвинувачений проти даного позову не заперечує.

Суд, ознайомившись з цивільним позовом, заслухавши учасників провадження, а також враховуючи принципи розумності та справедливості, вважає, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, так як потерпілим не підтверджено ніякими доказами розмір спричиненої матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п.1,2 ч.2 зазначеної статті полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
На підставі викладеного, суд вважає, що протиправність дій обвинуваченого та наявність причинного зв`язку між шкодою завданою потерплому і протиправним діянням обвинуваченого доведена в повному обсязі.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад справедливості, розумності та зважає на моральні страждання потерпілого. До теперішнього часу потерпілий без транспортного засобу не може вести нормальний спосіб життя. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити в повному розмірі 11500 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3(трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ) моральну шкоду в сумі 11500 грн., в іншій частині позову відмовити.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

Речові докази: автомобіль ВАЗ-2106, 1979 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити у останнього.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

14.06.2016