АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/498/16 Справа № 201/4065/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу директора ТОВ «Дніпроспектрбуд» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 , представника заявника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 , слідчого ОСОБА_9 .

В апеляції ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, скасувати її та постановити нову, якою відмовити слідчому з ОСВ СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області про арешт майна ТОВ «Дніпроспектрбуд».

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, представник заявника посилається на те, що про оскаржуване рішення йому стало відомо 18 квітня 2016 року.

Поряд з цим, свої вимоги про скасування ухвали слідчого судді представник заявника мотивує тим, що вона суперечить вимогам ст.ст. 94, 132, 170, 171, 173 КПК України.

Так, ОСОБА_6 вказує на те, що всупереч вказаним вимогам кримінального процесуального закону єдиною підставою для ухвалення оскаржуваного рішення стала необхідність встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, жодних інших мотивів слідчим суддею наведено не було.

На переконання заявника, слідчим суддею не було враховано ті обставини, що повідомлення про підозру службовим особам підприємства не вручалось, його директор жодного разу для допиту не викликався, матеріали провадження не містять даних про заявлені цивільні позови, розмір шкоди жодними доказами не підтверджений, а також те, що необхідність арешту за злочини, які нібито були вчинені у 2011-2014 роках, виникла лише у березні 2016 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області задоволено та накладено арешт на грошові кошти, які знаходять на рахунках, що відкриті ТОВ «Дніпроспектрбуд», в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23 травня 2014 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що з метою забезпечення відшкодування завданих збитків та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення накладення арешту на грошові кошти є необхідним.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, доводи представника заявника, який підтримав свою апеляцію, міркування захисника, який підтримав апеляцію представника заявника, позицію слідчого, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвала слідчого судді від 21 березня 2016 року була постановлена без виклику представника ТОВ «Діпроспектрбуд» в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 175 КПК України, оскаржуване рішення було виконано лише 19 квітня 2016 року.

Таким чином, заявнику не було відомо про ухвалення останнього, а тому з урахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає причини пропущення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 21 березня 2016 року поважними та приходить до висновку, що його слід поновити.

Поряд з цим, надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно зокрема юридичної особи може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Так, вважати зазначене майно таким, що відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України неможливо, з огляду на те, що банківські рахунки не є матеріальними об`єктами, які в силу зазначеної норми кримінального процесуального закону вважаються речовими доказами.

Поряд з цим, відсутні також підстави вважати, що суд може застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Колегією суддів встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23 травня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

Між тим, розділом XIV-1 КК України, у переліку кримінальних правопорушень, у разі вчинення яких існують підстави для застосування заходів кримінально-правового характеру, немає тих, що передбачені ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

Поряд з цим, відсутні підстави вважати, що ТОВ «Дніпроспектрбуд» є юридичною особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також, що розмір цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження є обґрунтованим.

Колегією суддів встановлено, що жодній особі в межах даного кримінального провадження не пред`явлено підозру.

Поряд з цим, відсутні також обґрунтовані дані про завдану кримінальними правопорушеннями шкоду та заявлений в межах кримінального провадження цивільний позов.

На переконання колегії суддів, вказані обставини слідчим суддею враховані не були, що істотно вплинуло на правильність його висновків.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя вважав за необхідне накласти арешт на майно ТОВ «Дніпроспектрбуд» з метою забезпечення відшкодування завданих збитків та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Жодних інших підстав, а також посилань на вимоги кримінального процесуального закону з приводу зазначених, слідчим суддею наведено не було.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляцію представника заявника, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити директору ТОВ «Дніпроспектрбуд» ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року.

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Дніпроспектрбуд» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області та накладено арешт на грошові кошти, які знаходять на рахунках, що відкриті ТОВ «Дніпроспектрбуд», в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23 травня 2014 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області про накладення арешту на грошові кошти, які знаходять на рахунках, що відкриті ТОВ «Дніпроспектрбуд», в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23 травня 2014 року, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4