Справа № 308/8131/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , у присутності постійного користувача майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_3 накладення арешту на рухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:
У провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0001335 від 21.04.2016 року за ст.290 КК України.

Досудовим розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 20 квітня 2016 року старшим експертом НДЕКЦ МВС України ОСОБА_5 разом з провідним спеціалістом ТСЦ РСЦ МВС ОСОБА_6 , під час огляду автомобіля марки «Mersedes-Benz 312D», номер кузова НОМЕР_1 , 1997 року випуску, який надав для проведення зміни державної реєстрації власника ОСОБА_7 , 1985 року народження, мешканець АДРЕСА_1 , що користувався зазначеним автомобілем протягом останніх трьох років встановлено можливу зміну агрегатів автомобіля кустарним способом. Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру в Закарпатській області вказаний автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_2 , згідно свідоцтва НОМЕР_3 від 03.09.2015 року перебуває в власності ОСОБА_8 , 1956 року народження, мешканця с.Верхнє, Турківського району, Львівської області.

У ході проведення досудового розслідування вказаний автомобіль добровільно наданий постійним користувачем ОСОБА_4 для проведення експертних досліджень та постановою слідчого від 21.04.2016 року призначено проведення трасологічної експертизи.

Відповідно до висновку експерта від 20.05.2016 року номерне позначення кузова НОМЕР_1 на досліджуваному автомобілі марки «Mersedes-Benz 312D», білого кольору д.н.з. НОМЕР_4 , нанесено заводським способом, та змінам не піддавалося, але номерна деталь кріпиться до кузова кустарним способом. На вказаному автомобілі деталь на якій нанесено ідентифікаційне номерне позначення кузова і суміжні деталі, приварені до кузова автомобіля кустарним способом. Водночас, відповідно до описово-дослідницької частини проведеної експертизи при дослідженні поверхні маркувального майданчика кузова встановлено, що лакофарбове покриття в околі номерного позначення кузова нестійке до впливу хімічних речовин, а лакофарбове покриття на суміжних деталях має синій колір, що вказує на зміну частин автомобіля з ідентифікаційним номером.

Диспозиція статті 290 КК України передбачає кримінальну відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу та вказані дій підтверджені у ході проведення експертизи.

Зважаючи на встановлені обставини кримінального провадження у ході подальшого досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій спрямовані на встановлення осіб які здійснили зміну деталей з ідентифікаційними номерами автомобіля, встановленні попередніх власників автомобіля, витребування інформації про розмитнення такого автомобіля на території України. Після проведення експертизи і отримання висновку експерта виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль.

Прокурор у ході судового розгляду заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Постійний користувач майна ОСОБА_4 заперечив проти зазначеного клопотання та пояснив суду, що придбав цей автомобіль у його власника ОСОБА_8 , власник пояснив, що автомобіль є старим та піддавався ремонту, дозвіл на проведення зварювальних робіт власником отриманий не був у встановленому законом порядку, оскільки власник вважав, що будуть складнощі оскільки цей автомобіль був ввезений та розмитнений на територію України на законних підставах, відтак відсутні підстави для його вилучення та накладення арешту на автомобіль.

Заслухавши пояснення прокурора та постійного користувача майна, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як зазначено у ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171 - 174 цього Кодексу. При цьому: майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Оцінивши вищенаведене, враховуючи, що вказані слідчим речі автомобіль може бути використаний як доказ у даному кримінальному провадженні, виходячи з вимог, передбачених в ст. ст. 167, 170 КПК України, беручи до уваги те, що слідчим у судовому засіданні доведено наявність достатніх

підстав для накладення арешту на нього, та той факт, що він може бути прихований, пошкоджений, зіпсований, знищений, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість внесеного клопотання.

Керуючись ст. ст. 100, 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на рухоме майно автомобіль марки «Mersedes-Benz 312D», білого кольору д.н.з. НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва НОМЕР_3 від 03.09.2015 року перебуває в власності ОСОБА_8 , 1956 року народження, мешканця с. Верхнє, Турківського району, Львівської області та користуванні ОСОБА_7 , 1985 року народження, мешканця АДРЕСА_1 з подальшим вилученням такого і поміщенням для зберігання на арешт-майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 «а» у якості арештованого речового доказу у кримінальному провадженні №0001335 від 21.04.2016 року за ст. 290 КК України.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1