Справа № 459/247/16-к
Провадження № 1-кс/459/739/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Червонограді клопотання захисника ОСОБА_3 про повернення застави,-

ВСТАНОВИВ
30.06.2016 року ОСОБА_3 захисник підозрюваного ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням, у якому просив повернути ОСОБА_5 сплачену ним в інтересах сина заставу у розмірі 43500 грн. В обґрунтування клопотання вказав, що до його довірителя 07.05.2016 року було засновано запобіжний захід у виді тримання під вартою й визначено заставу у розмірі 43500 грн. 10.05.2016 року батько підозрюваного вніс таку суму коштів у заставу. Натомість 11.05.2016 року до ОСОБА_4 було застосовано інший запобіжний захід, також у виді тримання під вартою, та визначено заставу розміром 40 мінімальних заробітних плат. Вважає, що запобіжний захід у виді застави, встановлений ухвалою слідчого судді від 07.05.2016 року, припинив свою дію і застава підлягає поверненню заставодавцю.

Сторони в судове засідання не з"явились.

Клопотання можливо розглянути у відсутності сторін, без застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії.

Дослідивши клопотання й докази, додані до нього, приходжу до наступного висновку.

Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК).

Механізм внесення, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави регулюється Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15.

На стадії досудового розслідування до повноважень слідчого судді належить розгляд питань, які стосуються застосування, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в т. ч. запобіжних заходів (статті 176-206 КПК України).
Обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини не обмежуються положеннями ст. 206 КПК України і ґрунтуються на нормах Конституції, міжнародних договорів та рішеннях Європейського суду з прав людини.
Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» слідчі судді зобов`язані:
1) сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону;
2) перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів.
Сплив строку дії ухвали про застосування заходу забезпечення кримінального провадження свідчить про припинення цього заходу забезпечення та поновлення прав і свобод особи, щодо якої він застосовувався або інтересів якої стосувався.
Наведене переконливо свідчить про необхідність негайного поновлення прав заставодавця, порушення яких полягає у зволіканні з поверненням застави.
Згідно з положеннями ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки; розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Оскільки на етапі досудового розслідування суд діє в особі слідчого судді, то його юрисдикція повинна поширюватися й на правовідносини з приводу повернення суми застави заставодавцю.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях, зокрема у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) справа № 1-12/2003 від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив:
1) правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах;
2) Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8), право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13);
3) право на судовий захист є одним з конституційних прав, а тому положення, які унеможливлюють розгляд судом на стадії досудового слідства скарг (заяв і клопотань), обмежуючи право людини на судовий захист, закріплене ч. 3 ст. 8, ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, порушують вимоги ст. ст. 3, 21, частини другої статті 22, частини першої статті 64 Конституції України, тобто є неконституційними;
4) відстрочка судового контролю обмежує конституційне право людини на судовий захист, який є гарантією всіх прав і свобод людини і громадянина.
Висновок про те, що вирішити питання про наявність повноважень у слідчого судді щодо повернення застави заставодавцю на стадії досудового розслідування, можна зробити також на підставі аналізу Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 11 січня 2012 р. № 15. Зокрема, відповідно до п. 8 Порядку, одним із документів, необхідних для повернення застави, є «засвідчена судом копія ухвали слідчого судді»
Таким чином, системний аналіз законодавства свідчить, що інституту слідчого судді притаманні повноваження по розгляду клопотань про повернення застав.
Крім цього, аналіз норм КПК України та вказаного Порядку дозволяють зробити висновок, що застава має бути повернена заставодавцю, якщо:
1) відсутні підстави для застосування негативних наслідків для звернення застави в дохід держави (ч. 8 ст. 182 КПК України);
2) ухвала про застосування запобіжного заходу припинила свою дію у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (ст. 203 КПК України) або у зв`язку з набранням чинності іншим судовим рішенням ухвалою про заміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою без визначення застави (статті 183, 200 КПК України);
3) заставодавець не дає своєї згоди на можливе її звернення судом у майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень (ч. 11 ст. 182 КПК України).
Поряд з цим, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (абз. 1, 3 ч. 4 ст. 202 КПК України).
Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ст. 197 КПК України).
Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 203 КПК України).
Встановлено, що до підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ухвал слідчих суддів Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2016 року та від 11.05.2016 року було застосовано запобіжні заходи у виді тримання під вартою, в обох випадках визначено розмір застави. За першим із цих запобіжних заходів 10.05.2016 року заставодавець ОСОБА_5 вніс заставу у розмірі 43500 грн., а на наступний день до підозрюваного застосовано другий запобіжний захід.
Відтак у сукупності викладених норм права та фактичних обставин справи, слід зробити такі висновки:
1) ухвала про застосування запобіжного заходу від 07.05.2016 року припинила свою дію у зв`язку із закінченням строку її дії;
2) за цією ухвалою відсутні підстави для застосування негативних наслідків для звернення застави в дохід держави;
3) існує необхідність негайного поверненням застави.
Враховуючи вище викладене, вважаю, що клопотання слід задовольнити й повернути вказану заставу.
Керуючись ст.ст. 6, 182, 197, 202, 203, 372КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Повернути застоводавцю ОСОБА_5 заставу у розмірі 43500 (сорок три тисячі п`ятсот) гривень, сплачену ним в інтересах ОСОБА_4 у відповідності до ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2016 року № 459/3882/15-к.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1