Справа № 640/8839/16-к
н/п 1-кп/640/508/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
01 червня 2016 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, згідно якого, 16 лютого 2016 року, близько 17.00 години, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні ТРЦ «Дафі», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, на другому поверсі, діючи умисно, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, з хуліганських спонукань, підійшла до торгівельного місця, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_8 , та реалізуючи свій злочинний умисел, стала висловлюватися грубою нецензурною лайкою в адресу присутніх перехожих та співробітників торгівельних місць, після чого, проявляючи особливу зухвалість, кулаком завдала декілька ударів по скляній вітрині, чим розбила дві аналогічних вітрини, наступними розмірами: фасадну частину вітрини у кількості 2 штук, виконаних з прозорого скла розмірами 812x808 мм кожна, товщиною скла 5 мм, вартістю 302,00 гривень; верхню частину вітрини у кількості 2 штук, виконаних з прозорого скла розміром 380x812 мм товщиною скла 5 мм, вартістю 142,00 гривень; бічні частини вітрини у кількості 4 штук, виконаних з прозорого скла розміром 380x808 мм, товщиною скла 5 мм, вартістю 284,00 гривень, чим спричинила ФОП ОСОБА_8 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2216 від 18.04.2016 на загальну суму 728,00 гривень.
В подальшому, ОСОБА_6 , не реагуючи на законні вимоги оточуючих припинити свої хуліганські дій, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, підійшла до торгівельного місця, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_9 , та реалізуючи свій злочинний умисел, продовжила висловлюватися грубою нецензурною лайкою в адресу присутніх перехожих та співробітників торгівельних місць, після чого, проявляючи особливу зухвалість, взутою ногою завдала один удар по скляній вітрині, чим розбила її, при цьому вітрина мала наступні розміри: фасадне прозоре скло розміром 770x700 мм, товщиною скла 6 мм. вартістю 151,00 гривень; верхня частина вітрини, виконана з прозорого скла розміром 370x770 мм, товщиною 6 мм, вартістю 80,00 гривень; полки у кількості 2 штук, виконаних з прозорого скла розміром по 370x770 мм, товщиною 4 мм, вартістю 92,00 гривень; двері у кількості 2 штук, виконаних з прозорого скла розмірами 385x700 мм кожна, товщина скла 4 мм, вартістю 86,00 гривень; бічні частини вітрини у кількості 2 штук, виконані з прозорого скла, розміром 700x370 мм кожна, товщиною 6 мм, вартістю 146,00 гривень, чим спричинила ФОП ОСОБА_9 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2216 від 18.04.2016 на загальну суму 555,00 гривень.
В результаті хуліганських дій ОСОБА_6 , які тривали і не припинялися протягом 5 хвилин, був порушений громадський порядок, знищені скляні вітрини торгівельних місць ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , чим вчинено кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство).
В клопотанні міститься посилання на висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 405 від 25.05.2016 року, згідно з яким ОСОБА_6 на теперішній час ознак психозу, слабоумства та інших психічних розладів не виявляє. По своєму психічному стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться події правопорушення, в якому вона підозрюється, ОСОБА_6 знаходилася у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, при якому не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час за своїм психічним станом в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 пояснила, що свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнає у повному обсязі, в чому щиро кається та просить закрити кримінальне провадження відносно неї.
Прокурор в судовому засіданні просив закрити дане кримінальне провадження на підставі ч. 4 ст. 513 КПК України, посилаючись при цьому на висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 подали до суду заяви, відповідно до яких просили розглянути подане клопотання без їх участі та зазначили, що претензій до ОСОБА_6 не мають.
Інші учасники судового провадження також вважають, що у зв`язку із вищевказаним висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 405 від 25.05.2016 року кримінальне провадження слід закрити відповідно до положень ч.4 ст.513 КПК України.
Згідно ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину, що встановлено ч.1 ст.11 КК України.
Суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність (ч.1 ст.18 КК України).
У відповідності до вимог статті 19 КК України, осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
До особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене Кримінальним кодексом України, перебуваючи в стані неосудності, за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч.2 ст.19 КК України).
Згідно ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Метою застосування примусових заходів медичного характеру є обов`язкове лікування та запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь.
Згідно ч.4 ст.513 КПК України якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоровя відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Заслухавши думку учасників судового процесу, враховуючи вищевказаний висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 405 від 25.05.2016 року, який свідчить про відсутність потреби у застосуванні до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку про наявність передбачених ч.4 ст.513 КПК України підстав для закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
На підставі наведеного , керуючись ст. ст. 372, 392, 513 КПК України, суд, -
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя-