Справа № 173/139/16-к
Номер провадження1-кп/173/53/2016
В И Р О К
іменем України

02 березня 2016 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (№ ЄРДР 000001) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зі слів обвинуваченого має доньку, 2006 року народження, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє: вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 8 жовтня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки, вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років одного місяця позбавлення волі, у вчинені злочину, передбаченому ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , будучі раніше судимим вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 8 жовтня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки, 31 грудня 2015 року близько 21.00 години знаходячись у знаходячись в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області маючи умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок інших осіб, шляхом вчинення корисливого злочину, а саме викрадення майна, яке знаходилось на території домоволодіння АДРЕСА_2 у вищевказаному населеному пункті, яке належить ОСОБА_4 через незаперту хвіртку пройшов на територію зазначеного домоволодіння, де відірвав поліетиленову плівку, якою був закритий віконний отвір будинку та проник до будину. В будинку, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, умисно, керуючись корисливим мотивом, таємно, повторно забрав із вищезазначеного будинку супутникову антену із кабелем і трьома головками, вартістю 1485 гривень, газову піч на 2 конфорки «Дніпропетровськ» вартістю 280 гривень, каструлю із нержавіючої сталі ємністю 50 л. саморобну вартістю 1000 гривень, соковипарювач алюмінієвий, радянського виробництва, вартістю 250 гривень, дошку для скейту вартістю 200 гривень, боксерські рукавички «LЕV Sрогt matiгіаі агts» вартістю 350 гривень, кусачки середні із гумовими ручками, вартістю 55 гривень, пасатіжи із пластиковими ручками, вартістю 60 гривень, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3680 гривень в цінах, які діяли на момент вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину, які зазначені в обвинувальному акті, суду пояснив, що 31 грудня 2015 року вирішив викрасти металобрухт з будинку потерпілого. З потерпілим раніше не знайомий, побачив, що вікно в будинку закрите плівкою, тому вирішив потрапити до будинку, щоб знайти металобрухт та в подальшому продати його та отримати за це кошти. З викраденим майном, яке зазначене в обвинувальному акті, вийшов на вулицю та через хвилин 20 його побачив потерпілий та виявив у нього викрадені речі. Все викрадене він повернув потерпілому, у вчиненому злочині розкаюється. Такі дії пояснює тим, що йому потрібні були гроші.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому злочині також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду показав, що 31 грудня 2015 року він йшов до свого знайомого святкувати Новий рік та неподалік від свого будинку по АДРЕСА_1 він побачив обвинуваченого з речами зі свого будинку. Обвинувачений всі викрадені речі повернув.

Відповідно до ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України суд, за згодою учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому наслідки не дослідження всіх доказів у справі, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), скоєного повторно, поєднаному із проникненням у житло.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 Кримінального кодексу України належить до тяжких злочинів, дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, не одружений, не працює.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, його суспільно-небезпечні наслідки, особу ОСОБА_5 з метою його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Крім того, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує те, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року він засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин після постановлення вказаного вироку, але до повного відбуття покарання. суд, керуючись ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 остаточно покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час іспитового строку, який йому було встановлено вироком Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 8 жовтня 2015 року, покарання за яким у відповідності до ст. 71 Кримінального кодексу України було враховано судом під час постановлення вироку від 24 грудня 2015 року.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 Кримінального кодексу України про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

У зв`язку з цим підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання суд не вбачає.

Вирішуючи питання цивільного позову, суд приходить до таких висновків.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь 1500 грн. в рахунок завданої матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілий як цивільний позивач позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснив, що обвинувачений повернув викрадене майно, проте воно було у пошкодженому стані, окрім того протиправними діями обвинуваченого йому завдана моральна шкода.

Обвинувачений у судовому засіданні цивільний позов визнав повністю, як в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди так і в частині моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законом.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілому завдано майнову шкоду, яка полягає в пошкоджені майна потерпілого. Завдана майнова шкода обвинуваченим в добровільному порядку не відшкодована, а тому суд вважає законними та обґрунтованими вимоги потерпілого про відшкодування йому завданої майнової шкоди у межах пред`явленого обвинувачення. Окрім того, судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілому завдано моральну шкоду, яка, на думку суду, полягає у душевних стражданнях, який зазнав потерпілий внаслідок неправомірного позбавлення його майна. Під час визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення злочину, глибину душевних страждань, які зазнав потерпілий, ступінь вини обвинуваченого, а також вимоги розумності та справедливості. Враховуючи те, розмір завданої майнової та моральної шкоди обвинуваченим не оспорювався, суд приходить до висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів, а саме: супутникової антени із кабелем і трьома головками, газової пічі на 2 конфорки «Дніпропетровськ», каструлі із нержавіючої сталі ємністю 50 л. саморобну, соковипарювача алюмінієвий, радянського виробництва, дошки для скейту, боксерських рукавичок «LЕV Sрогt matiгіаі агts», кусачок середніх із гумовими ручками, пасатіжи із пластиковими ручками у білому поліетиленовому пакеті, які згідно з постановою про визнання речовими доказами від 4 січня 2016 року були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , підлягає вирішенню в порядку ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувались.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 50, 65, 66, 71 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 129, 368, 370, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 Кримінального кодексу України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року та остаточне покарання визначити у виді 3 (трьох) років 6 ( шести ) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) 1500 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Речові докази у справі, а саме: супутникову антену із кабелем і трьома головками, газову піч на 2 конфорки «Дніпропетровськ», каструлю із нержавіючої сталі ємністю 50 л. саморобну, соковипарювач алюмінієвий, радянського виробництва, дошку для скейту, боксерські рукавички «LЕV Sрогt matiгіаі агts», кусачки середні із гумовими ручками, пасатіжи із пластиковими ручками, які були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 після набрання вироком суду законної сили залишити у законного володільця.

На вирок суду з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1