Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/587/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 000026 на вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Устинівка Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, учня 11-го класу Устинівської ЗШ І-ІІІ ступенів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Компаніївка Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, раніше не судимого, учня 10-го класу ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3( три ) роки кожному. В силу ст.ст. 104, 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробовуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 1 ( один ) рік 6 ( шість ) місяців кожному. На підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покладено відповідні зобов`язання кожному. Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими та засуджені за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за наступних обставин.

14 лютого 2016 року біля 23.30 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою, шляхом зриву замка на вхідних дверях проникли до господарської будівлі домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 , звідки таємно, викрали пральну машинку "Чайка-3", згідно висновку товарознавчої експертизи за № 34-16Д від 25 лютого 2016 року вартістю 252.00 грн., чим причинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та юридичну кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання. Постановити новий вирок, яким обвинувачених визнати винними за ч. 3 ст. 185 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді одного року позбавлення волі кожному та звільнити їх від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що призначене судом обвинуваченим покарання є суворе та яке не відповідає загальним засадам призначення покарання. Також вказав, що судом без відповідного обґрунтування відмовлено в застосуванні ст. 69 КК України, хоча як він вважає, наявність більше як двох пом`якшуючих покарання обставин, позиція потерпілої, яка не бажала, щоб обвинувачених притягували до кримінальної відповідальності, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є підставами для призначення обвинуваченим покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просив розглянути апеляцію без участі його, обвинувачених та їх законних представників.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який просив відмовити в задоволені апеляції та залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинувачених та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинувачених.

Також суд правильно кваліфікував дії обвинувачених за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що обвинувачені вчинили тяжкий злочин. Як особи обвинувачені раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, мають посередні характеристики за місцем проживання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим суд визнав їх щире каяття, визнання вини в повному обсязі, вчинення злочину неповнолітніми, відшкодування матеріальних збитків, а обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи обставини справи, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особи обвинувачених, суд першої інстанції дійшов вірного висновку і призначив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, не пов`язане з ізолюванням від суспільства, із застосуванням положень статей 104, 75 КК України.
За таких обставин, суд призначив покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, керуючись Кримінальним законом та, що узгоджується з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в своїй Постанові за № 5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства про у справах про злочини неповнолітніх».
Враховуючи зазначене колегія суддів дійшла переконливого висновку про те, що призначене неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином зазначені адвокатом доводи в апеляції про те, що призначене судом покарання є суворе та яке не відповідає загальним засадам призначення покарання і, що саме більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинувачених, не знайшли свого підтвердження.

Так, наявність більше як двох пом`якшуючих покарання обставин, позиція потерпілої, яка не бажала, щоб обвинувачених притягували до кримінальної відповідальності, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин на що посилається сторона захисту в апеляції, дійсно істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, що і стало підставою для призначення обвинуваченим покарання із застосуванням положень статей 104, 75 КК України.
Будь яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2016 року щодо неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2