Ухвала іменем україни 15 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001496 щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції на вирок Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 9 червня 2015 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Києва, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн,
засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки, покладено на неї обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вирокомсуду вирішено долю речових доказів та питання щодо судових витрат у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 24 квітня 2015 року, приблизно о 11 год., будучи раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, перебуваючи у м. Бровари на вул. Черняховського на території ЗОШ №10, у невстановленої особи за невстановлену досудовим слідством суму, повторно, придбала наркотичний засіб 0, 1362 г метадону, який був загорнутий у поліетиленовий пакет, після чого поклала його до кишені штанів для зберігання без мети збуту, доки, об 11 год 30 хв. цього ж дня працівники міліції не виявили та не вилучили у неї цей наркотичний засіб.
Вироком Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2016 року вирок міськрайонного суду у частині призначеного покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 9 червня 2015 року у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн та покарання за цим вироком у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно із ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі звільнено з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки, покладено не неї обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн ухвалено виконувати самостійно.

У касаційній скарзі прокурор просить вирок апеляційного суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотними порушеннями кримінального процесуального закону скасувати і призначити новий розгляд в апеляційному суді. На думку прокурора, апеляційний суд призначивши покарання за новий злочин, повинен був визначити ОСОБА_6 покарання за правилами статей 71, 72 КК України, з урахуванням того, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, аніж покарання, призначене за новий злочин, і не відбута частина покарання за попереднім вироком. Вважає, що суд апеляційної інстанції призначивши обвинуваченій основне покарання із звільненням від його відбування, покращив правове становище ОСОБА_6 в порівнянні з покаранням у виді штрафу, яке належить відбувати реально. Вказує, що застосування до засудженої ст. 75 КК України є неможливим, оскільки остання не відбувши покарання за попереднім вироком, за яким вона засуджена до покарання у виді штрафу, який вона на момент ухвалення вироку апеляційним судом не сплатила, вчинила новий злочин у сфері обігу наркотичних речовин, що свідчить про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення та її підвищену суспільну небезпечність. Прокурор зазначає, що апеляційний суд у своєму вироку без відповідного мотивування обмежився висновком про те, що покарання без ізоляції від суспільства, достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нею кримінальних правопорушень у подальшому. При цьому суд апеляційної інстанції, як вважає прокурор, не виконав вказівки касаційного суду зазначені в ухвалі від 27.01.2016 року, якою було скасовано ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2015 року та призначено новий розгляд в апеляційному суді, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року за касаційною скаргою прокурора було скасовано ухвалу Апеляційного суду від 20 серпня 2015 року, якою вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 9 червня 2015 року залишено без змін. Підставою для скасування згаданої ухвали стало неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд апеляційної інстанції не звернув належної уваги на те, що міськрайонним судом при призначенні ОСОБА_6 покарання не виконано вимоги ч. 1 ст. 71 КК України. Крім того, підставою для скасування зазначеної ухвали стало те, що вона не відповідала вимогам ст. 419 КПК України, у зв`язку з тим, що апеляційний суд розглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 не надав оцінку всім доводам апеляційної скарги прокурора, та не мотивував належним чином свій висновок. Разом з тим, в ухвалі суду касаційної інстанції, як вбачається з її змісту, відсутні висновки про безпідставне застосування судом до засудженої, при призначенні покарання, вимог ст. 75 КК України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції під час ухвалення нового вироку, з огляду на ст. 439 КПК України, не мав законних підстав призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України з реальним його відбуттям, оскільки ухвала апеляційного суду від 20.08.2015 року не скасовувалась у зв`язку із м`якістю призначеного покарання, і при новому розгляді кримінального провадження не було встановлено, що обвинувачена вчинила більш тяжке кримінальне правопорушення, обсяг обвинувачення також не збільшувався.
Разом з тим, апеляційний суд обґрунтовано визнав вимоги апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченій покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі безпідставними. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів та вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з урахуванням ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його м`яким, як про це зазначено у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.
Свій висновок апеляційний суд в цій частині належним чином мотивував, вважати цей висновок необґрунтованим чи сумнівним у касаційного суду підстав немає.
Крім того, апеляційний суд виконав вказівки суду касаційної інстанції зазначені в ухвалі від 27.01.2016 року у частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, на законних підставах скасував вирок міськрайонного суду в цій частині та ухвалив новий, призначивши покарання з дотриманням вимог ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, визначив порядок виконання вироків, про що і було наголошено в ухвалі касаційного суду.
Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги прокурора є безпідставними, а тому вона задоволенню не підлягає.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування оскарженого судового рішення колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Вирок Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3