Справа№ 308/8002/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, з середньо-спеціальною освітою, працюючого електромонтером Державної адміністрації залізничного транспорту України, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,-

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 291 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Підсудній ОСОБА_4 , 01.07.2016 року приблизно о 11 годині 45 хвилин, керуючи велосипедом марки «Старт», рухаючись пішохідною вулицею Корзо в м. Ужгороді в напрямку від площі Корятовича до вулиці Волошина, біля будівлі банку «Кредобанк», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Духновича, 2 в порушення вимог пп. «в» п. 6.6 та п. 13.3 Правил дорожнього руху України допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той час знаходився в нерухомому стані, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що є тяжкими наслідками.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 630 від 12.07.2016 року при судово - медичному освідченні потерпілого гр. ОСОБА_5 а також згідно даних медичної довідки (з травмпункту УЦМКЛ № 7703/9 від 01.07.2016 р.) у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням та ділянки осадження по задній поверхні лівого ліктьового суглобу.
Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, які діяли по ударному механізму з прикладанням сили, з наданням тілу прискорення, з послідуючим падінням тіла і ударом об тверде підлегле покриття дороги і по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості і вкладаються в час і місце пригоди, яка мала місце 01.07.2016 року і характерні вищевказані тілесні ушкодження від наїзду велосипедиста на пішохода.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 356 від 20.07.2016 року в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху велосипедист ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог пунктів 6.6. (в) та 13.3 ПДРУ.
В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху пішохід гр. ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимоги п. 4.1 ПДРУ.
З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії велосипедиста гр. ОСОБА_4 , який рухаючись пішохідною вулицею допустив наїзд на пішохода, який на той час знаходився в нерухомому стані.
Порушення велосипедистом ОСОБА_4 вимог п. 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме: п.13.3 під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, а також підпункту «в» пункту 6.6 Правил велосипедисту забороняється рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках (крім дітей віком до 7 років на дитячих велосипедах під наглядом дорослих) знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_4 вину свою в скоєному визнав повністю, щиро розкаявся та просив його суворо не карати та пояснив, що він керуючи велосипедом, рухаючись пішохідною вулицею в м. Ужгороді біля будівлі банку «Кредобанк», допустив наїзд на пішохода.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він стояв на пішохідній вулиці в м. Ужгороді біля будівлі банку «Кредобанк» та розмовляв з знайомим. Під час розмови на нього здійснив наїзд на велосипеді ОСОБА_4 і не зупиняючись поїхав далі. Потім коли люди його наздогнали і зупинили він без всяких вибачень почав ще і грубити. Вважає що у зв`язку із тим, що він більше п`ятдесяти днів був на лікарняному і більше 10 000 грн. йому обійшлося лікування, а ОСОБА_4 не тільки не відшкодував витрати, але й не вибачився, рахує що такий не розкаюється в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінальної справи, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки, а саме завдання потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючі покарання обставини щодо підсудного ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що помякшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, без ізоляції його від суспільства.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання якщо він протягом іспитового строку терміном у два роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, і виконає обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 890 грн..

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1