Ухвала іменем україни

21 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 за касаційною скаргою засудженого на вирок Саратського районного суду Одеської області від 13 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Саратського районного суду Одеської області від 31 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 382 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 13 600 грн.

Задоволено цивільний позов потерпілої, стягнуто із засудженого 10 000 грн. моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування вироку та ухвали суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, в його діях відсутній склад злочину за ч. 1 ст. 382 КК України. Посилається на те, що судами не враховано, що невиконання судового рішення це умисна дія, має місце лише за умови, якщо суб`єкт не лише зобов`язаний його виконати, але і мав таку реальну можливість. Натомість, він як непрацездатна особа похилого віку, отримує мінімальну пенсію, і не мав реальної можливості виконати судове рішення. Окрім того, судом першої інстанції не встановлено, у чому полягав його умисел на невиконання рішення суду, та які саме дії свідчать про це. Суди не дали оцінки постанові слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за вказаним фактом, котра є чинною. При розгляді його апеляційної скарги суд не дав належної оцінки її доводам, не навів мотивів з яких визнав скаргу необґрунтованою, у зв`язку із чим, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2012 року, було зобов`язано повернути ОСОБА_7 , належний їй на праві власності напівпричіп бортовий у повністю укомплектованому та придатному для експлуатації стані. Маючи реальну можливість виконати рішення, ОСОБА_6 відмовився передати потерпілій укомплектований напівпричіп, чим умисно не виконав покладені на нього судовим рішенням зобов`язання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора який підтримав доводи касаційної скарги частково, та вважав, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, перевіривши матеріали справи та обговоривши зміст касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Згідно вимог ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається із тексту ухвали апеляційного суду, ці вимоги закону апеляційним судом не виконано.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_6 посилався на те, що він не відмовлявся виконувати судове рішення та не ухилявся від його виконання.

Стверджував, що рішення не було виконано в силу його ( ОСОБА_6 ) скрутного матеріального становища.

Наведених обставин судом не перевірено, як і інших доводів щодо відсутності у нього умислу на невиконання рішення. Зокрема, висновку слідчого у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи, яку ніким не скасовано.

Перевіряючи наведені доводи скарги, суд апеляційної інстанції на їх спростування зазначив, що ОСОБА_6 ухвалене рішення суду не оскаржував, не звертався щодо зміни порядку його виконання та не вчиняв конкретних дій для самого виконання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо суб`єктивної сторони складу злочину належно не перевірено та висновки суду не наведено.

Поза увагою апеляційного суду залишилися матеріали справи, які можуть свідчити про суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме, матеріали примусового виконання судового рішення, підстави закриття виконавчого провадження, перевірки майнового стану, показання відповідальних за виконання осіб (т. 1, а.с. 313-333).

Як видно з ухвали апеляційного суду, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , суд належним чином не мотивував своїх висновків щодо підстав, з яких скаргу засудженого визнано необґрунтованою.

У цьому зв`язку, колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Наведене в силу ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом ст. 438 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судових рішень.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, дати повну відповідь на доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , ухвалити рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 433- 439 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргузасудженогоОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_8