Справа №: 705/3869/13-к
1/705/9/16
П О С Т А Н О В А

06 червня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Справа розглядається судом в порядку, встановленому КПК України 1960 року.

У судовому засіданні 29.04.2016 захисник підсудного ОСОБА_4 подав суду письмове клопотання, погоджене із підзахисним, про направлення справи на додаткове розслідування. Згідно з клопотанням захисник ОСОБА_4 вважає, що досудове слідство проведено не повно, не об`єктивно, упереджено, з обвинувальним ухилом, однобічно та з порушенням ст. 22 КПК України та з порушенням права на захист ОСОБА_5 , передбаченого ст. 43 КПК України, з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону. Це підтверджується і ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 21.10.2008, в якій зазначенні порушення, а саме: відтворення обстановки та обставин події від 23.08.2007 була проведена з істотними порушеннями норм КПК України; органами досудового слідства належним чином не оглянуто, не описано та не зафіксовано, як того вимагають правила криміналістики, задню частину причепа-платформи ОДАЗ, автомобіля КАМАЗ під керуванням ОСОБА_10 . Апеляційним судом Черкаської області було встановлено, що дані слідчі дії лягли в основу проведення автотехнічних експертиз для встановлення технічної можливості уникнути небезпеки для руху чи перешкоди, яку водій ОСОБА_5 міг об`єктивно виявити, тому такі докази не можуть бути покладені в обвинувачення при постановленні вироку, у зв`язку з чим в ухвалі був зазначений ряд дій, які повинні бути проведені на досудовому слідстві. При проведенні досудового слідства слідчим ОСОБА_11 не було детально оглянуто причіп автомобіля КАМАЗ (учасник ДТП) ОДАЗ 8551 № НОМЕР_1 , а сфальсифікував матеріали справи і навмисно провів огляд зовсім іншого причепа ОДАЗ 8551 № НОМЕР_2 , який не має ніякого відношення до вказаного ДТП, та має зовсім інші характерні відмінності. Не було зроблене відтворення обстановки та обставин ДТП, а саме: відтворення проводилося з обвинуваченим, але при цьому, не проводилося співставлення транспортних засобів в місці зіткнення та не з`ясовувалося, яка була дистанція між автомобілем ДАФ та причепом платформою ОДАЗ, коли автомобіль ВАЗ виконував обгін автомобіля ДАФ, з`ясовувалося лише, яка була відстань від передньої частини ДАФ до задньої частини ВАЗ, в момент зіткнення автомобіля ВАЗ з причепом платформою ОДАЗ (38,55м). Вважає, що досудове слідство не виконало вимоги ухвали Апеляційного суду Черкаської області, які згідно ст. 374 КПК України є обов`язковими до виконання, а також, не виконано вказівки прокурора Христинівської прокуратури від 11.08.2009 про обов`язкове проведення огляду причепа автомобіля КАМАЗ. У зв`язку з тим, що досудовим слідством не з`ясовувалось, яка була дистанція між автомобілем ДАФ та причепом платформою ОДАЗ, під час здійснення обгону автомобілем ВАЗ 2109, експерти в своїх висновках № 4778/11-18 від 08.09.2011 експерти ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та у висновку № 843/13-21 від 04.11.2013 ОСОБА_14 вказали, що оскільки дані про дистанцію між автомобілем ВАЗ та автомобілем КАМАЗ з причепом платформою відсутні, то оцінити дії водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_15 неможливо. При призначенні всіх автотехнічних експертиз слідчий брав вихідні дані саме з відтворення обставин та обстановки події від 23.08.2007, хоча в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області зазначено, що вказане відтворення було проведене з істотними порушеннями норм КПК України та вихідні дані якого не можуть бути закладені в обвинуваченні при постановленні вироку. При проведені всіх експертиз у вихідних даних слідчий вказував, що на момент первинного контакту різниця між місцем контактування переднього правого кута переднього правого крила автомобіля ВАЗ з місцем контактування вказаної частини на задній частині причепа-платформи складає 20 см, але ці вихідні дані слідчий брав теж з відтворення від 23.08.2007. Також, не було проведено співставлення транспортних засобів у місці ДТП, що сказалося на результатах проведених автотехнічних експертиз №500АТ/610-ТТ від 09.11.2007, № 2577/10-18 від 30.05.2011, № 4778/11-18 від 08.09.2011, тому вони не можуть бути доказами, так як експертизи проводилися на вихідних даних, які були добуті з істотними порушеннями КПК України.

Слідчим згідно зі ст. 79 КПК України не було прийнято належних мір для зберігання речових доказів, не було визнано причіп автомобіля КАМАЗ та автомобіль ДАФ речовими доказами, чим порушено ст. 367 КК України, чим і суд, і учасників судового процесу було позбавлено права оглянути вказані причіп та автомобіль ДАФ як речові докази.

18.09.2009 постановою слідчого ОСОБА_16 була призначена комплексна криміналістично-автотехнічна та транспортно-трасологічна експертизи, після ознайомлення з якою було заявлене клопотання на проведення цієї експертизи Харківським НДСІ і щоб при цьому були поставлені додаткові питання експертам, але в його задоволенні слідчий відмовив.

На думку підсудного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 органи досудового слідства не виконали ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 21.10.2008 та використали для проведення експертиз у справі вихідні дані, які є недійсними.

За наведених обставин вважають, що досудове слідство допустило неповноту, яка не може бути усунута в судовому засіданні, так як в суду немає можливості оглянути причіп-платформу автомобіля КАМАЗ та автомобіль ДАФ, визнати їх доказами по справі та провести відтворення обставин та обстановки події і провести автотехнічну експертизу, так як причіп платформа автомобіля КАМАЗ та автомобіль ДАФ відсутні.

Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання та просив направити матеріали кримінальної справи на додаткове розслідування.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що суд першої інстанції вже ухвалював постанову про повернення справи для додаткового розслідування з названих захисником підстав, однак апеляційний суд скасував таку постанову як незаконну. Правові висновки слідчого, прокурора, судів, які розслідували чи розглядали цю справу раніше, не мають для цього суду обов`язкового значення, оскільки відповідно до ст. 18 КПК України 1960 року суд є незалежним і вирішує справу, підкоряючись лише закону. Слідство вичерпало свої можливості щодо збору, закріплення доказів та їх дослідження, так само як і суд; відтворення обстановки і обставин події допускається з використанням аналогічних предметів, а не тих самих, які були на момент події; відтворити такі самі події не можливо. Суд приймає рішення на підставі оцінки всіх доказів у їх сукупності, а не одного. Просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки досліджених у суді доказів достатньо для ухвалення остаточного рішення у справі.

Представники потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, підтримавши позицію прокурора щодо відсутності для цього підстав і що таке клопотання вже фактично було відхилене апеляційним судом ухвалою від 18.06.2013. Для висновків експертів було достатньо даних надано і відстань контактування поверхонь автомобіля ВАЗ і платформи є лише додатковими даними, які не впливають на кінцевий висновок щодо події.

Розглянувши клопотання захисника і підсудного, заслухавши думку прокурора, представників потерпілих, суд дійшов висновку, що клопотання про направлення справи на додаткове розслідування не підлягає задоволенню, враховуючи такі мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, що може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

У своїй Постанові Пленуму від 11.02.2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» Верховний суд України звертає увагу судів на такі обставини, що мають бути враховані при вирішенні питання про направлення справи на додаткове розслідування.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК 1960 року не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Разом з тим, якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК 1960 року, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. Також неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч. 4 ст. 327 КПК 1960 року виправдувальний вирок.

Враховуючи, що вказівки, викладені в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 21.08.2008 були виконані під час проведення додаткового розслідування шляхом проведення відповідних слідчих дій, експертиз, у обсязі, необхідному для встановлення і доведення обставин події; що транспортні засоби автомобіль ДАФ-95360 та причіп-платформа НОМЕР_3 не були визнані слідчим під час досудового розслідування речовими доказами та, відповідно, їх власники не зобов`язані були їх зберігати у незмінному стані до вирішення справи в суді, і з часу події пройшло майже вісім років десять місяців, суд вважає, що усунути недоліки, про які зазначено в клопотанні захисника і які, на його думку, є суттєвими, шляхом проведення слідчих дій з названими транспортними засобами на цей час є неможливим і досудове слідство вичерпало свої можливості для збирання та фіксації доказів, пов`язаних з ними.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави для повернення справи для додаткового розслідування за наведених захисником обставин на теперішній час відсутні.

Керуючись ст. 273, 281 КПК України 1960 року, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 від 29.04.2016 про направлення справи на додаткове розслідування відмовити.

Постанова апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1