Справа № 159/922/16-к
Провадження № 1-кп/159/80/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
при секретарі судового засідання ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області кримінальне провадження № 0001715 від 29.12.2015 року щодо ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.119 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 17.03.2016 року продовжено строк домашнього арешту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на два місяці. Строк дії ухвали закінчується 15 травня 2016 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 заявила клопотання про продовження строку домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 з підстав, що ризики встановлені при обранні запобіжного заходу не відпали.
Представник потерпілої ОСОБА_8 і потерпіла підтримала дане клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 з клопотанням прокурора не погодились, так як вважають, що є підстави для зміни запобіжного заходу із домашнього арешту на особисте зобов`язання, оскільки зі сторони ОСОБА_3 не було будь яких порушення при виконанні ним встановлених судом обмежень і при пом`якшенні запобіжного заходу він міг би більше працювати , що дало б можливість збільшити відшкодування заподіяної шкоди потерпілій.
Суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту ОСОБА_3 на 2 місяці підлягає до задоволення частково.
Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 29 грудня 2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001715, правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 119 КК України.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Одним із видів запобіжних заходів є домашній арешт, який в силу ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_3 встановлено наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, який полягає у можливості переховуватись від органів досудового слідства та суду.
Суд вважає, що встановлений слідчим суддею в ухвалі від 22.01.2016 року ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України , що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду не зменшився, а тому клопотання про продовження строку домашнього арешту ОСОБА_3 підлягає до задоволення.
В той же час суд вважає, що особисте зобов`язання не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, передбаченомуп. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, і тому запобіжний захід не може бути змінений із домашнього арешту на особисте зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 181, 193-194,196 КПК України ,-
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.
Продовжити строк домашнього арешту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на один місяць.
Продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:
- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. ранку;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та (або) місця роботи;
- здати на зберігання до Управління ДМС України у Волинській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного мають право з`являтися в житло, під арештом в якому обвинувачений перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Старовижівському ВП ГУНП у Волинській області.
Контроль за виконанням ухвали на час судового розгляду покласти на прокурора ОСОБА_2 ..
Встановити строк дії ухвали терміном 60 днів з моменту її постановлення, а саме до 03 червня 2016 року включно.
Ухвала не оскаржується.
ГоловуючийОСОБА_1