АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 01.04.2016 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік;
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від призначеного покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 визнано винними в тому, що він 27 вересня 2015 року приблизно о 20 годині 04 хвилини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем „Mitsubishi Lancer Evo 9, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Набережно-Лугової, зі сторони вул. Юрківської в напрямку вул. Нижній Вал в м. Києві, з перевищенням максимально допустимої швидкості, допустив порушення вимог правил безпеки дорожнього руху - п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б», 2.9 підпункту «а», 12.1, 12.4 та 18.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_11 та перед яким зупинився інший транспортний засіб, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.1, які інформували його про наявність цього переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_11 , внаслідок чого, перед перехрестям із вул. Щекавицькою, скоїв на нього наїзд. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.
Прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у призначенні покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, скасувавши запобіжний захід. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_8 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Зокрема ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції з недостатньою повнотою взяв до уваги дані про його особу, обставини, які пом`якшують покарання, а також молодий вік, повне відшкодування матеріальної та часткове відшкодування моральної шкоди. Крім того ОСОБА_8 вказує, що керування транспортними засобами безпосередньо пов`язане з його роботою, а позбавлення такого права призведе до втрати можливості утримання його родини, а також відшкодовувати завдані злочином збитки.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та правильність кваліфікації його дій не оспорюються учасниками процесу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працює ФОП « ОСОБА_12 », перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_13 , з якою мають на утриманні малолітню доньку ОСОБА_14 , 2010 р.н., враховуючи часткове відшкодування матеріальної і моральної шкоди у розмірі 247500 грн., обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі у середньому розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, та про можливість його виправлення та перевиховання без відбування покарання шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки на підставі ст.75 КК України.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийняв рішення про необхідність призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та визначив його розмір в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.
Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
Також колегія суддів враховує те, що після постановлення вироку ОСОБА_8 продовжив відшкодувати потерпілій ОСОБА_6 шкоду, на підтвердження чого надав в судовому засіданні апеляційного суду квитанцію про перерахування на ім`я потерпілої коштів у сумі 6987 грн.
Потерпіла та її представник в судовому засіданні апеляційного суду підтвердили факт відшкодування ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди в зазначених вище розмірах, не підтримали апеляційну скаргу прокурора та не наполягали на призначені ОСОБА_8 більш суворого основного або додаткового покарання, так і на призначенні основного покарання до реального відбування.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого основного та додаткового покарання, а також для призначення основного покарання до реального відбування за апеляційною скаргою прокурора, як і не вбачає підстав для пом`якшення покарання за апеляційною скаргою обвинуваченого, та вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для скасування або зміни вироку відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 01.04.2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3