Справа № 629/460/16-к
Номер провадження 1-кп/629/116/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальні провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.02.2008 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 297, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 25.12.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 05.08.2011 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 28 днів;

- 26.12.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 18.07.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, судимість за яке не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері злочинів проти власності та громадського порядку і моральності при наступних обставинах:

У ОСОБА_3 , який знаходився за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_3 , 23 жовтня 2015 року в післяобідній час виник умисел на наругу над могилою, поєднану з таємним викраденням предметів, які знаходяться в місці захоронення. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді грубого порушення суспільних відносин, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи і бажаючи їх настання, з метою наживи, з корисливого мотиву, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, ОСОБА_3 прийшов на кладовище смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області та шляхом прикладання фізичних зусиль руками, витягнув з-під могильної плити померлого ОСОБА_5 два металеві кутники та металевий швелер. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_3 з місця події зник і викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, щиро розкаявся у скоєному ним злочині, пояснив, що 23 жовтня 2015 року у нього виник умисел на наругу над могилою, поєднану з таємним викраденням предметів, які знаходяться в місці захоронення. Після чого, він прийшов на кладовище смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, де витягнув з-під могильної плити померлого ОСОБА_5 два металеві кутники та металевий швелер. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, яке ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, поєднана з незаконним заволодінням предметами, що знаходяться в місці поховання, вчинене з корисливого мотиву, повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, не працює, не військовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується формально задовільно, за місцем реєстрації на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога Лозівської міської лікарні з синдромом залежності від вживання наркотиків зі шкідливим наслідками. Знятий з обліку в 2013 році в зв`язку з засудженням.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції обвинувачення, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування та судом не обирався, тому підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом не вбачається.

Цивільний позов по справі не заявлено, витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_6 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 та піддати його покаранню у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.

Речові докази по справі:

- два металеві кутники та металевий швелер, які передані ОСОБА_7 згідно зберігальної розписки, знищити, як такі, що не представляють цінності.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1