Справа № 595/1985/15-к
Провадження №1-кп/595/15/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000167 від 19 квітня 2015 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта середня, непрацюючого, раніше несудимого,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14 червня 2015 року близько 05 год. 15 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці поруч з магазином «Надія», який розташований по вулиці Теребовлянська 1 м. Бучач, Тернопільської області, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, почав безпричинно проявляти зневажливе ставлення до покупців даного магазину ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , нехтуючи загальновизнаними правилами поведінки і моралі, почав висловлюватися в сторону ОСОБА_6 та ОСОБА_9 нецензурними словами та ображати їх, демонструючи свою зухвалість, розпочав шарпанину.

В ході даного конфлікту ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, демонструючи свою зверхність над іншими та силу, з мотивів явної неповаги до суспільства через зневагу до існуючих у суспільстві правил поведінки і моральності, маючи на меті спричинити тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 , наніс останньому один удар рукою в нижню щелепу від чого той впав спиною на асфальтобетонне покриття площадки втративши свідомість, внаслідок чого отримав, згідно висновку експерта № 250 від 12.08.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому суглобового паростка лівої гілки нижньої щелепи, рани правої тім`яної ділянки голови, відкритої черепно-мозкової травми із забоєм речовини та крововиливом під м`яку мозкову оболонку скроневої частки лівої півкулі головного мозку, переломом луски правої скроневої кістки, який поширюється на основу черепа, синця на лівому коліні, синців на правих стегні та гомілці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 14 червня 2015 року святкував зустріч з випускниками з своїми однокласниками. Після святкувати зустрілися біля магазину «Надія», щоб ще випити пива, в той час під`їхав автомобіль ВАЗ з якого вийшов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , однокласник почав з ними розмову в наслідок чого виник конфлікт, після чого почалася шарпанина в результаті якої наніс один удар ОСОБА_6 після чого розвернувся і пішов. Вину визнав, у вчиненому розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнав частково.

Потерпілий, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він разом з дружиною та ОСОБА_8 і ОСОБА_10 під`їхали до магазину «Надія» вул.Теребовлянська 1 м.Бучач, коли почали пити каву обвинувачений ОСОБА_4 підійшов та почав чіплятися, після чого відбулася словесна перепалка та шарпанина в ході якої ОСОБА_4 наніс один удар кулаком в голову від чого потерпілий втратив свідомість і більше нічого не пам`ятає. Крім того потерпілий зазначив, що ОСОБА_8 показував обвинуваченому посвідчення працівника міліції, щоб зупинити конфлікт, проте це не допомогло, а навпаки розлютило обвинуваченого. В результаті отриманої травми ОСОБА_6 провів 4 тижні в лікарні, а тому просить покарати ОСОБА_4 суворо обравши покарання пов`язане з позбавленням волі та задоволити в повному обсязі цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 надав суду наступні покази. 14 червня 2015 року повертався з випускного з своєю дружиною та підвозив ОСОБА_6 з його дружиною. Зупинились біля магазину «Надія» по вул..Теребовлянська 1 м.Бучач, щоб попити кави, відходячи вже від магазину до ОСОБА_6 почали чіплятися двоє невідомих, які з вигляду перебували в стані алкогольного сп`яніння, одним з яких був обвинувачений ОСОБА_4 , відбувся конфлікт, який тривав біля 10 15 хвилин, в ході якого ОСОБА_6 завдали удару після чого той знепритомнів і впав на землю без свідомості. Самого удару не бачив, лише чув звук від удару, коли обернувся на звук то ОСОБА_6 лежав на землі, а ОСОБА_4 відходив від нього, інша невстановлена особа була на віддалі. Після чого ОСОБА_4 та ще одна невстановлена особа втекли з місця події, на місце було викликано поліцію та швидку медичну допомогу.

Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_10 дала покази, що 14 червня 2015 року поверталися з випускного та підвозили ОСОБА_6 та його дружину. Зупинились біля магазину «Надія» по вул.Теребовлянська 1 м.Бучач, щоб попити кави, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_8 поверталися з магазину з кавою, двоє хлопців одним з яких був підсудний почали чіплятися до чоловіків. Побачивши це ОСОБА_10 разом з дружиною ОСОБА_6 вийшли з автомобіля та почули як ОСОБА_4 кричав та виражався нецензурною лексикою, на зауваження ОСОБА_4 не реагував. ОСОБА_8 показав ОСОБА_4 посвідчення працівника міліції, на що обвинувачений ще більше розлютився. Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почали шарпатися, під час чого ОСОБА_4 ображав його нецензурними словами. В ході даного конфлікту ОСОБА_4 наніс удар кулаком ОСОБА_6 по голові від чого той впав на асфальт і знепритомнів. ОСОБА_4 побачивши це з місця події втік.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду показали, що є продавцями в магазині «Надія» вул. Теребовлянська 1 м.Бучач в ніч 14 червня 2015 року знаходились у магазині, оскільки магазин працює цілодобово. Самого конфлікту не бачили, лише чули крик на вулиці, подали пляшку мінеральної води для потерпілого, та бачили потерпілого на асфальті без свідомості.

Світок ОСОБА_13 суду показала, що працює фельдшером в Бучацькій швидкій медичній допомозі, 14 червня 2015 року біля 5 ранку поступив виклик від продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Прибувши за викликом потерпілому було виміряно артеріальний тиск, зроблена ін`єкція від підвищеного тиску. Від потерпілого відчувався запах алкоголю. Потерпілий відмовився надати особисті дані для реєстрації, від детального огляду і госпіталізації потерпілий відмовився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює заступником начальника Бучацького РВ УМВСУ що слідчо оперативна група на місце подія не виїжджала. ОСОБА_6 14 червня 2015 року в райвідділі була написана заява про вчинення кримінального правопорушення. Безпосередньо після написання заяви пояснення у ОСОБА_6 не відбиралися, оскільки останній скаржився на погане самопочуття.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду показала, що є матір`ю ОСОБА_16 який був на місці події, сама ОСОБА_15 на місці події не була, проте син їй розказував, що саме потерпілий ОСОБА_6 почав чіплятися і розпочав бійку. На даний час син, ОСОБА_16 перебуває за кордоном, а тому не може дати покази особисто.

Дані покази свідка ОСОБА_15 суд оцінює в силу ст. 97 КПК України, та визнає їх недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні. Таке рішення суду, ґрунтується зокрема на п.3, п.6 ч.2 ст.97 КПК України, так ОСОБА_16 є сином свідка ОСОБА_15 , розповідав їй обставини про події, що мали місце 14 червня 2015 року, учасником яких він є, то в суду є обґрунтовані сумніви, щодо обставин надання первинних пояснень та щодо співвідношення показів наданих ОСОБА_15 з її інтересами, щодо свого сина як учасника подій. Крім того, у відповідності до ч.6 ст.97 КПК України покази ОСОБА_15 не можуть бути допустимим доказом в даному кримінальному провадженні оскільки не підтверджуються іншими, доказами визнаними судом допустимими, зокрема показами інших свідків, показами самого обвинуваченого, щодо подій які мали місце 14.06.2015 року біля магазину «Надія».

Згідно дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №160 від 16 липня 2015 року вбачається, що на підставі судово медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження : рана правої тім`яної ділянки голови; забій мяких тканин лівої половини обличчя; синець на лівому коліні. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, не виключено в час та при обставинах вказаних у постанові та повідомлених обстежуваним. Згідно даного висновку тілесні ушкодження отримані ОСОБА_6 відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до висновку експерта №250 від 12 серпня 2015 року встановлено, що за час стаціонарного лікування в Бучацькій ЦКРЛ з 16.06.2015 року по 23.06.2015 року та у стоматологічному відділенні КЗТОР «Тернопільська університетська лікарня» з 23.06.2015 по 10.07.2015 року лікарями були встановлені такі ушкодження : відкрита черепно-мозкова травма із забоєм речовини та крововиливом під м`яку мозкову оболонку скроневої частки лівої півкулі головного мозку, переломом луски правої скроневої кістки, який поширюється на основу черепа (піраміду правої скроневої кістки), що підтверджується наведеною у медичних картах об`єктивною симптоматикою (ністагм при погляді в сторони, асиметрія носо-губних складок, ригідність м`язів потилиці, анізорефлексія, слабість конвергенції двобічно, гіпестезія справа) та даними проведеної 22.06.2015 року комп`ютерної томографії голови;

-закритий перелом суглобового паростка лівої гілки нижньої щелепи;

-синці на правих стегні та гомілці.

Всі вищезазначені тілесні ушкодження, враховуючи їх вид, властивості та розташування на тілі, утворилися від дії тупих предметів, не виключено в час та при обставинах, вказаних у постанові.

Відкрита черепно-мозкова травма із забоєм речовини та крововиливом під м`яку мозкову оболонку скроневої частки лівої півкулі головного мозку, переломом луски правої скроневої кістки, який поширюється на основу черепа, рана правої тім`яної ділянки голови, згідно пункту 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», м.Київ-1995, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Закритий перелом суглобового паростка лівої гілки нижньої щелепи із забоєм м`яких тканин лівої половини обличчя за ознакою тривалого, понад три тижні (більш як 21 день) розладу здоров`я, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Окремо взяті тілесні ушкодження у вигляді синців на ногах за ступенем тяжкості відносяться до легких.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 суду пояснив, що додаткова судово-медична експертиза була проведена в зв`язку з неможливістю у встановлені терміни здійснити проведення експертизи та без додаткових обстежень відобразити всі тілесні ушкодження ОСОБА_6 у експертному висновку №160. У експертному висновку №250 відображені крім тілесних ушкоджень, що були виявлені та відображені у висновку №160, також відображені ушкодження, що були виявлені та відображені в медичних документах лікарями Бучацької ЦКРЛ та стоматологічного відділення КЗТОР «Тернопільська університетська лікарня» за час лікування ОСОБА_6 .

Згідно дослідженого в судовому засіданні Протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння №261 від 14.06.15 року вбачається, що оглядом проведеним цього ж числа о 7:00 у ОСОБА_4 зафіксовано легкий ступінь алкогольного сп`яніння.

З дослідженого в судовому засіданні відео файлу, отриманого з камери спостереження магазину «Надія» вул.Теребовлянська 1 м.Бучач вбачається, що до магазину «Надія» з сторони с.Підзамочок під`їхав автомобіль ВАЗ 2106, з автомобіля вийшло двоє чоловіків та пішли у напрямку магазину, де вже знаходилось двоє чоловіків. Після нетривалої розмови почалась шарпанина, після якої чоловік у світлій сорочці наніс один удар рукою чоловіку в світлих штанах та світлій сорочці, від чого останній впав на асфальт та залишився там лежати, а особа що завдала удар побігла з місця події. Дані обставини також підтверджуються протоколом огляду відео файлів від 1 вересня 2015 року та таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця події за фактом хуліганства.

Твердження захисника,що даний відео файл є недопустимим доказом, оскільки під час досудового розслідування такий відео запис не вилучався та належним чином не долучався до матеріалів кримінального провадження, суд оцінює критично. Як вбачається з пояснень прокурора, поданих ним документів, а саме заяви та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, відеозапис був добровільно виданий власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_18 , що підтверджується його заявою про добровільну видачу. Крім того, інформація що відображена на відео узгоджується з іншими доказами по справі, є послідовною, а тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання відео записів CH01-3001, CH01-0001, CH01-3001 що знаходяться на DVD+R диску Nanotex недопустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що достовірність доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, не викликає сумніву, а тому вина обвинуваченого, в скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю, і його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, та за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів (ч.1 ст.121 КК України) та до злочинів невеликої тяжкості (ч.1 ст.296 КК України), обставини їх вчинення, особу винного, який не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. Крім того суд звертає увагу на те, що характеристика за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 написана формально, в ній не наведено жодних доводів чому саме ОСОБА_4 характеризується негативно, а лише зазначено, що скарг і нарікань від сусідів та громадськості на ОСОБА_4 не поступало.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено перебування обвинуваченого під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчинених ним злочинів, позицію потерпілого та державного обвинувача щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому за ч.1 ст.121 КК України йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, та за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.

Вирішуючи питання про цивільний позов у кримінальному провадженні, поданий потерпілим суд виходить з наступного.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 9383,33 грн. обвинувачений та його захисник визнали частково. В судовому засіданні зазначили,що квитанція видана відділенням №21 ПриватБанку у м.Тернопіль на суму 3223.00 грн. від 26 червня 2015 року не має відношення до даної справи, в решті суми позов визнали.

Дослідивши вказану квитанцію, суд вважає, що доводи обвинуваченого та його захисника заслуговують на увагу виходячи з наступного. Як вбачається з квитанції датованої 26 червня 2015 року платник коштів в сумі 3223.00 грн. є ОСОБА_19 , отримувачем коштів по даному переказу є також ОСОБА_19 . Потерпілий в судовому засіданні не надав суду жодних доказів, що вказані кошти оплачені та зараховані на рахунок ОСОБА_19 є понесеними ним витратами на лікування. Зважаючи на вищенаведене суд вважає, що в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, а саме стягненню підлягає 6 160.33 грн.

Що стосується позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, то він на думку суду відповідно до ст..1167 ЦК України підлягає до часткового задоволення.

Як роз`яснено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Посилання захисника в судових дебатах, на несплату потерпілим судового збору по цивільному позову в частині стягнення моральної шкоди, суд оцінює критично з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.3 ст. 129 КПК України суд залишає позов без розгляду у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 326 КПК України передбачено, що суд залишає цивільний позов без розгляду , якщо в судове засідання не прибув позивач, його представник чи законний представник.

Таким чином, чинним КПК України не передбачено як підставу залишення позовних вимог без розгляду чи відмові в позові, несплата цивільним позивачем судового збору.

Судом приймаються до уваги докази, що були досліджені у судовому засіданні, зміст позову та наслідки, які настали від дій обвинуваченого, обґрунтування позову щодо глибини

фізичних та душевних страждань, а також вимоги розумності та справедливості, і суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 15000 грн.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання - у вигляді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покласти на нього такі обов`язки :

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспеції

Цивільний позов потерпілого задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 6 160 (шість тисяч сто шістдесят) грн. 33 коп. матеріальної шкоди та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди, всього 21160 (двадцять одна тисяча сто шістдесят) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи № 03/30/15 від 25.06.2015 року в сумі 537,60 грн.(банк одержувача: УДК в Тернопільській області, МФО -838012, розрахунковий рахунок 463).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1