Справа № 345/2946/15-к
Провадження № 11-кп/779/441/2016
Категорія .185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000846 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , першого заступника прокурора Івано Франківської області ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 25 липня 2016 року, згідно якого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

АДРЕСА_1 , де і проживає,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.2 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в

АДРЕСА_2 , де і проживає,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що вирок Калуського міськрайонного суду від 25.07.2016 року є незаконним, однобічним та прийнятим з грубими порушеннями КПК України. Зазначає, що визнає свою вину у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.3 КК України по факту проникнення у гараж потерпілого ОСОБА_12 , але злочин робив сам. Проте на досудовому слідстві слідча ОСОБА_13 свідомо вписала в його покази, що він був із обвинуваченим ОСОБА_7 не маючи на то жодного доказу. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України він не визнає, оскільки у вчиненні даного злочину не приймав участі. Суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження безпідставно проігнорував його клопотання про відтворення подій по ст. 186 ч.2 КК України, а також щодо допиту свідка ОСОБА_14 , який дав неправдиві покази, які спростовуються при допиті свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які бачили свідка ОСОБА_19 на даному велосипеді. Просить скасувати вирок Калуського міськрайонного суду від 25.07.2016 року та направити на нове судове розслідування для встановлення всіх фактів по даній справі.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок Калуського міськрайонного суду від 25.07.2016 року є незаконним, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що до викрадення майна ОСОБА_12 не має жодного відношення, свою участь у проникненні до гаражного приміщення № НОМЕР_1 заперечує, так як жодних доказів, а саме його відбитків пальців і взуття, коло гаражного приміщення не виявлено. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 сам стверджує що проник в гаражне приміщення і крадіжку вчинив сам, а його зустрів після вчиненого випадково на базарі. Просить скасувати вирок Калуського районного суду від 25.07.2016 року щодо нього з підстав передбачених ст. 411 ч.1 п.1,3 КПК України і закрити кримінальне провадження з підстав передбачених ст. 284 ч.1 п. 3 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не оспорює вирок суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 185 ч.3 КК України, однак стосовно кваліфікації його дій за ст.186 ч.2 КК України слід скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показаннями свідків : ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а також відеозаписом зовнішньої камери. Такий висновок суду є помилковий, оскільки свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 дали показання, що на момент викрадення велосипеда вони знаходились у під`їзді будинку, а велосипед біля під`їзду, тому не бачили як невідомий мужчина підійшов та викрав даного велосипеда. Оглядаючи відеозапис слід зауважити, що по даному відеозапису не можна розпізнати, що саме ОСОБА_6 рухався на велосипеді, також не можна визначити відстань між велосипедом та дітьми. Просить вирок Калуського районного суду від 25 липня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 185 ч.3 та ст.186 ч.2 КК України скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ст. 186 ч.2 КК України визнати невинуватим та виправдати, а за ст. 185 ч.3 КК України залишити без змін.

Перший заступник прокурора Івано Франківської області ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок Калуського міськрайонного суду від 25.07.2016 року щодо ОСОБА_6 за ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3 КК України таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку, вказав про доведеність вини обвинувачених у інкримінованих їм злочинах, але категоричного висновку щодо доведеності вчинення злочинів за фактичних обставин викладених у вироку не зробив. Окрім цього, показання обвинувачених, потерпілих та свідків судом викладені не повно , їм не надано оцінки. Просить скасувати вирок Калуського міськрайонного суду від 25.07.2016 року стосовно ОСОБА_6 за ст.185 ч.3, ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3 КК України з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

За вироком суду ОСОБА_6 , громадянина України, з середньо спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 27.11.2013 року Калуським міськрайонним судом Івано Франківської області за ст.185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі, визнано винуватим за ст. 185 ч.3 та ст. 186 ч.2 КК України та призначено покарання:

- за ст. 185 ч.3 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки;

- за ст. 186 ч.2 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з 14 год. 20 хв. 26 серпня 2015 року.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_6 один день тримання в ІТТ при Калуському ВП ГУ НП в області, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.08.2015 року.

ОСОБА_7 , громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 21.08.2012 року Калуським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі та звільненого умовно достроково 07.05.2015 року на 3 місяці 22 дні, визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначено покарання три роки позбавлення волі.

Згідно ст. 71 ч.1 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Калуського міськрайонного суду від 21.08.2012 року та остаточно призначено

ОСОБА_7 покарання три роки два місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вказано рахувати з 12 год. 50 хв. 31 серпня 2015 року.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 один день тримання в ІТТ при Калуському ВП ГУ НП в області, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.08.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати в користь держави 613,8 грн., за проведення експертиз.

Цивільний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_23 матеріальну шкоду в сумі 1200,0 гривень.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачуються у таємному викрадені чужого майна поєднаного з проникненням у житло, а також з проникненням у інше приміщення за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, а також у відкритому викрадені чужого майна, вчиненого повторно.

ОСОБА_7 обвинувачуються у таємному викрадені чужого майна поєднаного з проникненням у інше приміщення за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Злочини вчинено при наступних обставинах.

20.08.2015 р., ОСОБА_6 , приблизно о 01 год. 30 хв., заліз на балкон квартири АДРЕСА_3 та шляхом пошкодження замка дверей проник у житло. Перебуваючи у квартирі ОСОБА_24 , ОСОБА_6 таємно викрав газовий котел марки BAXI ECOFOUR 24 F код CSE466243542 сер. № 144447715 вартістю 12000 грн., стійки для душової кабіни вартістю 1575 грн., підставку гідробоксу вартістю 850 грн., металевий молоток вартістю 105 грн., латунний фільтр сітчастий муфтовий DN 15 вартістю 45 грн., ножівки (пили) по дереву TOPEX Raptor вартістю 140 грн., шапку з написом «Adidas» вартістю 50 грн., футболку OBR вартістю 50 грн., латунне коліно SF 14 вартістю 19,50 грн., латунний фільтр сітчастий муфтовий DN 15 PN 20 вартістю 45,50 грн., водяний лічильник СГВ-15 Бетар Восток вартістю 235 грн., перфоратор «Ізмаш» вартістю 150 грн., кутову шліф машинку вартістю 150 грн., електричну дрель вартістю 150 грн., електричний лобзик марки «Темп» вартістю 200 грн. та викинув їх через вікно квартири завершивши свій злочинний умисел.

Всього внаслідок викрадення чужого майна ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_24 матеріальну шкоду на загальну суму 15765 грн.

17 серпня 2015 року близько 19.00 год. ОСОБА_6 , повторно, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_7 , шляхом пошкодження стіни (розбирання цегли), проникли до гаражного приміщення АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_12 , звідки таємно викрали: велосипед марки «Україна» вартістю 300 грн., 31 пляшку об`ємом 0,25 л. із самогоном загальною вартістю 310 грн., 1 банку фарби емаль алкідна об`ємом 2,8 кг., фірми «DELFI», вартістю 100 грн., 1 банку фарби емаль алкідна об`ємом 0,9 кг., фірми «Pana Farb» вартістю 40 грн., 1 банку розчинника для фарби об`ємом 230г фірми «Solvi» вартістю 12 грн., ручний металевий ящик розмірами 40х15 см. для зберігання інструментів вартістю 50 грн., два молотки загальною вартістю 40 грн., зубило вартістю 10 грн., цвяхотяг вартістю 20 грн., двоє ножиць для різки металу загальною вартістю 400 грн., ручну ножовку по металу вартістю 20 грн., ручний велосипедний нанос вартістю 70 грн., кутову шліфувальну машинку марки «FERM FAG 125 N» вартістю 400 грн., 3 кліщів загальною вартістю 180 грн., 3 плоскогубців загальною вартістю 210 грн., 4 викрутки загальною вартістю 160 грн., 5 зубил загальною вартістю 50 грн., 3 напильники загальною вартістю 90 грн., 4 рожкові ключа загальною вартістю 110 грн., 3 накідних ключа загальною вартістю 90 грн., шліфувальну машинку марки «ЕНЕЙ» вартістю 300 грн. та трубний ключ вартістю 50 грн., чим спричинили матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 2992 грн.

20.06.2015 року о 13.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у АДРЕСА_5 побачив велосипед марки «ARDIS TOUR», який вирішив викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 діючи умисно, сів на вказаний велосипед та почав рухатись в напрямку дитячої юнацької спортивної школи «Сокіл». В цей час ОСОБА_6 був помічений неповнолітніми ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які розуміючи, що останній незаконно заволодів велосипедом, намагались його зупинити. ОСОБА_6 усвідомлюючи, що таємне викрадення велосипеда в процесі вчинення злочину переросло у відкрите викрадення, довів свій злочинний умисел до кінця, з місця скоєння злочину скрився і в подальшому розпорядився вищевказаним велосипедом, в результаті чого, своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_23 майнову шкоду на загальну суму 2500 гривень.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_11 підтримали подані ними апеляційні скарги та апеляційну скаргу подану прокурором, просили їх задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати;

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати, окрім цього зазначив, що апеляційні скарги подані обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підтримує частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 підтримує повністю.

Заслухавши суддю доповідача, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Згідно ст. 374 ч.3 п.2 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів.

Однак, зазначених вимог закону Калуським міськрайонним судом не виконано, оскільки обґрунтовуючи свій вирок, суд першої інстанції лише навів докази, які досліджувались судом, але не всім дав оцінку або не вказав, яке значення вони мають у провадженні.

Окрім цього, згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тобто, дослідженим обставинам має бути надана належна правова оцінка та забезпечено прийняття законного та неупередженого рішення.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгулу та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, є підставними, оскільки вирок не містить належного обґрунтування у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Колегія вважає, що поверхове дослідження обставин призвело до того, що висновки суду в силу ст. 411 КПК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Судом не перевірені та не спростовані всі доводи на захист обвинувачених та не усунуті всі сумніви у їх винуватості, окрім цього у вироку не зазначено та належним чином не мотивовано, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Крім цього доводи, прокурора про допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінально процесуального закону є обґрунтованими, оскільки як вбачається з вироку показання обвинувачених, потерпілих та свідків викладенні не повно і їм не надано належної оцінки. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вказує на невідповідність його показань, викладених у вироку його поясненням.

Наведені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законний та обґрунтований вирок.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що з`ясування обставин кримінального провадження та перевірка їх доказами у даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку згідно положень ст. 409 КПК України.

Судом не були досліджені докази та не вчинено інші процесуальні дії для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких могло б мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення. При цьому доказам судом не дано належної правової оцінки. Відсутність належної оцінки доказів свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження .

За таких обставин вирок суду слід скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, при якому більш повно та всесторонньо дослідити обставини кримінального провадження, дати належну правову оцінку всім доказам та прийняти законне, обґрунтоване і справедливе рішення.

Щодо запобіжного заходу, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.

Однак, скасовуючи вирок суду з зазначених вище обставин, колегія суддів, відповідно до вимог ст.178 КПК України, враховуючи дані про особи обвинувачених, тяжкість покарання, що загрожує останнім у разі доведення їх винуватості у вчиненні даних кримінальних правопорушень, конкретні обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальних обов`язків не можливе при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому слід продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407,410,411,415, 418,419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та першого заступника прокурора Івано Франківської області ОСОБА_9 задовольнити повністю.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 25 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, та продовжити його на 60 днів кожному.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4