Справа № 554/4179/16-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 16.08.2016
16 серпня 2016 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янськ Донецької області, росіянки, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 08.10.2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання 22.02.2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 25 днів ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14.01.2015 року,
у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2 та 3 ст. 185 КК України, -
Крім того, 21 лютого 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично працювала продавцем, не будучи матеріально відповідальною особою, повторно, умисно, з корисливих спонукань із сейфу магазину таємно викрала грошові кошти в сумі 4400 грн., що належали ОСОБА_6 , чим спричинила їй матеріальну шкоду.
Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю. За ч.3 ст.185 КК України свою вину визнала частково.
Показала, що з вересня 2015 року по 14.01.2016 року проживала в квартирі АДРЕСА_3 , в якій у ОСОБА_5 винаймала окрему кімнату. 14.01.2016 року в обідній час вона за допомогою знайдених ключів відкрила двері в кімнату господарки, якої не було вдома та викрала звідти телевізор LG, який здала в ломбард міста Полтави, а виручені кошти витратила на власні потреби. При цьому заперечила, що викрадала інші речі. Тому цивільний позов визнала лише щодо відшкодування витрат за викрадений телевізор, в іншій частині позов не визнала.
Також показала, що із 17 січня по 21 лютого 2016 року працювала продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_4 . 21.02.2016 року вона викрала з сейфу вказаного магазину гроші в сумі 4400 грн., які витратила на власні потреби.
У вчиненому щиро розкаялася, зазначивши, що має на утриманні двох малолітніх дітей, які знаходяться в зоні АТО та страждає на тяжкі хвороби.
Суд рахує, що показання обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») відповідають фактичним обставинам справи, нею та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України вважає повністю доведеною.
При цьому суд зважає також на показання потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила викрадення 21.02.2016 року із сейфу її магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично працювала продавцем ОСОБА_7 , не будучи матеріально відповідальною особою, грошової виручки магазину в сумі 4400 грн.
Вина обвинуваченої ОСОБА_7 , крім її показань, за ч.3 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки в потерпілої ОСОБА_5 ) повністю доведена дослідженими судом доказами:
Так потерпіла ОСОБА_5 під присягою підтвердила перелік викрадених у неї речей, згідно обвинувачення, зазначивши, що саме ці речі, зникли із її квартири АДРЕСА_3 14.01.2016 року. Із осені 2015 року по 14.01.2016 року включно кімнату у цій квартирі у неї винаймала ОСОБА_7 . При цьому двері кімнати, звідки були викрадені речі були замкнені та до цієї кімнати входити ОСОБА_7 без господарів не було дозволено. Виявила крадіжку о 23.45 год. 14.01.2016 року, після чого ОСОБА_7 зникла і на телефонні дзвінки не відповідала. Також вказала, що 14.01.2016 року вона була на роботі, куди за специфікою діяльності золоті прикраси взагалі не одягала.
Свідок ОСОБА_12 , яка є рідною сестрою ОСОБА_5 , а також свідок ОСОБА_13 , який співмешкає із ОСОБА_5 підтвердили перелік викраденого у потерпілої ОСОБА_5 14.01.2016 року майна, що повністю відповідає пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченню. При цьому вказали, що ОСОБА_7 дійсно винаймала у потерпілої кімнату та після крадіжки зникла.
Крім того, вина обвинуваченої по даному епізоду доведена: протоколом огляду місця події від 15.01.2016 року, згідно з яким зафіксовано обстановку на місці події, в тому числі відсутність викрадених речей, чеками та квитанціями, згідно яких установлено вагу, різновид та вартість викраденого та здачу викраденого телевізора в ломбард «Свіжа копійка» (а.с.56-67).
По епізоду крадіжки з магазину «Продукти» у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вина ОСОБА_7 доведена за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка чужого майна повторно. При цьому кваліфікуюча ознака «проникнення до приміщення, сховища» у даному епізоді не доведена, з огляду на таке.
Так, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання жодного разу не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, надали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.44-45).
Із дослідженого судом протоколу огляду місця події від 21.03.2016 року, не вбачається беззаперечних відомостей про наявність слідів віджиму дверей підсобного приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Такі відомості не підтверджені і відповідними експертними дослідженнями чи відеозаписом з камер спостереження.
Водночас, наявні у справі докази, в тому числі нічим не спростовані показання ОСОБА_7 свідчать про те, що вона у даному магазину була найманим працівником з продажу товарів, частина з яких, а також єдине туалетне приміщення знаходились у підсобному приміщенні. При цьому ОСОБА_7 перебувала одна в магазину на нічній зміні, тому природно повинна була мати можливість справляти свої потреби та використовувати для продажу наявний товар у підсобному приміщенні.
Судом з матеріалів справи також не встановлено інших доказів того, що підсобне приміщення на час роботи ОСОБА_7 було належним чином зачинене на замок, а також даних щодо наявності заборони останній перебувати в цьому приміщенні з боку господарів.
За таких обставин судом не здобуто беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_7 за вказаним епізодом кваліфікуючої ознаки «проникнення до приміщення, сховища», позаяк зібрані докази свідчать про її вільний до нього доступ в силу виконання свої трудових обов`язків. Тому по даному епізоду її дії підлягають перекваліфікації на ч.2 ст.185 КК України.
Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_14 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно по епізодами відносно ОСОБА_6 , а також ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Також її дії кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням до житла по епізоду відносно ОСОБА_5 .
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_14 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості злочинів, які відносяться до середньої тяжкості та тяжкого, збитки від яких не відшкодовані.
Суд також бере до уваги особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за корисливі злочини проти власності, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, характеризується посередньо, страждає на ряд тяжких захворювань, має на утриманні двох малолітніх дітей, є тимчасово переміщеною особою.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Ці обставини дають суду підстави вважати, що для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу з метою забезпечення його виконання та уникнення ризиків ухилення від суду і продовження злочинної діяльності необхідно залишити тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_15 визнати винуватою за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та 3 ст. 185 КК України і призначити їй покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавленні волі на строк 3 (три) роки.
До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_7 рахувати із 16.08.2016 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України період попереднього ув`язнення із 28.03.2016 року по дату вступу вироку в законну силу з розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 23 652 (двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят дві) грн. 62 коп. матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Речовий доказ: СД диск зберігати при справі.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1