Ухвала іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 листопада 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000730 за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Старосільці, Коростишівського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2006 року за ч. 2 ст. 309 КК України на 4 роки позбавлення волі; вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2007 року за ч. 2 ст. 309 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року вирок суду залишено без змін.

Згідно з вироком суду органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що будучи особою, раніше судимою за незаконний обіг наркотичних засобів та маючи не зняті та не погашені судимості за це, вчинив умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів.

В середині вересня 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Бровари Київської області придбав у невстановленої слідством особи наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено з метою його подальшого збуту.

25 вересня 2013 року о 16.25 год., легендована особа через електронний термінал поповнення платіжних карток та електронних носіїв термінал самообслуговування Приватбанку, який знаходиться у поліклініці Коростишівської ЦРЛ за адресою: вул. Карла Маркса, 58, м. Коростишів, поповнила картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 2 купюрами по 200 грн. на загальну суму 400 грн.

У подальшому, в цей же день близько 21.00 год., перебуваючи поблизу будинку № 4 на вул. Івана Франка в м. Коростишеві Житомирської області, ОСОБА_6 шляхом продажу за вказані вище перераховані на картковий рахунок кошти, збув легендованій особі 0, 025 г наркотичного засобу, який згідно висновку судово-хімічної експертизи № 2/1037 від 30 вересня 2013 року являється метадоном, обіг якого обмежено.

Продовжуючи, 03 жовтня 2013 року ОСОБА_6 перебуваючи у м. Бровари Київської області, повторно придбав у невстановленої слідством особи наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено з метою його подальшого збуту.

У подальшому, 02 жовтня 2013 року о 10.43 год., легендована особа через електронний термінал поповнення платіжних карток та електронних носіїв термінал самообслуговування Приватбанку, який знаходиться у поліклініці Коростишівської ЦРЛ за адресою: вул. Карла Маркса, 58, м. Коростишів, поповнила картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 3 купюрами по 200 грн. та 2 купюрами по 100 грн. на загальну суму 800 грн.

В цей же день близько 19.00 год., перебуваючи поблизу будинку № 4 на вул. Івана Франка в м. Коростишеві Житомирської області, ОСОБА_6 шляхом продажу за вказані вище перераховані на картковий рахунок кошти, збув легендованій особі за 800 грн. 0, 069 г наркотичного засобу, який згідно висновку судово-хімічної експертизи № 2/1078 від 15 жовтня 2013 року являється метадоном, обіг якого обмежено.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_6 суд, всупереч вимогам ст. 374 КПК України, не зазначив підстав для виправдання. Не погоджується з наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками щодо законності вироку суду першої інстанції та вважає, що всупереч вимогам ст. 419 КПК України апеляційний суд не перевірив усіх наведених прокурором доводів апеляційної скарги. Крім того, зауважує, що апеляційний суд не взяв до уваги того, що у справі відсутній запис судового засідання суду першої інстанції 13 серпня 2015 року.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність, на його думку, наведених прокурором доводів, просив судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційну скаргу прокурора та вважав, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі та запереченнях на неї доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду в касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку згідно з ст. 409 КПК України.

При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь, то суди першої та апеляційної інстанцій прийняли законні та обґрунтовані рішення про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З матеріалів кримінального провадження видно, що рішення суду про виправдання ОСОБА_6 є правильним. Вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки обґрунтований належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи. Свої висновки щодо досліджених доказів та їх оцінки суд належним чином мотивував. З цими висновками погоджується й колегія суддів.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу прокурора, відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином перевірив всі її доводи та прийняв правильне рішення про обґрунтованість виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України. При цьому, апеляційний суд обґрунтував належним чином безпідставність посилань апеляційної скарги прокурора на те, що в резолютивній частині вироку суд не зазначив підстав для виправдання ОСОБА_6 . Колегія суддів погоджується з наведеним в ухвалі висновком про те, що відсутність вказівки на підставу виправдання в резолютивній частині вироку у даному конкретному випадку не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в зв`язку з яким вирок підлягає скасуванню.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та з наведеними у ній висновками погоджується колегія суддів.
Що стосується тверджень прокурора про залишення апеляційним судом поза увагою відсутність у справі запису судового засідання суду першої інстанції 13 серпня 2015 року, то вони не відповідають дійсності та спростовуються наявним у справі технічним носієм інформації, на якому міститься вказаний запис судового засідання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційної скарги прокурора колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3