Справа № 761/9534/13-к
Провадження №1-кп/761/2/2016
В И Р О К
іменем України
31 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, освіти повної середньої, неодруженого, не працюючого, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Уродженець та мешканець міста Миколаєва ОСОБА_4 , маючи намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, орендував щодобово квартиру АДРЕСА_2 під подальшим приводом здачі в оренду.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом грошима громадян, помістив оголошення через базу Інтернет про здачу в оренду вищевказаної квартири.
Вказаними умовами по найму зазначеної квартири зацікавився ОСОБА_5 та виявив бажання оглянути квартиру АДРЕСА_2 з метою її подальшої оренди.
Так, 12 січня 2013 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_5 разом з дружиною, оглянувши приміщення квартири АДРЕСА_2 , будучи впевненим у добросовісності ОСОБА_4 та не підозрюючи про його справжні наміри, перебуваючи на кухні вищевказаної квартири, передав ОСОБА_4 гроші у сумі 1 100 гривень 00 копійок, тобто завдаток за оренду житлового приміщення, а іншу суму грошей у розмірі 6 900 гривень 00 копійок домовилися передати 14 січня 2013 року, після підписання договору оренди.
13 січня 2013 року ОСОБА_5 в розмові з сусідами дізнався, що квартира здається в суборенду ОСОБА_6 не на тривалий термін, а щодобово та власником квартири є ОСОБА_7 і ніякого відношення до здачі в оренду вказаної квартири ОСОБА_4 не має.
14 січня 2013 року, приблизно об 11 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , шляхом обману, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_5 , приїхав до раніше обумовленого місця, а саме квартири АДРЕСА_2 з метою отримання решти грошових коштів, а саме 6 900 гривень 00 копійок, однак свої злочинні дії не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками міліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і у вчиненому розкаявся, дав зізнавальні показання у справі, повністю підтвердивши, що він дійсно при вказаних обставинах вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення. ОСОБА_4 повідомив, що він у повній мірі усвідомив злочинний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

У даному судовому провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні було використано спрощений порядок дослідження доказів, а саме було допитано обвинуваченого ОСОБА_4 та досліджено матеріали, що характеризують його особу.

Таким чином суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані по справі докази та прийшов до висновку що дійсно своїми умисними протиправними діями, які виразились у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Крім того при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем колишнього проживання.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати міру покарання у виді штрафу. Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У справі потерпілим ОСОБА_5 до ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на загальну суму 1 100 (одна тисяча сто) гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 пред`явлений до нього цивільний позов визнав, вина його у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена цим вироком, у зв`язку з чим, пред`явлений до нього цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 680 (шестиста вісімдесяти) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 1 100 (одну тисячу сто) гривень 00 копійок заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя Шевченківського районного
суду м. Києва ОСОБА_1