УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7/12-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 191 ч.5 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляцію ОСОБА_6 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 19 серпня 2016 року,
21 червня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із заявою про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року.
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.08.2016 року відмовлено ОСОБА_6 у відновленні строку на касаційне оскарження вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року.
В постанові суду зазначено, що в заяві ОСОБА_6 про відновлення строку міститься лише посилання на окрему думку судді апеляційного суду та не зазначені причини пропуску ним строку на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_6 подав на неї апеляцію в якій просить скасувати постанову районного суду та прийняти нове рішення, яким поновити термін на оскарження вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року.Посилається на те, що строк на касаційне оскарження прийнятих по справі рішень, виходячи з часу отримання ним копії окремої думки судді апеляційного суду на вирок районного суду, він не пропустив.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про законність та обґрунтованість постанови суду, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи видно, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ОСОБА_6 був засуджений:
- за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік та зі штрафом 4250 грн. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_6 був звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
-за ч. 2 ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік шість місяців та зі штрафом 4250 грн.Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_6 був звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
-за ч. 1 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_6 був звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
-за ч. 3 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_6 був звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
-за ч. 5 ст. 191 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю ОСОБА_6 .
Провадження по справі в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 364 КК України закрито на підставі ч. 2 ст. 6 КПК України, ст. 5 КК України у зв`язку з декриміналізацією злочинного діяння.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року вказаний вирок в частині призначення покарання змінений, застосована ст. 75 КК України та ОСОБА_6 був звільнений від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом першої інстанції за ст. 191 ч.5 КК України з іспитовим строком впродовж двох років.
Згідно ст. 386 КПК України (в редакції 1960 року) касаційні скарги на вказані судові рішення можуть бути подані протягом трьох місяців з дня набрання ними законної сили.Цей строк може бути відновлений у випадках, передбачених ст. 353 КПК України (в редакції 1960 року).
Згідно ст. 353 КПК України (в редакції 1960 року) у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок, виніс ухвалу, постанову про відновлення пропущеного строку.
21 червня 2016 року ОСОБА_6 звернувся із заявою до суду про відновлення касаційного строку на оскарження прийнятих по справі рішень.
Постановою районного суду ОСОБА_6 відмовлено у відновленні строку на касаційне оскарження вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 18.02.2014 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року.
Відмовляючи ОСОБА_6 у відновленні строку на касаційне оскарження вироку районного суду та ухвали апеляційного суду суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 не навів причин з яких він пропустив строк на касаційне оскарження прийнятих по справі рішень.
Посилання ОСОБА_6 в апеляції на те, що строк на касаційне оскарження вироку районного суду та ухвали Апеляційного суду він не пропустив, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи видно, що судові рішення по справі набрали законної сили 03 липня 2014 року і передбачений ст. 383 КПК України (в редакції 1960 року) касаційний строк їх оскарження становить три місяці.Із заявою до суду про відновлення касаційного строку на оскарження прийнятих по справі рішень ОСОБА_6 звернувся лише 21 червня 2016 року, а отримання ним 06.04.2016 року копії окремої думки судді апеляційного суду на вирок суду не є свідченням того, що ОСОБА_6 не пропустив строк на касаційне оскарження вироку районного суду та ухвали апеляційного суду.
Постанова суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляції ОСОБА_6 , колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 365, 366, 379 ч.2 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів
у х в а л и л а:

Апеляцію ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 19 серпня 2016 року, якою відмовлено ОСОБА_6 у відновлення строку на касаційне оскарження вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року, залишити без зміни.

Судді: