Єдиний унікальний номер: 343/1539/16-к
Номер провадження: 1-кп/0343/115/16
У Х В А Л А
про відмову у затвердженні угоди про примирення
08 листопада 2016 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду ІваноФранківської області кримінальне провадження № 0000548 про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, на утриманні якої одна неповнолітня дитина, непрацюючої, в порядку ст. 89 КК України не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
16 серпня 2016 року на адресу Долинського районного суду поступив обвинувальний акт, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000548 від 09.08.2016 р., згідно якого досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи засуджена вироком Долинського районного суду від 17.06.2015 р. за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 19.07.2016 р. знята з обліку Долинського РС КВІ на підставі ухвали Долинського районного суду від 12.07.2016 р. про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового терміну, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила новий корисливий злочин при наступних обставинах. 06 серпня 2016 року близько 14.30 год. ОСОБА_5 , знаходячись біля приміщення "Будинку Техніки", що у м. Долина по проспекту Незалежності, 6, побачивши жіночу сумочку, яка належала ОСОБА_4 , та яка висіла на спинці дерев`яного стільця, який знаходився неподалік морозильної камери з продажу морозива, та в якій знаходився жіночий гаманець, вирішила вчинити крадіжку вищевказаного гаманця. Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що продавець ОСОБА_4 обслуговувала клієнта та знаходилась біля морозильної камери, переконавшись, що за її діями ніхто не слідкує, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно таємно викрала належний ОСОБА_4 шкіряний гаманець, вартістю 210 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 2900,00 гривень, чим завдала матеріальних збитків потерпілій на загальну суму 3110,00 гривень.
Під час судового розгляду потерпіла та обвинувачена уклали угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним від 11 жовтня 2016 року, згідно якої ОСОБА_5 засвідчила, що визнає неправомірність вчинення своїх дій і вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, щиро розкаюється у вчиненому. Сторони дійшли згоди призначити ОСОБА_5 нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, покарання у вигляді громадських робіт строком 120 годин. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 просила затвердити угоду про примирення.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення між нею та обвинуваченою, наслідки укладення якої їй відомі.
Прокурор підтримав позицію обвинуваченої та потерпілої щодо затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Зміст угоди про примирення має відповідати ст. 471 КПК України, зокрема, у такій угоді зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Формулювання підозри має містити виклад конкретних фактичних обставин кримінально карної події та її кваліфікацію. Ступінь деталізації цих обставин може бути різний. Проте у будь-якому випадку мають бути вказані всі ознаки, суттєві для даного складу кримінального правопорушення.
Згідно змісту укладеної угоди про примирення від 11 жовтня 2016 року сторонами зазначені потерпіла та підозрювана, однак станом на день укладення угоди ОСОБА_5 перебувала в статусі обвинуваченої. Сторони домовились про кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому не вказали ознаки, суттєві для даного складу правопорушення, та погодили призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 120 годин громадських робіт.
За ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані дії ОСОБА_5 і в обвинувальному акті, де зазначено кваліфікуючу ознаку крадіжки - повторність.
Разом з тим, як вбачається з вищеописаного обвинувального акту, ОСОБА_5 17.06.2015 р. судима Долинським районним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 19.07.2016 р. знята з обліку у Долинському РС КВІ на підставі ухвали Долинського районного суду від 12.07.2016 р. у зв`язку з закінченням іспитового строку. Тобто, відповідно до вимог п. 1 ст. 89 КК України судимість ОСОБА_5 на час вчинення інкримінованого їй злочину була погашеною.
Враховуючи вищевказане, угода про примирення від 11.10.2016 р. не відповідає вимогам КПК України і КК України, суперечить їм, оскільки в ній не правильно зазначено сторони, не зазначено формулювання обвинувачення та не наведено підстав кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, не враховано вимоги ч. 4 ст. 32 КК України. Затвердження угоди в такій редакції призведе до порушення права обвинуваченої на справедливий судовий розгляд.
Таким чином, суд приходить до висновку, що існують обґрунтовані підстави вважати, що угода про примирення між потерпілою та підозрюваною від 11 жовтня 2016 року суперечить вимогам КПК України та КК України, що є підставою для відмови у затвердженні вищезазначеної угоди про примирення.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 32, 89 КК України, керуючись ст.ст. 372, 471, 474 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
В затвердженні угоди про примирення від 11 жовтня 2016 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення її у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відмовити
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя: