АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/287/2016 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.304 КК України, -
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Вінниці, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Вінниці, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,-
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Вінниця, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.1 ст.263 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_21 ,
обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
законних представників ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,
захисників ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,
ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ,
представника потерпілих ОСОБА_15 ,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_16 , 1996 р.н., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.304 КК України,
ОСОБА_17 , 1998 р.н., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_18 , 1995 р.н., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_19 , 1998 р.н., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_20 , 1998 р.н., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14 ч.2 ст.258, ст.348, ч.1 ст.263 КК України,
повернуто прокурору для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції встановив, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком обвинувального акту згідно ст.109 КПК України, не відповідають вимогам КПК.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано дії слідчого, які його зобов`язав виконати слідчий суддя та вимоги ст.220 КПК України не виконані. Більше того, слідчий не вказав в реєстрі матеріалів досудового розслідування всупереч вимогам ст.ст.109, 110 КПК України результати розгляду ухвал суду та клопотання сторони захисту.
При виконанні ухвал суду та розгляду клопотання захисника, зміст обвинувального акту, кваліфікація дій осіб, притягнутих до відповідальності, могли бути іншими, дії слідчого по виконанню ухвал суду та розгляду клопотання захисника повинні були бути вказані в реєстрі матеріалів досудового розслідування та відкриті учасникам кримінального провадження.
В порушення ч.4 ст.291 КПК України відсутні, передбачені КПК України, додатки до обвинувального акту, коли їх складання і подання до суду є обов`язковими. Такі порушення виключають можливість здійснення особою належно свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.
Органом досудового розслідування не звернено увагу на вимоги ст.484 КПК України, згідно яких кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим (слідчими в даному випадку), який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. В матеріалах кримінального провадження та реєстрі відсутні такі копії наказів, розпоряджень та не пред`явлені сторонам кримінального провадження і суду.
Також в повній мірі не виконано вимоги ст.485 КПК України і дані про виконання даної норми відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування, крім проведення судово-психіатричних експертиз.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , представник потерпілого ОСОБА_30 адвокат ОСОБА_11 та представник потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_15 подали апеляційні скарги.
В поданій апеляційній скарзі прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 просить ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 09 листопада 2015 року в частині повернення обвинувального акта з реєстром матеріалів досудового розслідування та долученими матеріалами, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В іншій частині ухвалу залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на необґрунтованість, незаконність ухвали суду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінальних правопорушень та істотність порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Апелянт зазначає, що вимоги до змісту обвинувального акта і документів до нього, регламентовано ст.291 КПК України, і всіх цих норм при складанні обвинувального акта, прокурором дотримано в повному обсязі, що спростовує твердження суду про невідповідність акта положенням КПК. Окрім цього, звертає увагу на те, що жодна з підстав, зазначених в ухвалі суду, не передбачена КПК України, як підстава для повернення обвинувального акта прокурору.
Що стосується підстави повернення акту як не виконання ухвали слідчого судді про виконання окремих слідчих дій, то як вказує апелянт складання обвинувального акту проводиться після закінчення досудового розслідування, а тому суд при поверненні обвинувального акту прокурору не вправі зобов`язувати останнього вчиняти слідчі або інші процесуальні дії.
Висновки суду про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування, не відповідають фактичним обставинам провадження, а посилання на це як на мотив прийнятого рішення істотним порушенням вимог КПК України. Будь-які посилання суду на невідповідність реєстру вимогам ст.109 КПК України, у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, не може бути підставою для повернення обвинувального акту.
Крім того, в оскаржуваній ухвалі крім констатації наявних, на думку суду, недоліків при формуванні реєстру матеріалів досудового розслідування, не зазначено жодних мотивів, з яких ці недоліки перешкоджають здійсненню судового провадження в розумінні п.24, ч.2 ст.3 КПК України.
В поданих апеляційних скаргах представник потерпілого ОСОБА_30 адвокат ОСОБА_11 та представник потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_15 просять ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 09 листопада 2015 року в частині повернення обвинувального акту, скасувати, матеріали кримінального провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суддів.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти посилаються на незаконність ухвали, яка винесена з грубим порушенням вимог ст.ст.291, 314 КПК України та з порушенням вимог ст.ст.370,372 КПК України. Викладені в ухвалі висновки протирічать фактичним обставинам кримінального провадження та мають істотні суперечності.
Зазначають, що судом першої інстанції зроблено поверхневий висновок щодо відсутності передбачених КПК України додатків обвинувального акту, оскільки всі додатки до обвинувального акту на теперішній час наявні.
Судом першої інстанції фактично зазначено про неповноту реєстру матеріалів досудового розслідування, тобто порушення вимог ст.109 КПК України, водночас, у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту.
Висновок суду про те, що порушення у вигляді невиконання слідчим ухвал слідчого судді про розгляд клопотань захисника «виключають можливість прийняття судом законного рішення у справі» є незаконним та безпідставним. Положення вимог ст.7-29 КПК України, в тому числі положення ч.6 ст.22 КПК України, положення ст.350 КПК України, зобов`язують суд приймати та оцінювати докази невинуватості особи, які не були взяті до уваги на досудовому розслідуванні внаслідок порушення її права на захист. Подібні проблеми не вирішуються шляхом повернення обвинувального акту прокурору.
Не є законним висновок суду про те, що «згідно ч.12 ст.290 КПК України сторони захисту позбавленні можливості використовувати докази, які забезпечив слідчий суддя, зобов`язавши слідчого провести відповідні дії», оскільки частина 12 ст.290 КПК України визначає лише підстави для визначення відомостей недопустимими, як докази, в разі неналежного відкриття матеріалів справи, і не визначає це, як підставу для повернення обвинувального акту.
Судом безпідставно визначено, як причину повернення обвинувального акту, порушення вимог ст.484 КПК України, оскільки порушення вказаних вимог закону повинні враховуватись при оцінці допустимості доказів, зібраних стосовно неповнолітньої особи, і не є підставою для повернення акту.
Враховуючи викладене апелянти вважають, що зміст обвинувального акту повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, а допущенні порушення прав обвинувачених підлягають усуненню під час розгляду справи по суті.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурорів, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, окрім цього просили продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , у виді тримання під вартою, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , у виді домашнього арешту, представника потерпілих, який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити, проти продовження строку запобіжних заходів не заперечував, обвинувачених, їх захисників та законних представників, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та щодо продовження строку запобіжних заходів, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представників потерпілих підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, частиною другою ст.291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отже, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ст.291 КПК України.
Як убачається зі змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, він в цілому відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, оскільки слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважав встановленими, правову кваліфікацію цих правопорушень з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Вказані підстави, з яких суд першої інстанції повертає обвинувальний акт прокурору, колегія суддів вважає необґрунтованими. Тому, колегія суддів погоджується із доводами апеляційних скарг про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та винесеним з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В апеляції прокурор вірно зазначив про те, що жодна з підстав, вказаних в ухвалі суду першої інстанції, не передбачена КПК України, як підстава для повернення обвинувального акта прокурору з чим погоджується і колегія суддів.
Крім того слід зазначити про те, що після повернення обвинувального акту прокурору, відновлення досудового розслідування з метою виконання будь яких ухвал слідчого судді, або інших слідчих чи негласних слідчих дій не допускається.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що при виконанні ухвал суду та розгляду клопотання захисника, зміст обвинувального акту, кваліфікація дій осіб, притягнутих до відповідальності, могли бути іншими, є передчасним, оскільки судовий розгляд у справі не проводився і всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, не відбувалось.
Та обставина, що дії слідчого по виконанню ухвал суду та розгляду клопотання захисника повинні були бути вказані в реєстрі матеріалів досудового розслідування та відкриті учасникам кримінального провадження, не може бути обставиною повернення обвинувального акту прокурору.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
За таких обставин, апеляційні скарги прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_30 адвоката ОСОБА_11 та представника потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 слід задовольнити, а ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 09 листопада 2015 року - скасувати з призначенням нового розгляду у тому ж суді зі стадії підготовчого судового засідання.
Відповідно до вимог ст.ст. 194, 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого обов`язків, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи зазначене, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, підстави застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 необхідно продовжити строк запобіжного заходу, у виді тримання під вартою, оскільки є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними особливо тяжких кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави колегії суддів вважати, що обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються.
Оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим за інкримінованими статтями, а саме те, що два із злочинів є особливо тяжкими та передбачають покарання для ОСОБА_18 та ОСОБА_16 у виді довічного позбавлення волі, для неповнолітнього ОСОБА_17 15 років позбавлення волі, конкретні обставини вчинення правопорушень, а також те, що об`єкт посягання протиправних дій є життя людей, що є найголовнішою цінністю суспільства, дані про особу обвинувачених, що у сукупності з іншими підставами дають підстави колегії суддів вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та виключає можливість змінення запобіжного заходу на більш м`який.
Окрім цього, колегія суддів вважає, що обвинуваченим ОСОБА_19 та ОСОБА_20 необхідно змінити вид запобіжного заходу, у виді домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби, оскільки відсутні ризики та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК.
Що стосується клопотань народних депутатів України ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 про передачу на особисту поруку обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 вони задоволенню не підлягають оскільки у відповідності до ч.5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260 і 261 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , у виді тримання під вартою, слід задовольнити, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , у виді домашнього арешту, - слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -
п о с т а н о в ил а:
Апеляційні скарги прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_30 адвоката ОСОБА_11 та представника потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 , - задовольнити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_18 ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , у виді тримання під вартою, задовольнити, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , у виді домашнього арешту, - задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_16 , 1996 р.н., запобіжний захід, у виді тримання під вартою, строком на 60 календарних днів з 20 лютого 2016 року по 02-55 год. 19 квітня 2016 року, включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_35 у, 1998 р.н., запобіжний захід, у виді тримання під вартою, строком на 60 календарних днів з 20 лютого 2016 року по 14-00 год. 19 квітня 2016 року, включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_36 у, 1995 р.н., запобіжний захід, у виді тримання під вартою, строком на 60 календарних днів з 20 лютого 2016 року по 14-20 год. 19 квітня 2016 року, включно.
Запобіжний захід обраний обвинуваченим ОСОБА_19 , 1998 р.н., та ОСОБА_20 1998 р.н., у виді домашнього арешту, - змінити на домашній арешт у певний період доби, а саме з 19-00 год. до 06-00 год. наступної доби на строк 60 календарних днів з 20 лютого 2016 року по 19 квітня 2016 року, включно.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4