АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/703/16 Справа № 183/6643/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

31 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0000101 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року, якою обвинувальний акт за ч. ч. 1, 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Актюбінську Казахстан, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

повернуто прокурору Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На зазначену ухвалу прокурор Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області приніс апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та призначити нове підготовче судове засідання в місцевому суді.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали. Вказується, що суд провів підготовче засідання за відсутністю обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_8 , в той час, як в матеріалах відсутні будь-які докази в підтвердження належного повідомлення стосовно дати та часу розгляду обвинувального акту наведених вище осіб. Також, прокурор не погоджується з вказівкою суду про те, що ОСОБА_7 не з`явився в підготовче засідання за викликом суду внаслідок зазначення в обвинувальному акті адреси, за якою він фактично не проживає, оскільки такі твердження суду, спростовуються відомостями, отриманими в

Провадження № 11-кп/774/703/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
ході досудового розслідування, зокрема ухвалами суду про обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , та про застосування до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та іншими матеріалами. Зазначається в апеляції і на безпідставну відмову суду в задоволенні клопотання прокурора про розшук обвинуваченого. Крім того, автор звертає увагу на спотворення судом фактичних обставин при проведенні підготовчого судового засідання, зокрема позиції захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_10 відносно заявленого клопотання, а саме адвокат заперечував проти розшуку обвинуваченого та просив суд повторно направити повістку ОСОБА_7 про виклик до суду, а потерпілій ОСОБА_10 просив застосувати повторний привід обвинуваченого та відкласти підготовче засідання. В апеляційній скарзі, вказується і на помилкові висновки суду стосовно неправильного написання прізвища обвинуваченого.

З постановленої ухвали слідує, що судом неодноразово надавалися судові виклики прокурору для повідомлення обвинуваченого про дату та час судового засідання, однак жодного разу суду не надано підтвердження того, що обвинувачений належним чином повідомлений про розгляд кримінального провадження відносно нього. Ухвала про привід обвинуваченого виконана не була. В оскаржуваній ухвалі вказано і про направлення судом, на адресу зазначену в обвинувальному акті, як місце мешкання та реєстрації обвинуваченого, повістку рекомендованим листом із зворотнім повідомленням, який повернуто до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Суд першої інстанції, з огляду на наведене, прийшов до висновку про те, що зазначене в обвинувальному акті місце проживання, не відповідає фактичному місцю проживання обвинуваченого, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки місце проживання обвинуваченого є однією з обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Крім того, місцевим судом було встановлено, що в анкетних даних обвинуваченого зазначено прізвище « ОСОБА_11 », а в подальшому, в тексті обвинувального акту зазначено прізвище по різному, а саме: « ОСОБА_12 », « ОСОБА_11 », що вказує про не встановлення стороною обвинувачення прізвища обвинуваченого і є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Разом з цим, суд встановив, що слідчим було винесено постанову про відновлення досудового розслідування після складання та затвердження обвинувального акту, а також слідчим було складено протокол надання доступу до матеріалів кримінального провадження підозрюваному після затвердження та складання обвинувального акту, що є грубим порушенням норм КПК України. При цьому, обвинувальний акт був направлений до суду майже через два місяця, що, за твердженням суду, вказує на невідповідність вимогам п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено розгляд справи упродовж розумного строку.

Вислухавши думку прокурора, яка підтримала подану апеляцію, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст. 291 КПК України документи.

Цим же Законом, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, а саме ст. 291 КПК України.

Ухвала міськрайонного суду, на яку принесено апеляцію, свідчить про те, що підставою для прийняття вказаного рішення слугували недоліки як обвинувального акту, так і досудового розслідування.

В якості порушення вимог ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту суд вказав на ту обставину, що в цьому процесуальному документі прізвище обвинуваченого зазначено по різному, тобто належним чином його прізвище не встановлено.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , його автором була допущена описка при написанні прізвища, яка може бути усунена під час судового провадження.

Безпідставним є і висновок суду про те, що в обвинувальному акті місце проживання ОСОБА_7 не відповідає фактичному місцю його проживання, що є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Аналіз документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, свідчить про те, що обвинувачений може ігнорувати судові виклики, що виключає повернення обвинувального акту прокурору з вказаної в ухвалі підстави.

Інші, вказані в ухвалі суду, недоліки досудового розслідування не співвідносяться з вимогами кримінального процесуального закону щодо обвинувального акту і не можуть слугувати підставами для його повернення прокурору.

Вказане свідчить про необґрунтованість та безпідставність судового рішення, яке оскаржується, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового підготовчого судового засідання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року, якою обвинувальний акт за ч. ч. 1, 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України щодо ОСОБА_7 , повернуто прокурору Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, скасувати.

Призначити по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 нове підготовче судове засідання в суді першої інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області