Справа № 134/525/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашпіль кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, інваліда ІІ-ї групи в наслідок трудового каліцтва, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,-

20.03.2013 року інвалід IIІ групи внаслідок трудового каліцтва - ОСОБА_4 , звернувся до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Вінницькій області (ВД ФССНВ у Вінницькій області) з заявою про забезпечення його автомобілем, в якій зазначено, що він повідомлений про те, що не має права продажу, передачі та дарування автомобіля, який йому надасть ВД ФССНВ у Вінницькій області, іншим особам (у тому числі за довіреністю).
Згідно Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, наказу управління ВД ФССНВ у Вінницькій області № 37 від 12.02.2014 року та акту приймання - передачі транспортного засобу від 24.02.2014 року управлінням ВД ФССНВ у Вінницькій області, ОСОБА_4 безкоштовно передано у безоплатне користування автомобіль ЗАЗ SENS TF698KL, д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, № кузова НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_3 . При видачі автомобіля, інвалід ОСОБА_4 був ознайомлений з тим, що автомобіль видається йому лише в користування та є майном Фонду, та останній зобов`язався не передавати отриманий автомобіль в користування іншій особі без дозволу в установленому порядку та не відчужувати його, про що підписав відповідну заяву-зобов`язання.
Проте ОСОБА_4 , маючи умисел на привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні з 2014 року, діючи з корисливих мотивів, будучи ознайомленим про те, що даний автомобіль видається йому лише в користування та є власністю Фонду, продав його невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_5 на авторинку в м. Могилів-Подільський Вінницької області за грошові кошти в сумі 43 000 грн., які використав на власні потреби.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом. З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого.
Представник управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Вінницькій області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд даного кримінального провадження у відсутності представника фонду.
Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, пенсіонера, інваліда ІІ-ї групи, судимостей немає, позитивно характеризуєтсья, на диспансерному психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, позицію державного обвинувача щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покаранняу виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1