Справа № 461/3973/16-к
Провадження № 1-кс/461/2885/16
У Х В А Л А
15.06.2016 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_4
Слідчим СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_5 за погодженням старшого прокурора групи прокурорів - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , подав клопотання про накладення арешту на транспортний засіб марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .
В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб марки «KIA CERATO», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , належить ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 , що підтверджується доданими в судовому засіданні документами: технічним паспортом на автомобіль, актом приймання передачі транспортного засобу та договором купівлі продажу транспортного засобу №208/01/4641/2016 від 06.04.2016 року.
Згідно ч.ч.1,2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, підозрюваного та його захисника, оглянувши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки майно на яке просить накласти арешт слідчий, не належить підозрюваному та не є речовим доказом або знаряддям вчинення злочину у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України,
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, в строки, передбачені ст.395 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1