Номер провадження: 11-кп/785/367/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

представників потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представників цивільного

відповідача ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника ПАТ «Марфін банк» ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , першого заступника прокурора Одеської області на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дружелюбовка Добровеличковського району Кіровоградської області, громадянку України, з вищою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі, за ст. 358 ч. 3 КК України до 2 років обмеження волі, за ст. 358 ч. 4 КК України до 2 років обмеження волі, за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, за ст. 190 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ПАТ «Марфін Банк» на користь:

- ОСОБА_17 матеріальну шкоду в сумі 604 091 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн;

- ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 10 000 грн.;

- ОСОБА_16 матеріальну шкоду у сумі 1 547 000 грн.;

- ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 375 587 грн. 80 коп.

Цивільні позови ОСОБА_16 і ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди залишені без розгляду.

встановила:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за вчинення злочинів за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , будучи провідним спеціалістом з роздрібних продаж Одеського відділення АТ МТБ «Морський транспортний банк», в подальшому ПАТ «Марфін банк» у період з 04.03.2009 року по 08.02.2011 року, більш точну дату та час не встановлено, умисно, з корисливих мотивів, в особистих інтересах, знаходячись у службовому приміщенні ПАТ «Марфін банк», що розташоване за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська, 13 виготовила завідомо неправдиві платіжні документи, а саме: заявки на видачу готівки від імені ОСОБА_9 , яка відповідно до договору №084142 від 25.04.2008 року є клієнтом вказаного банку, та на її ім`я відкрито депозитний рахунок на суму 10000 доларів США під процентну ставку 10,8 % річних, №1 від 04.03.2009, №1 від 06.03.2009, №1 від 17.03.2009, №1 від 08.09.2009, №1 від 08.10.2009, №1 від 30.10.2009, №1 від 04.11.2009, №1 від 12.11.2009, №1 від 25.03.2010, №1 від 25.06.2010, №1 від 28.09.2010, №1 від 08.02.2011 на загальну суму 10 781 доларів США
В подальшому, у період з 04.03.2009 року по 08.02.2011 року, більш точну дату та час не встановлено, знаходячись за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська, 13, умисно, з корисливих мотивів, в особистих інтересах, шляхом обману використала завідомо підроблені платіжні документи надавши їх до каси зазначеного відділення банку, в результаті чого заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 10 781 доларів США.
Крім того, 07.07.2011 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , діючи умисно, в особистих інтересах, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , перебуваючи у службовому приміщенні ПАТ «Марфін банк», що знаходиться за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська, 13, склала завідомо неправдивий документ, «Договір банківського вкладу (депозиту) № LD від 07.07.2011», замість номеру депозитного рахунку ОСОБА_7 вказала номер депозитного договору № НОМЕР_1 , поставила відтиск печатки, неіснуючого на той час ВАТ «Морський транспортний банк», та виконала підпис в графі «Банк» від імені в.о. начальника відділення ОСОБА_18 , при цьому не зареєструвала вказаний договір в програмному комплексі ПАТ «Марфін Банк».
Того ж дня, за вказаною адресою, ОСОБА_7 , умисно, в особистих інтересах, з корисливих мотивів, надала ОСОБА_9 підроблений нею «Договір банківського вкладу (депозиту) № LD від 07.07.2011» для ознайомлення та підпису.
В результаті чого, ОСОБА_9 будучи введеною в оману ОСОБА_7 та переконаною в законності та правомірності дій останньої, як співробітника банку, підписала підроблений «Договір банківського вкладу (депозиту) № LD від 07.07.2011»та передала ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 5000 доларів США , якими ОСОБА_7 заволоділа шахрайським шляхом, та розпорядилася на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_19 у великому розмірі, а саме на загальну суму 15781 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 18.04.2014 року становить 126 137, 53 грн., та завдала ОСОБА_19 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , у період часу з 23.09.2009 року по 23.01.2012 року, більш точну дату та час не встановлено, умисно, в особистих інтересах, з корисливих мотивів, знаходячись у службовому приміщенні ПАТ «Марфін Банк», що розташовано за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська, 13, виготовила завідомо неправдиві платіжні документи, а саме: заявки на видачу готівки від імені ОСОБА_17 , у якого з вересня 2009 року відкрито поточний рахунок в ПАТ «Марфін банк» у доларах США за № НОМЕР_2 , №1 від 22.09.2009, №1 від 09.03.2010, №1 від 10.03.2010, №1 від 18.03.2010, №1 від 20.05.2010, №1 від 29.12.2010, №4 від 18.04.2011, №4 від 10.05.2011, №ТТ від 29.12.2011, №ТТ від 23.01.2012 року на загальну суму 20 123 доларів США.
В подальшому, ОСОБА_7 , у період часу з 23.09.2009 по 23.01.2012, більш точну дату та час не встановлено, умисно, в особистих інтересах, з корисливих мотивів, знаходячись у службовому приміщенні ПАТ «Марфін Банк», що розташовано за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська, 13, надала вказані підроблені платіжні документи до каси зазначеного банку, в результаті чого заволоділа грошовими коштами ОСОБА_17 у сумі 20 123 доларів США, розпорядившись ними на власний розсуд.
Крім того, 30.09.2013 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 умисно, в особистих інтересах, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 знаходячись у службовому приміщенні ПАТ «Марфін Банк», що розташовано за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська, 13, склала завідомо неправдивий документ, а саме: «Договір банківського вкладу (депозиту)» № LD від 30.09.2013 року, у якому ОСОБА_7 поставила відтиск печатки ПАТ «Марфін банк», та виконала підпис в графі «Банк» від імені начальника відділення ОСОБА_18 , а також вказала невірну посаду останнього, при цьому не зареєструвала вказаний договір в програмному комплексі ПАТ «Марфін банк».
Того ж дня, ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, в особистих інтересах, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 , знаходячись у службовому приміщенні ПАТ «Марфін Банк», що розташовано за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська, 13 надала ОСОБА_17 підроблений нею «Договір банківського вкладу (депозиту)» № LD від 30.09.2013 року, для ознайомлення та підпису.
В результаті чого ОСОБА_17 будучи введеним в оману ОСОБА_7 та переконаним в законності та правомірності дій останньої, як співробітника банку підписав вище вказаний договір та передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 5 259 доларів США, якими остання заволоділа шахрайським шляхом та розпорядилась на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_17 у великому розмірі, а саме на загальну суму 25 382 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 18.04.2014 року становить 202 878,33 грн, чим завдала потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, у невстановлені дату та час, ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні ПАТ «Марфін Банк», що розташований за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська 13, у приватній розмові з ОСОБА_10 шляхом обману переконала останню передавати грошові кошти в якості оплати по зобов`язанню по кредитному договору №01189R44, що був укладений між ОСОБА_10 та ПАТ «Марфін Банк» 15.02.2012 року, на суму 319 905, 61 грн., особисто їй у руки.
Так, в період часу з 26.04.2012 року по 03.02.2014 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 знаходячись у службовому приміщенні ПАТ «Марфін Банк», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська 13, передала ОСОБА_7 , грошові кошти у сумі 167 800 гривень за погашення кредитного договору. Пізніше, ОСОБА_7 внесла в касу банку тільки 147 900 гривень, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на суму 19 900 гривень.
Крім того, 19.02.2013 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись у службовому приміщенні ПАТ «Марфін банк», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 13, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 склала завідомо неправдивий документ: «Договір банківського вкладу (депозиту) № LD 305000038 від 19.02.2013 року» з нереальною процентною ставкою. У договорі вказала себе і свою посаду від імені банку, після чого підписала договір у графі «Банк» від свого імені, та не зареєструвала договір у програмному комплексі ПАТ «Марфін банк».
Того ж дня, за вказаною адресою, ОСОБА_7 , розуміючи, що оформлення договорів не входить до її посадових обов`язків, протиправно, умисно використала вищевказаний договір та надала його ОСОБА_16 для ознайомлення та підпису.
В результаті чого ОСОБА_16 будучи введеною в оману ОСОБА_7 та переконаною в законності та правомірності дій останньої, як співробітника банку підписала вище вказаний договір та передала ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 15 000 доларів США, якими остання заволоділа шахрайським шляхом та розпорядилась на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_16 у великому розмірі на загальну суму 15 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 18.04.2014 року становить 119 895 грн., чим завдала потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 25.12.2013 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 перебуваючи у службовому приміщенні ПАТ «Марфін Банк» за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Сегедська 13, склала завідома неправдивий документ - «Договір банківського вкладу (депозиту) № LD від 25.12.2013 року», у якому вказала нереальну процентну ставку, та у договорі вказала себе та свою посаду від імені банку, після чого виконала підпис у графі «Банк» від свого імені при цьому ОСОБА_7 не зареєструвала договір у програмному комплексі ПАТ «Марфін Банк».
Того ж дня, за вказаною адресою, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів надала ОСОБА_16 для ознайомлення і підпису завідома підроблений документ «договір банківського вкладу (депозиту) № LD від 25.12.2013 року».
В результаті чого, ОСОБА_16 будучи введеною в оману ОСОБА_7 та переконаною в законності та правомірності дій останньої, як співробітника банку, підписала підроблений «Договір банківського вкладу (депозиту) № LD від 25.12.2013»та передала ОСОБА_7 грошові кошти у великому розмірі на загальну суму 25000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 25.12.2013 року становить 199 825 грн., якими ОСОБА_7 заволоділа шахрайським шляхом, розпорядилася на власний розсуд та заподіяла матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 19.02.2014 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись у службовому приміщенні ПАТ «Марфін Банк» за адресою: м. Одеса. Приморський район, вул. Сегедська, 13 умисно, з корисливих мотивів, з метою шахрайського заволодіння грошима ОСОБА_16 , склала завідомо неправдивий документ «договір банківського вкладу (депозиту) № LD 7 від 19.02.2014 року», в якому вказала нереальну процентну ставку, та вказала себе і свою посаду від імені банку, після чого поставила свій підпис в графі «Банк» від свого імені, при цьому ОСОБА_7 не зареєструвала договір у програмному комплексі ПАТ «Марфін Банк».
Того ж дня, за вказаною адресою, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, надала для ознайомлення і підпису ОСОБА_16 завідомо підроблений документ, «договір банківського вкладу (депозиту) №LD 7 від 19.02.2014 року».
В результаті чого, ОСОБА_16 будучи введеною в оману ОСОБА_7 та переконаною в законності і правомірності дій останньої як співробітника банку, підписала підроблений Договір банківського вкладу «депозиту» № LD 7 від 19.02.2014 року та передала ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, якими ОСОБА_7 заволоділа шахрайським шляхом та розпорядилась на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_16 у великому розмірі, на загальну суму 30 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 19.02.2014 року становить 239 790 грн., чим завдала потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, та призначити покарання за ч. 1 ст. 358 КК України 1 рік обмеження волі, за ч. 3 ст. 358 КК України 2 роки обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України 2 роки обмеження волі, за ст. 190 ч. 2 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 190 КК України 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Вказує, що призначене судом покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає тяжкості скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, у зв`язку з чим є надмірно м`яким для неї покаранням, недостатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

В апеляційний скарзі представник ПАТ «Марфін Банк» ОСОБА_14 просить вирок суду в частині задоволення цивільних позовів потерпілих до ПАТ «Марфін Банк» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 до ПАТ «Марфін Банк» відмовити в повному обсязі. Вказує, що цивільні позови потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 до ПАТ «Марфін Банк» подані з порушенням вимог ст. 128 ЦПК України, а саме цивільні позови подані після початку судового розгляду справи. Крім того, вказує, що суд в порушення вимог ст. ст. 55, 56 КПК України заяву банку про визнання потерпілим не розглянув та не прийняв відповідне рішення, чим грубо порушив права банку. Також, вказує, що у вироку суд зазначив, що згідно ст. 1172 ЦК України та п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 р. юридична особа відшкодовує шкоду завдану її працівником тільки під час виконання ним своїх службових обов`язків, при цьому обвинувачена вчинила кримінальні правопорушення передбачені ст. ст. 358, 190 КК України та жодного зв`язку між вчиненням ОСОБА_7 вказаних кримінальних правопорушень та виконанням нею своїх службових обов`язків як провідного спеціаліста з роздрібних продаж не встановлено. Крім того, суд не зазначив, якими діями саме банк завдав потерпілим моральних чи фізичних страждань та за яких обставин вони заподіяні, з чого він виходив оцінюючи моральну шкоду та інші обставини якими він керувався, стягуючи з банку моральну шкоду.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та задовольнити в повному обсязі цивільний позов, стягнувши на її користь з ПАТ «Марфін Банк» майнову шкоду в розмірі 19 043 доларів США та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Вказує, що вирок суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України, оскільки фактично є копією обвинувального висновку, а його мотивувальна частина не містить мотивів прийнятого судом рішення, у тому числі в частині призначеного обвинуваченій покарання, його виду та розміру.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_16 просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та задовольнити в повному обсязі цивільний позов, стягнувши на її користь з ПАТ «Марфін Банк» моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. Вказує, що суд при призначені покарання достатньою мірою не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, конкретні обставини справи, що вона займаючи посаду провідного спеціаліста з роздрібних продаж в ПАТ «Марфін Банк», під час виконання службових обов`язків, заволоділа шляхом шахрайства великою сумою її грошей та інших потерпілих, не відшкодувала заподіяну шкоду, думку потерпілих щодо розміру покарання, яке має бути призначено обвинуваченій за вчинення злочинних дій. Крім того, вказує, що суд безпідставно залишив без розгляду її вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію, а також просив вирок в частині вирішення цивільних позовів скасувати, потерпілих та їх представників, представників цивільного відповідача, які підтримали свої апеляції, обвинувачену і захисника, які заперечували проти апеляцій, перевіривши матеріали кримінальної справи, доводи апеляційних скарг, провівши частково судове слідство в частині дослідження матеріалів, що характеризують обвинувачену, обставини, що пом`якшують її покарання, колегія судів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційні скарги потерпілих і цивільного відповідача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за встановлених і викладених у вироку обставин та правильність кваліфікації дій за ст. ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 190 ч.2, 190 ч.3 КК України, обґрунтовуються доказами, дослідженими судом і в апеляціях прокурора і потерпілих не оспорюються.

Разом з тим, як обґрунтовано зазначено в апеляціях прокурора і потерпілих, вирок суду у частині призначення покарання підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції послався на характеристику останньої, на те, що вона частково відшкодувала завдану шкоду, активно сприяла розкриттю злочину, страждає на онкологічну хворобу, на відсутні обтяжуючі обставини.

Колегія суддів вважає, такий висновок суду не відповідає вимогам ст. ст. 65 ,75 КК України.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена пояснила, що заподіяну шкоду потерпілим вона відшкодувала в незначній сумі, що підтверджується розписками. Також пояснила, що на теперішній час вона знята з медичного обліку з приводу хвороби, від якої лікувалась, група інвалідності їй не призначена.

Крім того, із справи вбачається, що ОСОБА_7 скоїла тяжкі злочини за місцем своєї роботи, за ознакою повторності, є особою суспільно-небезпечною, на шлях виправлення не стала, проживає без визначених джерел прибутку, не відшкодувала завдану шкоду потерпілим.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо лише в умовах реального покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, вирок суду у частині призначення ОСОБА_7 покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Суд першої інстанції, розглядаючи цивільні позови потерпілих, не дотримався вимог закону.

Із матеріалів справи вбачається, що потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та ОСОБА_21 спочатку подали цивільні позови про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної і моральної шкоди.

В подальшому вказані потерпілі подали позови про стягнення з ПАТ «Марфін банк» матеріальної і моральної шкоди на ті ж суми.

Відповідно до ч.1 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або долучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Однак, в порушення вимог закону суд першої інстанції розглянув лиш клопотання потерпілого ОСОБА_17 та його представника і 13 серпня 2015р. постановив ухвалу про заміну цивільного відповідача ОСОБА_22 цивільним відповідачем по цивільному позову ОСОБА_17 .

Таким чином, суд вирішив питання про стягнення з ПАТ «Марфін банк» шкоди на користь потерпілих без дотримання закону.

Крім того, суд залишив без розгляду цивільні позови потерпілих ОСОБА_16 і ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди з тих підстав, що позивачами не було сплачено судовий збір і останніми не усунуті недоліки у встановлений строк.

Рішення суду в цій частині теж не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст. 129 КПК України суд залишає позов без розгляду у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 326 КПК України передбачено, що суд залишає цивільний позов без розгляду , якщо в судове засідання не прибув позивач, його представник чи законний представник.

Таким чином, суд залишив цивільні позови потерпілих ОСОБА_16

і ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди з підстав, не передбачених КПК України.

Допущені судом вищевказані порушення кримінального процесуального закону згідно ч.1 ст. 412 КПК України є істотними, що відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України тягне скасуванню вироку частково з ухваленням нового вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів

засудила:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області задовольнити.

Апеляційні скарги представника ПАТ «Марфін банк»» ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_16 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання і вирішення цивільних позовів скасувати і постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за:

- ч.1 ст.358 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- ч.3 ст.358 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- ч.3 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України призначити її остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До звернення вироку до виконання обрати засудженій запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Матеріали кримінального провадження в частині цивільних позовів направити на новий розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного процесуального судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручити засудженій та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4