№ 1-кп/756/747/16
Іменем України
1 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого авто електриком в ДП «Авто-майстер», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
15.03.1990 року Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
09.07.1991 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 215-3, ст. 43 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
03.01.1995 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 215-3, ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;
14.10.1999 року Дарницьким районним судом м. Києва, за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 193, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна;
25.04.2008 року Вишгородським районним судом Київської області, за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років;
10.03.2016 року звільненого умовно-достроково з місць позбавлення волі згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.02.2016 року на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 1 рік 20 днів,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
13 вересня 2016 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_3 прибув до квартири АДРЕСА_2 , де проживає його двоюрідний брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою з`ясування особистих родинних стосунків. ОСОБА_3 подзвонив у дверний дзвінок, але ніхто не відчиняв. І в цей момент, знаходячись біля вказаної квартири, в останнього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, шляхом вибиття вхідних дверей.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, бажаючи умисно спричинити ОСОБА_5 матеріальні збитки, ОСОБА_3 вибив правою ногою вхідні двері та проник в квартиру АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вищевказаній квартирі, ОСОБА_3 помістив у поліетиленові пакети, які він знайшов у квартирі, електродрель марки «Тандем» № 10420605, вартістю 300 грн., DVD-програвач марки «ВВК» № 938S, вартістю 2000 грн., механічну пилку, вартістю 50 грн., мобільний телефон марки «Nokia 301», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 900 грн., пульт від телевізора марки «Sony», вартістю 200 грн., фотоапарат марки «Olympus», № НОМЕР_3 , вартістю 1000 грн., які належать потерпілому ОСОБА_5 , на загальну суму 4 450 грн., після чого покинув дану квартиру. Вийшовши з приміщення будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 направився в бік будинку АДРЕСА_4 , та, зупинившись поблизу лавочки, був затриманий потерпілим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 . Близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції, які згідно виклику прибули на місце події.
Внаслідок вчинення вищезазначених злочинних дій, ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 4450 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні крадіжки вищевказаного майна, належного ОСОБА_5 , з квартири останнього - визнав повністю, розкаявся та підтвердив час, місце, спосіб, мотив такої крадіжки, перелік викраденого майна та його вартість, не оспорюючи інші обставини вчиненого.
Обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема, показав, що 11.09.2016 року він від своєї матері почув неприємні для нього речі про свого двоюрідного брата ОСОБА_5 , який, зі слів матері, колись жорстоко побив її і вона навіть після цього лежала у лікарні та перенесла після цього інсульт. Протягом двох днів він не міг заспокоїтися після почутої від матері розповіді, а тому він після 13.09.2016 року близько 16 години прибув за місцем проживання ОСОБА_5 з метою побити того, а, якби той був вдома, можливо б його і вбив, оскільки перебував у стані сильного душевного хвилювання.
Коли він дзвонив у дверний дзвінок і на те йому ніхто не відчиняв, то він вибив правою ногою вхідні двері квартири АДРЕСА_2 , проник у вказану квартиру з метою будь-яким чином надошкуляти ОСОБА_5 , викравши належне йому майно. Після чого знайшов у квартирі декілька поліетиленових пакети та помістив у них виявлені у квартирі електродрель, DVD-програвач, механічну пилку, мобільний телефон, пульт від телевізора, фотоапарат та після цього покинув квартиру. Далі вийшовши з приміщення будинку він направився в сторону будинку АДРЕСА_4 , де зупинився поблизу лавочки, тримаючи при собі викрадене чуже майном, почав заспокоюватися та розуміти, що він накоїв багато зайвого. Майже зразу ж він на тому ж місці був затриманий ОСОБА_5 та його сусідом. Ніякого опору їм не чинив. Разом з ними чекав приїзду поліції. Про вчинене дуже шкодує та щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_5 показав у суді, що між його покійним батьком та матір`ю ОСОБА_3 , які були рідними братом та сестрою, існували складні особисті стосунки, наслідком яких стала навіть заборона його батьком присутності своєї сестри на його похороні. За твердженнями потерпілого його тітка (мати ОСОБА_3 ) неприязнь, яку відчувала до його покійного батька, перенесла і особисто на нього, обмовивши його перед ОСОБА_3 , фактично натравивши свого сина, який тільки-но звільнився із місць позбавлення волі.
ОСОБА_5 показав, що 13.09.2016 року він перебував на роботі, коли близько 16 години йому на мобільний телефон зателефонував його сусід ОСОБА_6 і запитав дома він чи на роботі. Дізнавшись, що він на роботі, повідомив йому, що у його квартирі знаходиться хтось сторонній, запропонував викликати поліцію та негайно приїхати додому. Відтак, викликавши телефоном наряд поліції до своєї квартири, він зразу ж на автомобілі поїхав додому. Згодом сусід повідомив йому, що невідомий чоловік з речами вже покинув його квартиру, однак він тримає того в своєму полі зору. Коли він приїхав до будинку, то сусід показав йому чоловіка, який з його речами, поміщеними в пакети, стояв біля лавки. В тому чоловікові потерпілий із здивуванням пізнав свого двоюрідного брата ОСОБА_3 . Майже зразу ж після цього приїхала і поліція та затримала ОСОБА_3 разом з викраденими ним речами.
Потерпілий підтвердив, що дерев`яні вхідні двері у його квартиру дійсно ОСОБА_3 були вибиті, а з квартири було викрадено належні йому речі: електродрель марки «Тандем» вартістю 300 грн., DVD-програвач марки «ВВК» вартістю 2000 грн., механічну пилку вартістю 50 грн., мобільний телефон марки «Nokia 301» вартістю 900 грн., пульт від телевізора марки «Sony» вартістю 200 грн., фотоапарат марки «Olympus» вартістю 1000 грн. Загальний розмір шкоди складає 4450 грн. Все викрадене майно йому було повернуто. На суворому покаранні для обвинуваченого потерпілий не наполягає.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин події, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких відповідно до ст. 12 КК України, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів. Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. У даному випадку ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, маючи п`ять попередніх судимостей, кожна з яких - за умисні злочини, і жодна з яких ще не погашена.
За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується формально позитивно, працює автоелектриком в ДП «Авто-майстер», одружений в 2003 році, проте, з його слів, зі своєю дружиною не підтримує шлюбних стосунків близько 10 років. На обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває, раніше неодноразово судимий, востаннє - 25.04.2008 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. На підставі ст. 81 КК України відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.02.2016 року ОСОБА_3 був звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі, на невідбутий строк покарання 1 рік 20 днів, новий злочин вчинив у період невідбутого покарання за попереднім вироком, тим самим не ставши на шлях виправлення.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України, після чого до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком відповідно до правил ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України, визначивши таким чином остаточне покарання.
З урахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого злочину та особи винного суд не знаходить підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства. Застосування ст. 69 КК України, про що особисто просив обвинувачений, а також застосування ст. 69-1 КК України у даному випадку є неможливим, виходячи із того, що у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого встаноновлено лише одну пом`якшуючу обставину, а не їх сукупність, при тому, що безумовно має місце і одна обтяжуюча обставина рецидив злочину.
При призначенні обвинуваченому покарання суд вважає за необхідне застосувати ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши йому в строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 13.09.2016 року по 01.11.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, залишивши до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Про речові докази сторонами кримінального провадження суду не повідомлялося та вони суду не подавалися, про них не клопотали сторони, судом вони не досліджувалися, а відтак, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про їх долю не ухвалюється судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня 2008 року остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 1 листопада 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 13 вересня 2016 року по 1 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі УДПтС України в Києві та Київській області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, протягом тридцяти днів з моменту з отримання його копії.

Суддя