29.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/94/16-к
Провадження №1-кп/205/158/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

законного представника

неповнолітньої обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, українки, освіта неповна середня, яка навчається ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» 1 курс, група ЛВ 15/1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 25.12.2015 року близько 11.00 год., знаходячись в роздягальні приміщення КЗО «МНВК № 4», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гірська, ЗЗА, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливої зацікавленості та особистих спонукань, викрала майно учениці вказаної школи - малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке належить її матері ОСОБА_8 визнаної законним представником потерпілої, а саме:

- зимню куртку, фірми «Парка», вартість якої згідно товарознавчої експерти № ГО-5067 від 26.12.2015 року становить 1700 грн.;

- мобільний телефон марки «Samsung Е2151», вартість якого згідно товарознавчої експерти № ГО-5067 від 26.12.2015 року становить 400 гри.;

- сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар», що не має матеріальної цінності для потерпілої ( на рахунку якої грошових коштів не було);

- сім-карту оператора мобільного зв`язку «МТС», що не має матеріальної цінності для потерпілої (на рахунку якої грошових коштів не було);

- карту пам`яті для мобільного телефону об`ємом 16 ГБ, в`язані рукавиці, носову хустинку, шпильку, які не мають матеріальної цінності для потерпілої.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла і розпорядилася ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями представнику потерпілої ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2100 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , свою провину визнала повністю, щиро покаялась та суду пояснила, що дійсно вона, при викладених в цьому вироку обставинах, в зазначеному місці та в зазначений час таємно викрала майно потерпілої та розпорядилася ним на власний розсуд.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 до зали суду не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності та за відсутності потерпілого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було у зв`язку з поверненням викраденого майна.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою ОСОБА_6 своєї провини та оскільки фактичні обставини правопорушення ніким не оскаржуються, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою сторін судового провадження, вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення.
Судом перевірено правильність розуміння обвинуваченою ОСОБА_6 визнаних нею обставин та добровільність її позицій та роз`яснено можливі наслідки у разі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані нею обставини кримінального правопорушення.

На підставі викладеного суд вважає, що провина обвинуваченої ОСОБА_6 повністю підтвердилась під час судового слідства, та її умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує ступень тяжкості вчинених нею діяння, яке відносяться до категорії середньої тяжкості, данні про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем мешкання характеризується з позитивного боку.

Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд визнає її щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченій ОСОБА_6 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, проте зі здійсненням контролю з боку органів кримінально-виконавчої системи, у зв`язку з чим, суд вважає за можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням положень ст. ст. 75,104 та покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді одного року позбавленні волі.
На підставі ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк в один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця мешкання, навчання; періодично являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Речовий доказ, яким визнано зимню куртку фірми «Парка», мобільний телефон Samsung E2151, в`язані рукавиці, шпильку, які передано на відповідальне зберігання представнику потерпілої ОСОБА_8 /аркуш провадження 46-47/ - вважати повернутими за належністю.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцяти денний строк з моменту його проголошення в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Суддя: ОСОБА_1
Копія вірна: Суддя -
Секретар -