Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/605/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000039 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2016 року.
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Молдова, українця, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, неодружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується за ч. 2 ст. 286 КК України повернуто до прокуратури Кіровоградської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення виявлених порушень.
Кримінальне провадження розглянуто з участю прокурора ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в суді першої інстанції, але в іншому складі суду.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом не наведено жодної правової підстави, передбаченої кримінальним процесуальним законом України для повернення прокурору обвинувального акту.

Так, апелянт не погоджується з твердженням суду, що з обвинувального акту не можливо встановити реєстраційний номер кримінального провадження і, що це є порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 291 КПК України, адже ч. 1 ст. 291 КПК України не містить пунктів і визначає уповноважених осіб, які мають право складати і затверджувати обвинувальний акт.

На думку апелянта суд першої інстанції необґрунтовано вказав, що реєстраційний номер складається із самого номеру та дати внесення відомостей до ЄРДР. Необхідно вважати механічною помилкою вказівку у вступній частині обвинувального акту дати внесення відомостей до ЄРДР «від 28.04.2016 року», так як в наступному абзаці і взагалі в супровідному листі та додатках до обвинувального акту правильно вказано, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР від 04.04.2016 року.

Не вважає апелянт підставою для повернення обвинувального акту те, що в додатках до реєстру матеріалів досудового розслідування не вказана кількість сторінок, так як при направлені обвинувального акту до суду, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, прокурор додав до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування, який судом отримано.

Також прокурор не може погодитись з твердженням суду, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки в анкетних даних обвинуваченого не зазначено про наявність або відсутність судимостей, так як в п. 2 ч. 2 ст. 291, п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України відсутня вказівка, що в анкетних відомостях обвинуваченого потрібно вказувати дані про його судимість.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою підготовчого судового засідання від 23.05.2016 року, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд мотивував тим, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України. Обвинувальний акт технічно виготовлений таким чином, що неможливо із нього встановити дійсний реєстраційний номер кримінального провадження, так як в супровідному листі та титульній сторінці зазначено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 внесено до ЄРДР за № 0000039 від 04.04.2016 року, а у вступній його частині зазначено дату від 28.04.2016 року. До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, але не вказано кількість аркушів цього реєстру.

Також в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 291 КПК України в анкетних даних обвинувального акту не вказано про наявність або відсутність судимостей обвинуваченого, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляції і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, який постановив судове рішення з таких підстав.
Статтею 314 КПК України визначено порядок проведення підготовчого провадження під час якого з`ясовується наявність підстав для прийняття судом рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.
Повернути обвинувальний акт на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право за умови, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Статтею 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акту та вказано вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими до виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру, щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт містить відомості, передбачені п. 1- 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України є безпідставним.
Так, згідно супровідного листа від 29.04.2016 року № 04/2/4-922-16 до Гайворонського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР 04.04.2016 року під реєстраційним номером 0000039 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У вступній частині обвинувального акту зазначено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000039 від 28.04.2016 року, тобто помилково вказано іншу дату.

Разом з цим, як зазначалось вище, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, а тому помилкова вказівка на іншу дату внесення відомостей до ЄРДР, на переконання колегії суддів, не може бути підставою для твердження про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

За таких обставин, доводи апеляції прокурора, що при зазначенні дати внесення відомостей до ЄРДР допущена механічна помилка, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Крім того, ч. 4 ст. 291 КПК України визначено перелік матеріалів, які додаються до обвинувального акту.
Зокрема п. 1 цієї частини статті регламентує, що до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який судом першої інстанції отримано.
У супровідному листі про направлення обвинувального акту до суду першої інстанції зазначено, що до обвинувального акту додано: - реєстр матеріалів кримінального провадження; - розписки підозрюваного та захисника про отримання копії обвинувального акту і додатків до нього, а всього на 12 аркушах.
Отже, колегія суддів вважає безпідставним твердження суду першої інстанції про те, що відсутність в обвинувальному акті вказівки на кількості сторінок реєстру матеріалів досудового розслідування, є суттєвим порушенням вимог КПК України, так як п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України не вимагає вказувати кількість аркушів реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому доводи апеляції в цій частині також заслуговують на увагу.
Також не може колегія суддів погодитись з твердженням суду першої інстанції, що відсутність в обвинувальному акті в анкетних даних відомостей про судимість обвинуваченого, є порушенням вимог КПК України, і порушенням права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення з таких підстав.
Частиною 2 ст. 291 КПК України, визначено чіткий перелік анкетних відомостей, який повинен бути вказаним в обвинувальному акті. Однак, законодавець не зобов`язав слідчого та/ або прокурора вказувати в анкетних відомостях обвинуваченого, відомості про наявність або відсутність судимостей. Вимагати від слідчого та/або прокурора вказувати додаткові відомості, не зазначені в нормах кримінального процесуального закону є некоректним та не може бути підставою для твердження про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Не може колегія суддів залишити поза увагою, що законодавцем встановлено право суду повернути обвинувальний акт лише з підстави, передбаченої п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, тобто виключно за умови, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам, зазначеним у ст. 291 КПК України.
Повернення обвинувального акту прокурору з інших підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом України, є свавіллям суду, внаслідок якого порушуються права та інтереси всіх учасників кримінального провадження, доступ до правосуддя, а також вимоги ст. 28 КПК України стосовно розумних строків прийняття судових рішень, тим більше коли мова йде про осіб, які тримаються під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, який постановив ухвалу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2016 року стосовно ОСОБА_7 , скасувати.
Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження № 0000039 від 04.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в суді, який постановив ухвалу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4