Справа №585/820/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/782/16-к Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно ч.5 ст.72 КК України, оскільки його засуджено до довічного позбавлення волі, що є окремим видом покарання на яке дія ст. 72 КК України не розповсюджується.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду щодо ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання і відповідно до вимогч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 09 січня 2008 року по 14 жовтня 2008 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в тексті закону про внесення змін до ст.72 КК України відсутнє посилання як на покарання у виді «довічного позбавлення волі», так і на покарання у виді «позбавлення волі на певний строк», законодавець обмежився загальною фразою «позбавлення волі». Тому, на думку захисника, даною нормою закону не заборонено застосування до осіб, яким призначене покарання у виді довічного позбавлення волі ч.5 ст. 72 КК України так як вказане зарахування не встановлює строковість призначеного покарання, не скорочує та не змінює термін відбуття покарання, але може впливати на строк, з якого особа має можливість на реалізацію певних прав, передбачених Главою 22 КВК України, які виникають після відбуття певного строку покарання, та має істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та прийняти законне рішення щодо зарахування строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК. При цьому, апелянт зазначає, що суд не врахував прикінцеві положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», якими передбачено, що положення цього Закону застосовуються до всіх осіб, щодо яких на момент набрання ним чинності набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю, та не містить заборон щодо його застосування до осіб засуджених до довічного позбавлення волі, а сам попередній строк ув`язнення не має відношення до виду покарання та його кінцевого строку. Також засуджений вказує, що відмова в задоволенні його клопотання має істотне значення для обрахування строку фактичного відбування покарання та використання ним певних прав, передбачених законом. Крім того, апелянт зазначає, що суди мають керуватися виключно Законами України, а не роз`ясненнями ВССУ, в даному випадку щодо застосування положень ч.5 ст.72 КК України в новій редакції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку своїх апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2008 року ОСОБА_8 засуджений за п.1 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі (а.п.10-21).

Згідно розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, вказаний вирок набрав законної сили 14 жовтня 2008 року (а.п.22) .

Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Статтею 51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання). Таким чином, довічне позбавлення волі є безстроковим видом покарання, оскільки не має строкового виміру.

Диспозиція ч. 5 ст. 72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру.

Що стосується доводів апеляційних скарг про відсутність обмежень у застосуванні ст.72 КК України до осіб, які були засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, то вони не відповідають змісту цієї норми закону, оскільки у частині 5 даної статті зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається тоді, коли особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання не поширюється на осіб засуджених до довічного позбавлення волі, зокрема і до засудженого ОСОБА_8 , тому доводи апеляційних скарг з цього приводу є необґрунтованими.

Мотиви апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника про порушення засудженого прав передбачених Конституцією України, в частині умов відбування покарання, передбачених ст. 151 КВК України, а також права на помилування, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відмова у задоволенні клопотання про зарахування строку його попереднього ув`язнення в термін відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі ніяким чином не впливає на його права і обов`язки, як громадянина та особи, що засуджена до покарання у виді довічного позбавлення волі, що встановлюється законодавством України та гарантується Конституцією України.

Крім того, твердження засудженого в апеляційній скарзі про те, що суд при ухваленні своїх рішень має керуватися лише відповідними Законами України, а не роз`ясненнями ВССУ, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки оскаржуване рішення ухвалено на підставі норм матеріального і процесуального закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного судового рішення, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає ухвалу суду від 12 липня 2016 року законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим залишає апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року, якою ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.