Категорія:ч. 2, 3 ст. 185,ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 375 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0002853 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , а також прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Луцького міськрайонного суду від 09 березня 2016 року,
В С Т А Н ОВ И В:
Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше несудимий,
засуджений:
- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 призначено за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених за даним вироком покарань у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09.12.2015 року до дня набрання вироком законної сили в межах даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, згідно ст. 89 КК України несудимий,
засуджений:
- за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України на 2 місяці арешту;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_11 призначено за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених за даним вироком покарань у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.12.2015 року до дня набрання вироком законної сили в межах даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжні заходи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено попередні тримання під вартою.
Строк відбування покарань ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ухвалено рахувати з моменту їх затримання 09.12.2015 року та 21.05.2015 року відповідно.
Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 1152 грн. 52 коп. та 859 грн. 32 коп. відповідно, які були пов`язані з проведенням судових експертиз.

Вироком частково задоволено цивільні позови потерпілих та стягнуто із:

- обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_12 матеріальної та моральної шкоди з кожного по 22122 грн. 50 коп. та 25000 грн. відповідно;

- обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_13 матеріальної та моральної шкоди - 7500 грн. та 1500 грн. відповідно, а також 2000 грн. витрат за надання правової допомоги.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнані винними та засуджені за те, що вони, 31 жовтня 2014 року, близько 23 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, проникли, шляхом розбиття скла вікна, в належну ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали належні останній телевізор марки «Самсунг», вартістю 5000 грн., колекцію срібних монет, вартістю 10000 грн., дві пляшки горілки марки «Німіров Лекс», ємністю 0,75 л., вартістю 200 грн. кожна, дві пляшки коньяку «Хенесі», ємністю 0,75 л., вартістю 480 грн. кожна, дві пляшки італійського вина об`ємом 0,7 л., вартістю 550 грн. кожна, пляшку віскі, вартістю 540 грн., а всього майна на загальну суму 18000 грн., якими в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_11 08 травня 2015 року, в період часу з 19 год. 00 хв. до 19 год. 10 хв., знаходячись в парку «Імені 900-річчя міста Луцьк», що по пр. Відродження в м. Луцьку, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, під приводом необхідності подивитись фотографії на телефоні, шляхом обману, повторно заволодів належним потерпілому ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «Нокіа 200», з сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 8 грн. та флеш картка марки «Transcend», об`ємом 4 Гб., а всього майном на загальну суму 918 грн., а також незаконно заволодів, отримавши від того ж потерпілого ОСОБА_7 його військовим квитком серії НОМЕР_1 , виданим 15.10.2009 року військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я останнього, який є важливим документом, у вказаний спосіб не повернувши його, при цьому таємно викравши з нього грошові кошти в сумі 500 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Також, обвинувачений ОСОБА_10 :
- 12 квітня 2015 року, близько 23 год., знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_4 , шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка з мобільного телефону, повторно заволодів належним потерпілому ОСОБА_14 мобільним телефоном марки «Соні Іксперія М2 D2305» з чохлом до нього, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС Україна», на рахунку якої знаходилися кошти 10 грн., та флеш карткою пам`яті «Micro HC» об`ємом 16 Гб., а всього майна потерпілого на загальну суму 3260 грн.;
- 28 вересня 2015 року, близько 23 год., знаходячись поблизу входу у під`їзд № 1, будинку АДРЕСА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, повторно відкрито викрав із лівого кармана потерпілого ОСОБА_13 належний останньому мобільний телефон марки «IPhone 5», чорного кольору, вартістю 7500 грн., в якому знаходилася сім картка оператора «МТС», завдавши при цьому останньому близько трьох ударів кулаками обох рук в область тім`яної частини голови, а невстановленою досудовим розслідуванням особою близько п`яти ударів ногами та руками в обличчя, внаслідок чого спричинили йому легкі тілесні ушкодження;
- 10 жовтня 2015 року, близько 19 год., знаходячись у приміщенні супермаркету «Наш Край», що по пр. Відродження, 18 в м. Луцьку, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка із мобільного телефону, повторно заволодів належним потерпілій ОСОБА_15 мобільним телефоном марки «Самсунг Дуос», в якому знаходилася сім картка оператора мобільного зв`язку «МТС», а всього майна потерпілої на загальну суму 860 грн.;

і якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_10 та правильність кваліфікації дій останнього за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, в той же час вважають, що по епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_12 , у ОСОБА_11 є ексцес виконавця в частині заволодіння колекцією срібних монет, оскільки останній після скоєння крадіжки приховав її від ОСОБА_10 . Окрім цього посилаються також на невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та особі останнього через його суворість. В обґрунтування зазначають, що суд при його призначенні не врахував всіх обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 та особу останнього, зокрема його молодий вік, раніше не судимий, задовільні характеристики по місцю проживання, фактичне визнання своєї вини в інкримінованих йому злочинах, щире розкаяння у вчиненому, а також часткове відшкодування заподіяних збитків потерпілим, з яких тільки один наполягав на суворому покаранні. Вважають, що суд, задовольняючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , залишив поза увагою, що розмір заявленої потерпілою до відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди є більший від вартості інкримінованого їм викраденого майна, а також, що до постановлення вироку їй частково було відшкодовано завдану матеріальну шкоду.

У зв`язку з цим просять вирок щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання, а також вирішення цивільного позову змінити, застосувавши до останнього ст. ст. 75, 76 КК України та зменшивши суми відшкодування, як матеріальної, так і моральної шкоди;

- захисник ОСОБА_8 в інтересах свого підзахисного ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеність його вини в інкримінованих йому злочинах та правильність кваліфікації його дій, вважає призначене судом покарання надто суворим. В обґрунтування зазначає, що суд при призначенні йому покарання не врахував всіх обставин, що його пом`якшують, а також характеризуючих даних щодо його особи, зокрема, що він неофіційно працює, згідно ст. 89 КК України несудимий, а також думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні для його підзахисного.

З огляду на це просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_11 покарання змінити, зменшивши призначене його підзахисному покарання до 3 років позбавлення волі із застосуванням до нього ст. 75 КК України;

- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинувачених, в той же час посилається на невідповідність призначеного ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання ступеню тяжкості вчинених ними злочинів та особі винних через його м`якість, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
У зв`язку з цим просить скасувати вирок суду в частині призначеного останнім покарання та постановити новий, яким призначити покарання:
- ОСОБА_10 за:
- ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, покарання визначити шляхом часткового сладання покарань у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_16 за:
- ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 185 КК України 2 років позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 357 КК України 2 роки обмеження волі;
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, остаточне покарання визначити шляхом часткового сладання призначених покарань у виді 4 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, обвинувачених та їх захисників, які підтримали свої апеляційні скарги з мотивів викладених в них та просили їх задовольнити, заперечивши, при цьому, апеляційну скаргу прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав лише апеляційні скарги обвинуваченого та захисників, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечивши при цьому апеляційні скарги обвинуваченого та захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора задоволенню не підлягають, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Так, висновки суду про доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинах, зокрема ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України та ОСОБА_11 за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України за вказаних у вироку обставинах, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими у ході судового засідання доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, і які ніким не оспорюються.
Доводи ж обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, що по епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_12 , у ОСОБА_11 є ексцес виконавця в частині заволодіння колекцією срібних монет, оскільки останній після скоєння крадіжки приховав її від ОСОБА_10 апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в судовому засіданні, не заперечили факт попередньої змови на вчинення крадіжки майна із квартири потерпілої ОСОБА_12 . При цьому, їх спільний умисел був направлений на крадіжку цінного майна, яке вони зможуть знайти у помешканні останньої.

Саме виконуючи попередню домовленість обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли у квартиру потерпілої ОСОБА_12 та викрадали належне останній майно, в тому числі і колекцію срібних монет.

З огляду на це, доводи апелянтів в їх апеляційних скаргах в тій частині, що крадіжку колекції срібних монет ОСОБА_11 вчинив з окремим умислом та таємно від ОСОБА_10 не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

З врахуванням вищенаведеного дії ОСОБА_10 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, з тим об`ємом обвинувачення, яке було зазначено в обвинувальному акті по даному епізоду крадіжки.
Посилання в своїх апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , а також прокурора на невідповідність призначеного обвинуваченим покарання ступеню тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів та особі винних, перших трьох - через його суворість, а останнього через його м`якість, апеляційний суд вважає безпідставними.
Так, згідно ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Воно повинно бути необхідним і достатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів.
Як вбачається із вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_16 врахував:

- тяжкість вчинених ними злочинів, для ОСОБА_10 один з яких відноситься до категорії середньої тяжкості, а інші два до тяжких; для ОСОБА_11 один з яких відноситься до невеликої тяжкості, один до середньої, а інші два до тяжких;

- кількість, характер і обставини вчинення злочинів обвинуваченими;

- дані про особу винних, їх молодий вік, посередні характеристики обох по місцю проживання, думку потерпілих щодо призначеного покарання, яким обоє також частково відшкодували завдані збитки, а також ОСОБА_10 те, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, ухилявся від явки до суду в результаті чого судом надавався дозвіл на його затримання;

- часткове визнання ОСОБА_10 своєї вини в інкримінованому йому злочині по факту крадіжки у потерпілої ОСОБА_12 ;

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 судом визнано його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Вчинення ж ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд підставно визнав обставиною, що обтяжує їх покарання.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 в своїх апеляційних скаргах на неврахування судом всіх обставин, що пом`якшують покарання останньому, зокрема фактичне визнання останнім вини у скоєному, його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів та характеризуючих даних щодо його особи, а саме його молодий вік, раніше не судимий, задовільні характеристики по місцю проживання, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди, як на підставу призначення йому більш м`якого покарання, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки перші три обставини хоч і не зазначені у вироку, однак суду були відомі і фактично враховані при призначенні покарання останньому, а всі інші зазначені у вироку й враховані судом.
Твердження ж захисника ОСОБА_8 на неврахування судом ОСОБА_11 при призначенні покарання всіх обставин, що його пом`якшують, а також характеризуючих даних щодо його особи, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки всі вказані в його апеляційній скарзі обставини були відомі суду, зазначені у вироку і враховані при призначенні покарання його підзахисному.
Посилання ж прокурора в апеляційній скарзі на неврахування судом при призначенні покарання обвинуваченим кількості вчинених ними злочинів, більшість з яких є тяжкими, ухилення ОСОБА_10 від суду, а також всіх характеризуючи даних щодо особи обвинувачених, як на підставу скасування вироку, апеляційний суд також до уваги не приймає, оскільки всі ці обставини зазначені у вироку і були враховані судом при призначенні покарання останнім.
З огляду на вищенаведене та, приймаючи до уваги всі обставини вчинення інкримінованих злочинів, їх кількість та тяжкість, особу винних, думку потерпілих щодо покарання, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому обґрунтовано призначив їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих їм статей КК України, а ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 357 КК України у виді арешту, а остаточні із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, які є необхідними і достатніми для їх виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника про те, що суд першої інстанції задовольняючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , залишив поза увагою, що розмір заявленої останньою до відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди є більший від вартості інкримінованого їм викраденого майна, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як вбачається із вироку, суд визначаючи у відповідності до вимог ст. 1192 ЦК України розмір матеріальної шкоди, яка підлягала відшкодуванню на користь потерпілої виходив з реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, яка підтверджена відповідними довідками та фіскальними чеками, долученими до позовної заяви.
В той же час, апеляційний суд погоджується з твердженнями ОСОБА_10 та його захисника про неврахування судом при вирішенні цивільного позову сум, добровільно переданих до постановлення вироку цивільному позивачеві ОСОБА_12 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Як вбачається із досліджених в ході апеляційного розгляду розписок (т. 2 а. к.п. 128 129) родичами ОСОБА_10 до постановлення вироку потерпілій ОСОБА_12 було відшкодовано матеріальні збитки на загальну суму 8680 грн.
За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне змінити вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 , зменшивши суму стягнення на користь останньої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_10 до 13 442 (тринадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 50 (п`ятдесят) коп.
Що ж стосується розмірів грошових відшкодувань заподіяної моральної шкоди потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , то як вбачається з вироку, місцевий суд обґрунтовано визначив їх у відповідності до вимог ст.1167 ЦК України з врахуванням глибини та тривалості душевних страждань останніх, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2016 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 змінити.

Зменшити суму стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_12 до 13 442 (тринадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 50 (п`ятдесят) коп.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими - в той самий строк з дня вручення їм її копії.

Головуючий: /підпис/

Судді : /підпис/ /підпис/
З оригіналом згідно

Дата набрання законної сили: 02 чернвя 2016 року

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2

Помічник судді ОСОБА_17