Справа № 161/1372/16-к Провадження №11-кп/773/172/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.ст. 365 ч.2, 127 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2016 року, якою обвинувальний акт №0000211 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ст.ст. 365 ч.2, 127 ч.1 КК України повернуто прокурору Волинської області,

В С Т А Н О В И В
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2016 року обвинувальний акт №0000211 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ст.ст. 365 ч.2, 127 ч.1 КК України повернуто прокурору Волинської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що згідно обвинувального акта, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідають кваліфікації кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, що позбавляє суд в подальшому, у разі доведення винуватості обвинувачених, прийняти законне рішення. Оскільки суд вважає, що інкриміновані обвинуваченим дії не відповідають кваліфікації за ч.1 ст.127 КК України, тому повернув обвинувальний акт прокурору.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону, оскільки прокурором при направленні обвинувального акту до суду дотримано вимог ст.ст. 291, 293 КПК України. Вказує про відсутність процесуальних порушень, які б заважали призначити спрвау до судового розгляду. Окрім того, вказує, що стороні обвинувачення взагалі незрозуміло які саме фактичні обставини не відповідають правовій кваліфікації дій. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав скаргу з викладених в ній підстав, просив її задовольнити, думку потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_9 , які покладалися на розсуд суду, представника потерпілого, захисників та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які, кожен зокрема, просили залишити ухвалу суду без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Обвинувальний акт підлягає поверненню судом зі стадії попереднього розгляду кримінального провадження в разі, коли даний процесуальний документ не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тобто, коли в ньому відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Проте, хоча в обвинувальному акті і вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону, але саме обвинувачення належним чином не сформульовано.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а саме форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди та розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують відповідальність, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

Зазначені вище обставини і складають зміст обвинувачення, обов`язок доказування якого відповідно до ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора, а у встановлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Неналежне або незрозуміле формулювання обвинувачення перешкоджає обвинуваченому здійснювати належний захист і є порушенням приписів, викладених у п. «а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідно до вимог КПК України розцінюється як порушенням права обвинуваченого на захист.

Як випливає із змісту обвинувального акту, в ньому належним чином не висвітлена об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, зокрема, не розмежовані дії обвинувачених щодо вчинення катування потерпілого.

Зазначені обставини в своїй сукупності підтверджують правильність висновку суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України і про необхідність його повернення прокурору, оскільки викладені в ухвалі недоліки, допущені при складанні обвинувального акту, унеможливлюють призначення на його підставі судового розгляду.

Визначений ст.291 КПК України перелік вимог, що ставляться до обвинувального акту, та документів, які мають додаватися до обвинувального акту, є вичерпним. Відсутність тих чи інших відомостей або документів, вказаних у зазначеній статті на даному етапі судового провадження може стати в подальшому перепоною для винесення законного рішення або підставою для скасування прийнятого та по суті правильного рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000211 прокурору.

Враховуючи вищевикладене, доводи прокурора про безпідставне повернення судом першої інстанції обвинувального акта щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прокурору є необґрунтованими, а відтак, апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2016 року, якою обвинувальний акт №0000211 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ст.ст. 365 ч.2, 127 ч.1 КК України повернуто прокурору Волинської області без змін.

Головуючий

Судді