Справа № 206/3064/16-к
Провадження № 1-кп/206/165/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" серпня 2016 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді- ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження №0000593 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.05.2016 року за обвинуваченням -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
02.04.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 213 КК України до 150 годин громадських робіт;

30.09.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

17.06.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 213 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, маючи не зняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову повторно вчинив умисний аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , не будучи офіційно зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем або юридичною особою, та не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено ст.ст. 3, 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року, Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 183 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів» від 31.10.2011 року, за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , організував на території домоволодіння незаконний пункт прийому від населення непридатного для прямого використання брухту чорних металів, де в період часу з початку квітня 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, по 25.05.2016 року, здійснював операції з брухтом чорних металів без спеціального дозволу (ліцензії), а саме діяльність, пов`язану із заготівлею металобрухту, тобто займався збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту.

25.05.2016 року в період часу з 09 години 00 хвилин до 09 години 40 хвилин в ході проведення огляду території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності двох понятих, виявлено та вилучено 570 кг брухту чорного металу, прийнятого ОСОБА_3 від населення, а також металеві ваги з лімітом зважування до 150 кг, які він використовував під час незаконного здійснення ним операцій з металобрухтом без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, на організованому ним незаконному пункті прийому металобрухту, що виразилось у заготівлі металобрухту, а саме збиранні, купівлі, зберіганні та реалізації металобрухту.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснював прийом брухту чорних металів від населення без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, тобто здійснював операції з металобрухтом, що згідно із законом підлягають ліцензуванню, будучи не зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності, що виразилось у заготівлі металобрухту, а саме збиранні, купівлі, зберіганні та реалізації металобрухту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, у скоєному злочині розкаявся, підтвердив фактичні обставини, викладені в установчій частині вироку, та суду пояснив, що мешкаючи тимчасово з доволу власниці будинку за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював прийом від населення металобрухту за гроші, не маючи відповідного дозволу на свою незаконну діяльність, про яку власницю будинку не повідомляв.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 , просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, в зв`язку з тим, що не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники судового процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 213 КК України, за обставин, встановлених судом, тобто у здійсненні прийому брухту чорних металів фізичною особою та організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, вчинений особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий та вчинив злочин під час іспитового строку, за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1 а.п. 63). На обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога, не перебуває (т.1 а.п. 61, 62), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить - щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України до обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить - рецидив злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 будучи раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи на випробувальному терміні, повторно вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить, про його стійку антисуспільну установку, в зв`язку з цим суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 неможливе застосування положень ст.ст. 69,75 КК України, що було враховано судом при обранні покарання йому за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2016 року.
Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив вказаний злочин до його засудження 17.06.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, відносно нього необхідно застосувати правила ч. 4 ст. 70 КК України, та визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 213 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань до покарання обраного ОСОБА_3 за даним вироком частково приєднати покарання обране йому ж за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2016 року, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 вираховувати з моменту затримання, після набрання вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , помістивши його в Дніпропетровську установу виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровський області (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Речові докази по справі:
- напільні терези, передані до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП (квитанція № 000457) - знищити;
- лом чорних металів в кількості 570 кг, переданий на відповідальне зберігання ТОВ «ТРІ-ЛЕНД» - звернути в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1