Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
19 жовтня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Секретаря судового засідання: ОСОБА_4
З участю прокурора: ОСОБА_5
Засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сарненського районного суду від 05 липня 2016 року відмовлено у задоволенні подання Катеринівської виправної колонії №46 та спостережної комісії при Сарненській РДА про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі засудженого ОСОБА_6 ..
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає ухвалу місцевого суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування зазначає, що місцевий суд мав всі підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки з початку строку він працевлаштованим, дотримується правил поведінки, і за останні роки не порушував режиму утримання. Доводить, що на даний час всі порушення погашені та має 7 заохочень. Вважає, що відбув Ѕ частину строку призначеного покарання та довів своє виправлення.
Просить замінити невібуту частину покарання більш м`яким.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, думку прокурора, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно роз`яснень які містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року №2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з подання начальника Катеринівської ВК №46 ОСОБА_6 засуджений вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28.12.2005 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.121, ст.304, ст.70 КК України на 13 років позбавлення волі. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 29.01.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 13.10.2005 року по 03.03.2006 року в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При розгляді клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_6 в Катеринівській ВК№46 відбуває покарання з 13.10.2005 року. За час відбуття покарання характеризується позитивно, 9 разів порушував режим утримання, які погашені у встановлені законом порядку та має 7 заохочень. Працевлаштований на виробництві колонії на ДРОК-1 каменотесом, до роботи відноситься добросовісно. При цьому дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх законні вимоги та свідомо дотримується правил поведінки. Має позов за виконавчими листами на суму 4637,10 грн, з яких відшкодовано 2492,68 грн.
За змістом закону, висновок суду про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Тому, відмовляючи у задоволенні подання Катеринівської ВК №46 та спостережної комісії при Сарненській РДА про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд першої інстанції врахував характеристику засудженого, яка свідчить, що протягом строку відбуття покарання останній не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, а тому вірно визначив, що поведінка засудженого під час відбування покарання не в повній мірі свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Сумлінною поведінкою вважається не пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, на що обґрунтовано і мотивовано покликався суд першої інстанції.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_6 , а саме його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не лише за час перебування у Катеринівській ВК №46.
Доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі не знайшли свого підтвердження під час розгляду його апеляційної скарги.
За таких обставин, ухвала Сарненського районного суду від 05 липня 2016 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Сарненського районного суду від 05 липня 2016 року про відмову у задоволенні подання Катеринівської ВК №46 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3