Ухвала іменем україни 09 червня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015, за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, та засудженого ОСОБА_5 на вироки Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2015 року та Апеляційного суду Вінницької області від 14 січня 2016 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скоморошки Погребищенського району Вінницької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
який визнаний невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 318 КК України

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

встановив:

у касаційних скаргах:
- прокурор висуває вимогу про скасування вироку суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 і призначення нового розгляду провадження у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог прокурор, надаючи свою оцінку доказам, зазначає, що судом апеляційної інстанції не перевірено і не спростовано належним чином всіх доводів, наведених у апеляційній скарзі сторони обвинувачення, а висновки суду про необґрунтованість апеляції у частині незаконного виправдання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 366 КК України немотивовані. Стверджує про формальність розгляду провадження судом апеляційної інстанції. Зазначає про суперечність мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного ним вироку.
- засуджений ОСОБА_5 , не заперечуючи правильності його виправдання за ч. 1 ст. 366 КК України, посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанції обґрунтували доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 318 КК України неналежними та недопустимими доказами. Вказує на порушення його право на захист. Наголошує на формальному розгляді кримінального провадження щодо нього судом апеляційної інстанції, з урахуванням того, що доводи його апеляції не перевірені і не спростовані. Просить судові рішення щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2015 року ОСОБА_5 , який раніше не судимий, виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діяннях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України та визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 318 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, а відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від призначеного покарання.

14 січня 2016 року Апеляційний суд Вінницької області за апеляцією прокурора скасував указаний вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2015 року у частині призначеного ОСОБА_5 покарання, та постановив свій вирок, за яким засудив останнього за ч. 2 ст. 318 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнив від призначеного покарання.
З мотивувальної частини вироку місцевого суду виключено вказівку про виключення з обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 318 КК України посилання на внесення обвинуваченим до спеціальних рецептурних бланків форми № 3 неправдивих відомостей - анкетних даних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо необхідності скасування вироку суду апеляційної інстанції із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, перевіривши доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він відповідно до наказу № 57 від 28 квітня 2011 року, працюючи на посаді лікаря нарколога поліклінічного відділення Комунальної установи «Хмільницька центральна районна лікарня» (далі - КУ «Хмільницька ЦРЛ»), що знаходиться в м. Хмільнику по вул. Пушкіна, 64, будучи службовою особою, маючи право на призначення та виписування лікарських наркотичних речовин і психотропних лікарських засобів, протягом 2013 року вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 318 КК України за таких обставин.
У період із 11 січня 2013 року по 29 березня 2013 року ОСОБА_5 , у тому числі повторно, підробив спеціальні рецептурні бланки форми № 3 для виписування наркотичних та психотропних лікарських засобів особам, які перебувають на обліку у наркологічному кабінеті поліклінічного відділення КУ «Хмільницька ЦРЛ», а саме: серії АЄ № 439981 на отримання ОСОБА_7 психотропного препарату «Феназепам» - 0,001 № 50; серії АЄ № 459901 на отримання ОСОБА_11 наркотичного препарату «Трамадол» - 0,05 № 30; без серії та номеру на отримання ОСОБА_8 наркотичного препарату «Трамадол» - 0,05 № 30; без серії та номеру на отримання ОСОБА_11 психотропного препарату «Феназепам» - 0,001 № 50; серії НОМЕР_1 на отримання ОСОБА_8 препарату «Сібазон» 0,5% 2,0 № 10; серії НОМЕР_2 на отримання ОСОБА_12 наркотичного препарату «Трамадол» 0,05 № 30; серії НОМЕР_3 на отримання ОСОБА_7 наркотичного препарату «Сібазон» 0,05% 2,0 № 10; серії НОМЕР_4 на отримання ОСОБА_8 психотропного препарату «Феназепам» № 50; без серії та номеру на отримання ОСОБА_7 наркотичного препарату «Трамадол» - 0,05 № 30; без серії та номеру на отримання ОСОБА_11 наркотичного препарату «Трамадол» - 0,05 № 30; серії НОМЕР_5 на отримання ОСОБА_9 психотропного препарату «Феназепам» № 50; серії НОМЕР_6 на отримання ОСОБА_11 наркотичного препарату «Трамадол» 0,05 № 30; серія НОМЕР_7 на отримання ОСОБА_10 наркотичного препарату «Трамадол» 0,05 № 30; серії НОМЕР_8 на отримання ОСОБА_8 наркотичного препарату «Трамадол» 5% - 2,0 № 10; серії НОМЕР_9 на отримання ОСОБА_11 наркотичного препарату «Трамадол» 0,05 № 30. Наведені рецепти ОСОБА_5 незаконно використав у власних цілях.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 також обвинувачувався у тому, що він працюючи на посаді лікаря нарколога вказаного вище поліклінічного відділення КУ «Хмільницька ЦРЛ», вніс завідомо неправдиві відомості, склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме бланки суворої звітності - сертифікати про проходження профілактичного наркологічного огляду за таких обставин.
29 березня 2013 року ОСОБА_5 , перебуваючи в службовому кабінеті, в порушення п. 6 «Інструкції про профілактичний наркологічний огляд та його обов`язкові обсяги», яка затверджена наказом МОЗ України № 339 від 28 листопада 1997 року «Про вдосконалення системи профілактичних протиалкогольних та проти наркотичних заходів та обов`язкових профілактичних наркологічних оглядів», не проводячи наркологічний огляд, умисно виписав сертифікати про проходження профілактичного наркологічного огляду працівникам філії «Хмільник» Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» (далі - філія «Хмільник» ТОВ СП «Нібулон») с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, в яких поставив свій підпис та скріпив печаткою лікаря нарколога « ОСОБА_5 », а саме: ОСОБА_13 серії 12 ЯЯЦ № 025452, ОСОБА_14 серії 10 ААГ № 224249, ОСОБА_15 серії 10 АГГ № 224246, ОСОБА_16 серії 10 ААГ № 224241, ОСОБА_17 серії 10 ААГ № 224239, ОСОБА_18 серії 10 ААГ № 224238, ОСОБА_19 серії 10 ААГ № 224237, ОСОБА_20 серії 12 ЯЯЦ № 025452, ОСОБА_21 серії 10 ААГ № 224234, ОСОБА_22 серії 10 ААГ № 224250, ОСОБА_23 серії 10 ААГ № 224242, ОСОБА_24 серії 10 ААГ № 224229, ОСОБА_25 серії 10 ААГ № 224243, ОСОБА_26 серії 10 ААГ № 224248, ОСОБА_27 серії 10ААГ № 224240, ОСОБА_28 серії 10 ААГ № 224236, ОСОБА_29 серії 10 ААГ № 224230, ОСОБА_30 серії 10 ААГ № 224232, ОСОБА_31 серії 10 ААГ № 224235, ОСОБА_32 серії 10 ААГ № 224228, ОСОБА_33 серії 10 ААГ № 224233, ОСОБА_34 серії 10 ААГ № 224245, ОСОБА_35 серії 10 ААГ № 224244, ОСОБА_36 серії 12 ЯЯЦ № 025451, ОСОБА_37 серії 10 ААГ № 224247, ОСОБА_38 серії 10 ААГ № 224231, на підставі яких останні отримали медичні довідки на право керування транспортними засобами в Старосинявській центральній районній лікарні Хмельницької області.
Виправдовуючи ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю в його діяннях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, суд указав таке.
Відповідно до нормативно-правових актів, які регламентують порядок проведення профілактичного наркологічного огляду, він включає в себе лікарський наркологічний огляд, психологічне тестування та лабораторне дослідження активності гамма-глутамілтрансферази сироватки крові зі програмами Всесвітньої організації охорони здоров`я.
При цьому, як указав суд, докази сторони обвинувачення, надані нею та досліджені в судовому засіданні, не доводять того, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_39 ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , не проходили профілактичний наркологічний огляду в поліклінічному відділенні КУ «Хмільницька ЦРЛ», одним із складових є лікарський наркологічний огляд у лікаря. Жодного належного доказу цього сторонок обвинувачення не надано Також вказаними доказами обвинувачення не спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що ним було проведено профілактичний наркологічний огляд вказаних у осіб, відповідно до проведеного ним зовнішнього медичного огляду (лікарського наркологічного огляду) кожного них, на підставі оцінки аналізу крові та проведеного ним тестування, а також того, що ним законно відповідно до вимог посадової інструкції та вимог нормативних актів Міністерства охорони здоров`я України були виписані та видані медичні сертифікати про проходження профілактичного наркологічного огляду вказаним особам.
Показання допитаних в судовому засіданні свідків обвинувачення ці обставини не доводять, так як при їх допиті прокурором ці обставини не з`ясовувалися, а під час досудового розслідування - не встановлювалися та не перевірялися. Показання свідка ОСОБА_51 , що нею були зібрані кошти та передані лікарю ОСОБА_5 і показання свідків, що ними на пропозицію медичної сестри ОСОБА_51 здавалися грошові кошти, не доводять того, що особи не проходили профілактичного наркологічного огляду в поліклінічному відділенні КУ «Хмільницька ЦРЛ».
Одночасно з огляду на те, що стороною обвинувачення не надано суду оригіналів документів, а копії належним чином не завірені, суд визнав недопустимими докази: копії довідки Хмільницької ЦРЛ № 01-05-05/744 від 21 травня 2013 року щодо лікаря нарколога ОСОБА_5 (а.с. 3, т.3); копій свідоцтва № 5757 від 30 грудня 2008 року, посвідчення лікаря нарколога ОСОБА_5 (а.с. 5-7, т. 3); копій аркушів журналу реєстрації виданих (отриманих) бланків медичних довідок про проходження обов`язкових попередніх та періодичних оглядів Хмільницької ЦРЛ (а.с. 67-68, т. 3); копії списку працівників філії «Хмільник» ТОВ СП «Нібулон», для яких є обов`язковим періодичний профілактичний наркологічний огляд у 2013 році (а.с. 97, т.3).
Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, не доведено, показання останнього, надані на свій захист, не спростовані, а стороною обвинувачення не надано суду допустимі та належні докази вини обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції, розглядаючи провадження щодо ОСОБА_5 скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, та постановив новий вирок, який не відповідає вимогам статей 370, 374, 419, 420 КПК України.

Так, згідно з указаними нормами кримінального процесуального закону вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
При цьому вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин. У мотивувальній частині вироку зокрема зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Одночасно ст. 419 КПК України визначено, що при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою регламентовано вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону апеляційним судом при постановленні вироку щодо ОСОБА_5 дотримано не було, що потягло неправильне застосування кримінального закону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з ухваленим вироком місцевого суду щодо ОСОБА_5 , останній та прокурор звернулися із апеляційними скаргами на це судове рішення, додатково заявляючи клопотання про проведення судового слідства у суді апеляційної інстанції.
При цьому ОСОБА_5 стверджував про недоведеність його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 318 КК України, а також на те, що суд у вироку не сформулював обвинувачення визначене доведеним із вказівкою на об`єктивну та суб`єктивну сторони цього злочину, а також на обґрунтування його винуватості у вчиненні злочину, за яким його засуджено, недопустимими доказами, зібраними органами досудового розслідування. На обґрунтування свої вимог, ОСОБА_5 посилався на конкретні порушення, допущені, на його думку, при зібранні доказів його винуватості у незаконному підробленні та використанні підроблених документів на отримання наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненого повторно.
Суд апеляційної інстанції, визнаючи апеляцію ОСОБА_5 необґрунтованою, жодного доводу, наведеного в апеляції засудженого не перевірив і не спростував.
Одночасно прокурор доводив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильність застосування кримінального закону та упередженість суду, який дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, який, не проводивши наркологічного огляду, умисно виписав 28 сертифікатів про проходження профілактичного наркологічного огляду працівниками філії «Хмільник» ТОВ СП «Нібулон». Так, прокурор у апеляційній скарзі наводив показання 26 свідків - працівників філії «Хмільник» ТОВ СП «Нібулон», які стверджували, що до суду з лікарем-наркологом ОСОБА_5 знайомі не були і до суду його не бачили, при цьому 17 з цих осіб пояснили, що у лікаря-нарколога ОСОБА_5 у кабінеті на обстеженні вони не були, здали по 40 грн. медсестрі на сертифікат і потім вона через декілька днів віддала їм заповнені сертифікати, а 9 із них хоча і не пам`ятають чи були у лікаря та чи отримували сертифікат, але гроші по 40 грн. здавали медсестрі. Одночасно медсестра філії «Хмільник» ТОВ СП «Нібулон» ОСОБА_51 наполягала, що працівники товариства кров у м. Хмільник не здавали, у лікаря-нарколога ОСОБА_5 не проходили профілактичний наркологічний огляд, а здали по 40 грн, які вона передала ОСОБА_5 , отримавши від нього сертифікати.
Розглядаючи апеляцію прокурора на вирок у частині виправдання ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу сторони обвинувачення без задоволення, не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, не перевірив і не спростував доводи, викладені в апеляції, про наявність у діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Окрім того, прокурор, посилаючись на конкретні докази, дослідженні судом, наголошував не невідповідність фактичним обставинам провадження висновків місцевого суду щодо необхідності виключення з обвинувачення факту внесення ОСОБА_5 до спеціальних рецептурних бланків №3 неправдивих відомостей анкетних даних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
При цьому, апеляційний суд без проведення судового слідства та безпосереднього дослідження доказів усупереч вимогам ст. 94 КПК України констатував, що не відповідають фактичним обставинам провадження висновки місцевого суду щодо необхідності виключення з обвинувачення факту внесення до спеціальних рецептурних бланків №3 неправдивих відомостей анкетних даних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ухвалив рішення про виключення з мотивувальної частини вироку місцевого суду цієї вказівки.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що всі твердження учасників процесу, наведені в апеляціях, судом апеляційної інстанції не були перевірені і належно оцінені, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та потягло передчасний висновок про правильне застосування місцевим судом кримінального закону України про кримінальну відповідальність.

Окрім того, апеляційний суд допустив суперечності між мотивувальною і резолютивною частинами вироку. Зокрема, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку апеляційний суд указав на те, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, разом з тим у резолютивній частині - постановлено рішення про скасування вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 у частині призначеного йому покарання.

З огляду на викладене, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а касаційна скарга засудженого ОСОБА_5 - задоволенню частково, вирок суду апеляційної інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду провадження судом апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді суду належить перевірити доводи апеляції, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку і за доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, правильно кваліфікувати його дії, а також з урахуванням усіх обставин постановити законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3