Номер провадження: 11-кп/785/248/16
Номер справи місцевого суду: 523/28/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаїв, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працюючий офіційно, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не маючий судимості згідно зі ст. 89 КК України,

засуджений:

-за ч.1 ст. 289 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України покарання вважати умовним з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ВСТАНОВИЛА:
Як вказано у вироку, 05 грудня 2014 року, після 21-00 години, у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, в зв`язку з чим, останній приготував ключі від невстановленого автомобілю, маючи намір використати їх для скоєння злочину. Знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, прибув до буд. № 151 по пр-ту Добровольського м. Одесі, де побачив автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв біля зазначеного будинку.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 06 грудня 2014 року, приблизно о 03-00 годині, за допомогою заздалегідь заготовлених ключів, відчинив двері зазначеного автомобілю та здійснив спробу завести автомобіль. Після невдалої спроби завести автомобіль ОСОБА_8 , маючи намір довести свій злочинний умисел до кінця, пішов до проїзної частини проспекту Добровольського м. Одеси, де зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_10 та пояснив останньому про необхідність допомоги в буксируванні нібито його власного автомобілю. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 попрямували до буд. № 151 пр. Добровольського м. Одеси, де знаходився автомобіль ВАЗ 2103, р.н. НОМЕР_2 . Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, використовуючи трос, до автомобілю ОСОБА_12 пристебнув автомобіль ВАЗ 2103, р.н. НОМЕР_1 , та розмістившись за кермом вказаного автомобілю, при цьому узгодивши маршрут з ОСОБА_11 , попрямував до центру м. Одеси, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом, який належить потерпілій ОСОБА_13 , спричинивши останній матеріальний збиток на суму 20 000 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує, що судом неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність. В скарзі прокурор посилається на необгрунтованість застосування судом до обвинуваченого ст.75 КК України та його звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки зазначені в вироку обставини, що пом`якшують покарання, не підтверджені матеріалами кримінального провадження. Також суд допустив неправильне тлумачення закону, так як закон про кримінальну відповідальність не містить «умовного» виду покарання.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку та досліджених судом першої інстанції відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, і висновки суду про це належним чином мотивовані. Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції врахував щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого майна, відсутність претензій з боку потерпілої, знаходження на утриманні малолітньої дитини, визнання провини, а також відсутність судимості, згідно ст.89 КК України, і обґрунтовано звільнив його від відбування покарання з випробовуванням та покладенням на нього певних обов`язків. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, судом враховано і ту обставину, що злочин обвинувачений вчинив в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з письмової заяви потерпілої ОСОБА_13 , яка міститься в матеріалах кримінального провадження, матеріальні збитки їй відшкодовані і матеріальних претензій потерпіла до обвинуваченого не має.

а.с.14

Також документально підтверджено і знаходження на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_8 малолітньої дитини.

а.с.25

Таким чином, доводи старшого прокурора про те, що суд безпідставно застосував у відношенні ОСОБА_8 ст.75 КК України, є необґрунтованими.

Згідно зі ст.413 КПК України підставою для зміни вироку є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Посилання старшого прокурора в апеляційній скарзі щодо необґрунтованого призначення обвинуваченому умовного покарання заслуговують на увагу.

Як вбачається з резолютивної частини судового рішення, ухвалюючи вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд призначив обвинуваченому «умовне» покарання, однак, як правильно вказав прокурор в апеляційній скарзі, закон про кримінальну відповідальність не містить такого виду покарання.

Таким чином, апеляційна скарга старшого прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2015 року у відношенні ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про умовне покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.289 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4