АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/107/16 Справа № 706/901/14-к Категорія: ч.1 ст. 119 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , та спільну апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_9 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівки, Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено покарання за цією статтею у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 за правилами ч.1 ст.72 КК України у відбування покарання попереднє ув`язнення з 10.01.2014 року, тобто з дня затримання, відповідно строк відбування покарання рахувати з дня затримання - з 10.01.2014 року.

Цивільний позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 21 658,80 грн. та у відшкодування моральної шкоди 250 000 грн., а всього 271 658 (двісті сімдесят одну тисячу шістсот п`ятдесят вісім) гривень 80 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в загальній сумі 4 924 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири) гривні 64 коп..

Арешт, накладений згідно ухвали Христинівського районного суду Черкаської області від 15.04.2014 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , залишено для забезпечення виконання вироку суду у частині цивільного позову.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою, але не більше чим на строк до 30 грудня 2015 року включно.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 07.01.2014 року в період часу з 23 години 30 хвилин по 23 годину 35 хвилин в м. Христинівка Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля ДНЗ № 5 «Мальва» по вул. Калініна, вході сварки із ОСОБА_11 , яка виникла на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, не передбачаючи можливість настанні смерті, хоча повинен був та міг її передбачити, наніс не менше 3 ударів кистю руки, зібраної в кулак в обличчя ОСОБА_11 , який помер на місці від масивного базального субарахноїдального крововиливу з проривом в систему шлуночків мозку та поширенням на конвекситальні поверхні обох півкуль мозку, чим вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.119 КК України - вбивство через необережність.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій вказує, що викладені Монастирищенським районним судом у вироку висновки, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалюючи 05 листопада 2015 року рішення у справі щодо нього, суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок є незаконним та підлягає до скасування, а справа закриттю. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та постановити ухвалу, якою провадження у справі закрити на підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленою відсутністю події кримінального правопорушення та встановленою відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій вказує, що оскаржуваний вирок щодо визнання винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначеного покарання, є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, винесеним з порушенням норм матеріального права та кримінального процесуального законодавства, викладені в мотивувальній частині висновки суду не відповідають фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду, суд не в повній мірі оцінив їх з точки зору їх допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст. 119 КК України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного чи будь-якого іншого кримінального правопорушення та звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 подали спільну апеляцію, в якій вказують, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, винесеним з порушенням норм матеріального права та кримінального процесуального законодавства, викладені в мотивувальній частині висновки суду не відповідають фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду, суд не в повній мірі оцінив їх з точки зору їх допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому підлягає до скасування. Просять вирок суду першої інстанції скасувати, та постановити ухвалу, якою провадження у справі закрити на підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленою відсутністю події кримінального правопорушення та встановленою відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляцій, та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляції, та просили їх задоволити з наведених в них підстав, думку потерпілої ОСОБА_10 , яка заперечувала проти задоволення апеляцій, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , та спільна апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_9 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Так в своїх апеляціях обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 , та захисник ОСОБА_9 посилаються на непричетність обвинуваченого ОСОБА_7 до інкримінованого органом досудового слідстава кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також і до кваліфікованого місцевим судом кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, однак колегія суддів, з даними доводами поданих апеляцій погодитися не може, та вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вченні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, за яке він засуджений місцевим судом, підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені даного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Доводи апелянтів про непричетність обвинуваченого до інкримінованого йому злочину передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, спростовуються на належно оцінених місцевим судом та допустимих, достовірних доказах, а саме:

- показаннях потерпілої ОСОБА_10 , яка була допитана судом першої інстанції та пояснила, що близько 21 години 07.01.2014 року між ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_11 у дворі багатоповерхового будинку під час розпиття алкогольних напоїв потерпілим та іншими особами був конфлікт, під час якого ОСОБА_12 , заспокоював ОСОБА_7 і відтягував його від ОСОБА_11 .. Вказаний конфлікт тривав 5-15 хв., потім вони з чоловіком пішли додому, але дорогою він місця конфлікту додому їх почав переслідувати ОСОБА_7 у зв`язку з чим вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_11 тікали від нього. Вони забігли в двір будинку, ОСОБА_7 прибіг за ними, схопив потерпілого ОСОБА_11 за капюшон і сказав її, щоб вона тікала додому. Після чого потерпілий разом з обвинуваченим побігли в бік приміщення дитячого садка, потерпілий побіг попереду. ОСОБА_7 постійно переслідував її чоловіка, потім смикнув чоловіка за куртку, замахнувся, і вони зникли з поля її зору. Згодом вона зателефонувала до свого чоловіка, але трубку взяв ОСОБА_7 , якого вона впізнала по голосу. На її запитання де її чоловік, він відповів: «що там де вона його хотіла б зараз бачити, та сказав щоб вона приєднувалась до них». Потім вона разом з ОСОБА_13 пішла до дитячого садка, оскільки там стояв автомобіль швидкої допомоги, та під час руху побачила, що неподалік біля дерев йшов ОСОБА_7 за 5 метрів від них, і помітивши їх почав тікати;

- показами свідка ОСОБА_14 , який був допитаний в суді першої інстанції, та пояснив, що близько 24 години йому у квартиру подзвонила ОСОБА_15 і повідомила, що за ними бігає ОСОБА_7 .. Він одягнувся, щоб повести ОСОБА_15 , яка в свою чергу телефонувала до ОСОБА_11 , однак трубку взяв ОСОБА_7 , і на її запитання де її чоловік, він сказав: «що там де треба і щоб вона приєднувалась до них». Коли вони рухалися в бік ОСОБА_16 будинку по вул. Калініна, оскільки там стояв автомобіль швидкої допомоги, він побачив ОСОБА_7 , який йшов по стежці в бік вулиці Первомайської, відстань між ними була 6-7 метрів, і їм в спину світило світло він автомобіля ДАІ, яка їхала в попутному з ними напрямку тому їм було добре видно ОСОБА_7 , який йшов їм назустріч;

- показами свідка ОСОБА_17 , який був допитаний в суді першої інстанції, та пояснив, що ввечері 07.01.2014 року з друзями та потерпілим в дворі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 за столиком розпивали спиртні напої, до них підійшов обвинувачений ОСОБА_7 , та запропонував випити коняку, який приніс з собою. З ними був ОСОБА_18 у якого на обличчі виступила кров, а тому йому вирішили викликати швидку допомогу. ОСОБА_11 почав викликати швидку допомогу, однак ОСОБА_7 заважав йому, та забирав у нього телефон. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в цей момент виникла суперечка. Згодом після конфлікту до нього зателефонувала ОСОБА_15 і повідомила його, що ОСОБА_7 бігає за ними;

- показами свідка ОСОБА_19 , яка була допитана в суді першої інстанції, та пояснила, що бачила, як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 йшли прискореним кроком з боку лікарні, а за ними на невеликій відстані йшов ОСОБА_7 таким самим прискореним кроком;

- показами свідка ОСОБА_20 , який в ході допиту судом першої інстанції пояснив, що він перебував разом з ОСОБА_7 в одній камері ІТТ, де останній розповів йому, що чоловік віком 25-26 років, який вийшов із-за вугла, кинувся на нього, однак він увернувся, просто відбив руку, і попав йому чи то в шию, чи то в голову, від його удару останній упав на землю. Коли особа, яку він вдарив лежала на землі обвинувачений його впізнав, то був чоловік з тієї компанії, у якій вони святкували «Різдво» біля будинку його знайомих і яким він пропонував вжити з ним коньяк. Після цього ОСОБА_7 зі свого телефону викликав йому швидку та пішов додому. Зазначені обвинуваченим події відбувалися неподалік гаражів, та напроти дитячого садка чи школи.

- показами свідка ОСОБА_21 , який був допитаний в суді першої інстанції, та пояснив, що 07.01.2014 року близько 24 години він віз в лікарню друга. Біля зупинки, яка знаходиться біля дитсадка, між будинками бачив ОСОБА_7 , який йшов повільно з лівого боку вулиці назустріч їх машині.

Крім показів свідків, наведених вище, доводи апелянтів щодо непричетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину спростовуються показаннями експертів, які були допитані судом першої інстанції: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , а також детально дослідженими, та яким у відповідності до ст. 94 КПК України дано належну правову оцінку висновками експертиз, а саме:

- висновком експерта № 14 від 08.01.2014-05.03.2014 року (т.2, а.с. 28-32), згідно якого ОСОБА_11 було спричинено не менше 5-7 травматичних дій тупими твердими предметами, що могло мати місце, внаслідок нанесення ударів тупим твердим предметом /-ми/ з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, від яких настала смерть ОСОБА_11 , не могли виникнути внаслідок падіння на площину з висоти положення стоячи. Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 не виявлено морфологічних ознак гострих чи хронічних захворювань, які могли б самостійно, чи через ускладнення призвести до смерті;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 4-2014/з від 21-27.05.2014 року (т.4 а.с 96-107);
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 5-К/13-2015/о від 19.02.-26.03.2015 року (т.6 а.с.11-45), проведеної на підставі ухвали колегії суддів Монастирищенського районного суду;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 187-КЕ/2015/пп від 09.06.-10.08.2015 року (т.6 а.с. 143-217).
Враховуючи дані вищезазначених висновків експертиз, колегія суддів погоджується з тим, що районний суд прийшов до вірного висновку про те, що в ході судового розгляду не знайшла підтвердження пред`явленого обвинуваченням кількість ударів 5-7 потерплому, а вважає доведеним заподіяння йому ОСОБА_7 не менше 3, так як саме таку кількість ударів визнають експерти всіх експертних установ у висновках, проведених у даному кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що зазначені у висновку №187-КЕ/2015/пп щодо строку формування субарахноїдального крововиливу в ОСОБА_11 - патологічних змін у фокусі (або у одному з фокусів) підоболонкового крововиливу, що відбулися більш ніж за 30-40 хвилин до настання смерті, не можуть бути підставою для виправдання обвинуваченого, оскільки такі дані спростовуються даними того ж висновку - п.2, де зазначено, що крововилив у потерпілого ОСОБА_11 формувався дуже інтенсивно і об`ємно, викликав швидке настання смерті. У матеріалах кримінального провадження, в тому числі у інших висновках експертиз, при яких безпосередньо досліджувалися об`єкти, такі дані відсутні. Висновки судових експертиз не мають переваги перед іншими доказами, які спростовують ці дані: показання потерпілої та свідків, згідно яких ОСОБА_11 на стан здоров`я до 23 год. 30 хв. 07.01.2014 року не скаржився, до часу смерті вчиняв активні дії. Крім цього, висновки експертиз є рівними між собою, не залежно від того, у якій установі вони проведені, за чиїм клопотанням, якими експертами.

В своїй апеляції захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує на те, що прямих доказів причетності ОСОБА_7 немає, суд своє рішення обґрунтував лише на показах потерпілої та взяв за основу лише висновки експерта ОСОБА_22 №14 від 08.01.2014 року, що на думку колегії суддів, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки дані твердження спростовуються доказами, якими районний суд дав належну правову оцінку та у вироку (т.7 а.с. 200-215) поклав в основу доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 : покази потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_19 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_20 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , Сона Василя Ін-Собі, ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , показаннями експертів, які були допитані судом першої інстанції: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , протокол огляду трупа від 08.01.2014 року, протокол обшуку від 10.01.2014 року, акт судово-психіатричного експерта №47 від 29.01.2014 року, протокол проведення слідчих експерементів, протокол огляду місця події, висновки експертів.

Крім того, ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 , вказують на те, що судом першої інстанції не усунуто суперечності, між наявними в матеріалах справи висновками експертів, однак вказане твердження, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки згідно вироку суду першої інстанції (т.7 а.с. 216-217), судом підведено підсумки, дано належну оцінку та зроблено свої висновки, з всіх досліджених у відповідності до ст. 94 КПК України доказів, які покладено в основу обвинувачення ОСОБА_7 ..
Крім того, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 доводи з приводу того, що його непричетність до вчиненого злочину підтверджується показами свідків ОСОБА_44 , ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_34 , ОСОБА_28 , ОСОБА_33 , ОСОБА_42 , ОСОБА_21 , на думку колегії суддів є помилковими, оскільки всі вказані апелянтом свідки були допитані місцевим судом в ході слухання справи і давали показання по відомим їм обставинам, які відбувалися напередодні до подій, які розглядалися судом та після них і на думку колегії суддів зовсім не свідчать про непричетність апелянта до злочину, який йому інкримінується.

З вище викладеного вбачається, що всі зібрані та належним чином досліджені під час судового слідства докази по справі, в своїй сукупності, на думку колегії суддів, вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а доводи викладені в поданих апеляціях є безпідставними, необгрунтованими і спростовуються фактами викладеними вище.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність, та обгрунтовано засуджено його за вчинення зазначеного злочину.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , та спільну апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :