В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005766 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого в агенції «Бліц Інформ», рекламним агентом, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_10 , 07 лютого 2015 року перебував в квартирі за місцем свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , якому він запропонував тимчасово пожити у нього, під час відпочинку між вказаними особами виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_10 07.02.2015 вигнав ОСОБА_9 з квартири, при цьому повернув йому його речі та частину документів. В приміщенні квартири, що належить ОСОБА_10 , випадково залишилась банківська пенсійна картка «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , на яку здійснювалось нарахування пенсії. Маючи у себе вказану банківську пенсійну карту та достовірно знаючи секретний пін-код останнього, так як він неодноразово допомагав ОСОБА_9 отримувати пенсію, ОСОБА_11 вирішив не повертати вказану картку власнику, а протиправно, з корисливих мотивів, використовувати вказану банківську пенсійну картку з метою власного протиправного збагачення, шляхом зняття готівкових коштів з вказаної картки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів, що знаходяться на банківській пенсійній картці «Ощадбанку» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , достовірно знаючи те, що на банківські картці є залишок грошових коштів, не маючи на те згоди власника та діючи таємно для нього, 13.02.2015 року ОСОБА_10 вирішив зняти грошові кошти, що були зараховані як пенсія.
Того ж дня, у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_10 використовуючи пін-код, який достовірно знав, скориставшись банкоматом АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-кт Миру, 13, зняв грошові кошти в сумі 25 гривень, таким чином, здійснив крадіжку грошових коштів у сумі 25 гривень з банківської пенсійної картки «Ощадбанку» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 та використав їх на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, 06.03.2015 року ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, достовірно знаючи те, що зарахування пенсії здійснюється шостого числа кожного місяця, керуючись єдиним умислом на вчинення крадіжки грошових коштів з банківської картки, що належить ОСОБА_9 , не маючи на те згоди власника та діючи таємно для нього, вирішив зняти грошові кошти, що були зараховані як пенсія.
Того ж дня, в невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_10 використовуючи пін-код, який останній достовірно знав, скориставшись банкоматом АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою м. Київ, пр-кт Миру, 13, зняв грошові кошти в сумі 2 050 гривень. таким чином, ОСОБА_10 здійснив крадіжку грошових коштів у сумі 2 050 гривень з банківської пенсійної картки «Ощадбанку» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 та використав їх на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, 16.03.2015 року ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, достовірно знаючи те, що на банківській пенсійній картці «Ощадбанку» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , є залишок грошових коштів, керуючись єдиним умислом на вчинення крадіжки грошових коштів з банківської картки, що належить ОСОБА_9 , не маючи на те згоди власника та діючи таємно для нього, вирішив зняти грошові кошти, що були зараховані як пенсія.
Того ж дня, в невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_10 використовуючи пін-код, який останній достовірно знав, скориставшись банкоматом АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою м. Київ, пр-кт Миру, 13, зняв грошові кошти в сумі 5 гривень, таким чином, ОСОБА_10 здійснив крадіжку грошових коштів у сумі 5 гривень з банківської пенсійної картки «Ощадбанку» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 та використав їх на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, 06.04.2015 року ОСОБА_10 продовжуючи свою злочинну діяльність, достовірно знаючи те, що зарахування пенсії здійснюється шостого числа кожного місяця, керуючись єдиним умислом на вчинення крадіжки грошових коштів з банківської картки, що належить ОСОБА_9 , не маючи на те згоди власника та діючи таємно для нього, вирішив зняти грошові кошти, що були зараховані як пенсія.
Так, ОСОБА_10 , 06.04.2015 року приблизно о 19 годині 13 хвилин, використовуючи пін-код, який останній достовірно знав, скориставшись банкоматом АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою м. Київ, пр-кт Миру, 13, зняв грошові кошти в сумі 2 000 гривень, таким чином, ОСОБА_10 здійснив крадіжку грошових коштів з банківської пенсійної картки «Ощадбанку» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 в сумі 2 000 гривень та використав їх на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.
Внаслідок протиправного використання банківської картки «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , завдав потерпілому матеріального збитку на загальну суму 4 080 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, кваліфіковані вірно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
У судовому засіданні учасниками кримінального провадження надано суду угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0005766 від 22.04.2015 року, що укладена між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 .
Відповідно до умов вищезазначеної угоди потерпілою та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0005766 за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Потерпілий ОСОБА_9 відмовився заявляти цивільний позов в зв`язку з відшкодуванням завданого збитку. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_10 за ч. ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Також, у даній угоді зазначені роз`яснені представнику потерпілого та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор та захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про примирення.
Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 угода про примирення підлягає затвердженню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відшкодовано.
Речові докази у кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати не понесені.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 03 жовтня 2016 року між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0005766 від 22.04.2015 року.
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відшкодовано.
Речові докази у кримінальному провадженні недіючу банківську картку «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_9 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати не понесені.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: