Справа №490/3023/16-к 08.08.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/784/290/16р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суду Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0000024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.07.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївської області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, раніше не судимого, що мешкає АДРЕСА_1 ,
якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

захисник ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції
Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 вересня 2016 року. Звільнити ОСОБА_7 з під варти у разі внесення застави у розмірі 350000 грн.

Узагальнені доводи апелянта.
Апелянт вказує на те, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано, що стороною обвинувачення в супереч вимогам ч.1 ст.194 КПК України не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину підозрюваним ОСОБА_7 , оскільки кримінальна відповідальність за ст.332 КК України настає за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, однак доказів таких дій ОСОБА_7 прокурором надано не було.
Зазначає, що в до клопотання долучено протоколи допитів свідків та протоколи впізнання, однак, жоден свідок не зазначив про те, що впізнав саме ОСОБА_7 , до протоколів впізнання за фотознімками жодної пояснювальної записки з відомостями кого ж саме упізнали свідки слідчому судді надано не було.
Єдиним документом, який було надано в судовому засіданні слідчому судді на підтвердження підозри ОСОБА_7 у незаконному перевезенні через державний кордон був дорожній лист, в якому ОСОБА_7 вписаний як водій із завданням для нього, однак, даних про виконання цього завдання у дорожньому листі не вказано, тобто факту виїзду ОСОБА_7 за вказаним маршрутом у дорожньому листі не має.
Зазначає, що слідчий суддя не дотримався вимог ст. 194 КПК України, оскільки вагомих доказів наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, не надано та слідчим суддею не досліджувалось. Ризик переховуватись від слідства також не доведено вагомими доказами. Прокурором на надано на підтвердження такого ризику відомостей, що ОСОБА_7 раніше порушував умови запобіжного заходу. І лише факт проживання на окупованій території не є підставою обирати найсуворіший запобіжний захід.
Просить врахувати, що ОСОБА_7 не є небезпечним та не потребує тримання його під вартою, оскільки це не виправдано небезпекою його особистості для оточуючих.

Встановлені слідчим суддею обставини.
ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 23.07.2016р. в якості водія автобусу марки "Неоплан" державний номерний знак НОМЕР_1 приймав участь у незаконному переміщенні 41 пасажира з м. Луганськ до території України поза межами дії пункту пропуску прикордонного контролю з корисливого мотиву.

16.02.2016р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000024 за ст. 332 ч.3 КК України за повідомленням про те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з іншими особами організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів.

24 липня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченогост. 332 ч.3 КК України.
24.07.2016р. слідча СУ ГУ НП в Миколаївської області ОСОБА_8 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи подання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися на непідконтрольній території, впливати на свідків, іншим чином завадити кримінальному провадженню, оскільки, встановлені ще не всі особи, причетні до вчинення злочину.

Метою обрання вказаного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відповідно до п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від слідства, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом спілкування з особами ще не встановленими, продовжити вчиняти аналогічні злочини.

Приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вченні тяжкого злочину, передбаченого ст. 332 ч.3 КК України, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк до 9 років. Така підозра на даній стадії є обґрунтованою та підтверджується: протоколом обшуку автобуса, водієм якого був підозрюваний, в якому були відшукані документи на підтвердження перетину не контрольованого пункту пропуску "Ізварино", поясненнями свідків про те що вони були в автобусі в якості пасажирів, не мали дозволу на в`їзд до території України та здійснювалося перевезення на оплатній основі.
Також зазначив, що вважає доведеним ризик передбачений ст. 177 ч.1 п.1 КПК України, а саме що підозрюваний буде переховуватися від слідства, оскільки ОСОБА_7 є мешканцем території, що тимчасово не підконтрольна державі Україна, сам фактично пояснив, що не має наміру з`являтися на виклики слідчого. Запобігти вказаному ризику можливо лише шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вважає, що наявність інших ризиків прокурором не доведена.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без зміни, вивчивши надані матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги у її межах, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 суд вважає неспроможними.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованої підозри у тому, що ОСОБА_7 в якості водія автобусу марки "Неоплан" державний номерний знак НОМЕР_1 приймав участь у незаконному переміщенні 41 пасажира з м. Луганськ на територію України поза межами дії пункту пропуску прикордонного контролю з корисливого мотиву.

Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується : протоколом обшуку автобуса, водієм якого був підозрюваний, в якому були відшукані документи на підтвердження перетину не контрольованого пункту пропуску "Ізварино", поясненнями свідків про те, що вони були в автобусі в якості пасажирів, не мали дозволу на в`їзд до території України та здійснювалося перевезення на оплатній основі.

При цьому суд виходить з того, що обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

За такого, доводи апелянта стосовно недостатності доказів обґрунтованості підозри, встановлених слідчим суддею, істотного значення для прийняття рішення по суті клопотання не мають, а є предметом доказування у ході досудового розслідування та при розгляді справи по суті обвинувачення.

Суд також погоджується з висновком слідчого судді про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, про таке свідчать дані про те, що ОСОБА_7 є мешканцем території, що тимчасово не підконтрольна державі Україна. Пояснення ОСОБА_7 про його проживання у м. Миколаєві на період досудового слідства є непереконливими та будь якими доказами не підтверджені.
Також погоджується з висновком про недоведеність наявності інших ризиків зазначених прокурором.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок слідчого судді про те, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного щодо виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти встановленому ризику.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановлення нової ухвали, про що просить в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2016р., якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 вересня 2016р., залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді: