Справа № 357/9901/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1387/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 17.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
17 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції з Білоцерківською виправною колонією №35 матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області та засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грем`яч, Новгород - Сіверського району, Чернігівської області, громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
про заміну невідбутої частини призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та замінено невідбуту частину покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.10.2014 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на більш м`яке покарання обмеження волі строком на 1 рік 09 місяців 09 днів. Відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк покарання час слідування до виправного центру.
Обґрунтовуючи вказане рішення, суд зазначив, що засуджений відбув більш ніж 1/2 частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.10.2014 за ч.2 ст.186 КК України та став на шлях виправлення.
Не погоджуючись із ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

На думку прокурора, ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 82 КК України.

Прокурор зазначає, що незважаючи на те, що відбутий ОСОБА_7 строк покарання узгоджується з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, проте, він є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого, оскільки за час перебування в Білоцерківській ВК №35 ОСОБА_7 характеризується посередньо, не приймає особисту участь у організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, що є однією із складових «сумлінна поведінка». Крім того, в особистій справі ОСОБА_7 відсутня відмітка про те, що він офіційно працевлаштований, а згідно довідок про прибуток встановлено, що заробітна плата йому не нараховувалась.

На думку прокурора, засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку із чим неможливо застосувати до нього положення ст. 82 КК України.

Засуджений ОСОБА_7 в запереченнях на апеляційну скаргу просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. На думку засудженого, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що він не став на шлях виправлення не відповідають дійсності, оскільки він має три заохочення, які отримав за сумлінну поведінку, не має жодного стягнення та весь цей час працює прибиральником на відділенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку засудженого, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На думку колегії, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.

На думку колегії, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання, та замінив невідбуту частину покарання засудженому з позбавлення волі на обмеження волі.

Статтею 82 КК України передбачена можливість особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі заміни судом невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, що засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 засуджено 10.10.2014 Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі рахується з 07.09.2014, а кінець строку з 03.07.2018. Засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі з 09.09.2014, таким чином, невідбута частина покарання станом на 26.09.2016 року становила 1 рік 09 місяців 09 днів, тобто, він відбув більше 1/2 частини покарання у виді позбавлення волі.

Доводи прокурора про те, що за час відбуття покарання не відбулось виправлення засудженого є надуманими. Так, ОСОБА_7 за час відбування покарання в Білоцерківській виправній колонії №35 стягнень не має, має три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На даний час за власним бажанням працює прибиральником, до виконання своїх обов`язків відноситься добре, проявляє розумну ініціативу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує. За характером спокійний, врівноважений. Виконує роботи із самообслуговування, приймає участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених в розділі «Освіта». Підтримує зв`язки з рідними. Вину у скоєному злочині визнав.

Зважаючи на мету, яку законодавець мав намір досягти, створюючи норму про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що виконання вказаної норми є складовою системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього.

Крім того, доводи прокурора суперечать не лише матеріалам провадження, а й спотворюють мету, покладену на інститут виконання покарання, оскільки заміна невідбутої частини покарання більш м`якою за умов виконання положення ст. 82 КК України, стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Враховуючи викладене, колегія суддів знаходить висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі, засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину та відбув більше половини покарання у виді позбавлення волі за останнім вироком суду - став на шлях виправлення, вмотивованим. У зв`язку із чим, на думку колегії, застосування судом першої інстанції положення ст.82 КК України до засудженого, обґрунтовано та підтверджується матеріалами провадження, у зв`язку із чим ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання - залишити без змін.
Головуючий:

Судді: