Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/91/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000521 за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Донецька, українку, громадянку України, з середньою освітою, яка не заміжня, має на утриманні малолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто з участю:
- прокурора ОСОБА_8 , - - захисника ОСОБА_9 , - обвинуваченої ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, без застосування ст.75,76 КК України. У решті вирок залишити без змін.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання без достатніх на те підстав, застосував положення ст. 75, 76 КК України, так як не в повній мірі врахував суспільну небезпеку та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може бути запорукою виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

До того ж, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не урахував, що ОСОБА_7 під час вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, що значно підвищує ступінь тяжкості вчиненого.

На думку апелянта, призначене судом ОСОБА_7 покарання не відповідає його меті, визначеної у ст. 50 КК України.
Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання чи роботи; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона, вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого за таких обставин.
07.09.2015 року приблизно о 12 год. ОСОБА_7 разом із співмешканцем ОСОБА_10 , у свого знайомого ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , розпивали алкогольні напої. Цього ж дня, приблизно о 15 год. між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 виникла сварка. Під час сварки, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно нанесла ОСОБА_10 один удар керамічною чашкоюпо голові зліва, чим спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани лобної ділянки голови зліва з ушкодженням кровоносних судин, що супроводжувалась масивною зовнішньою кровотечею та відноситься до категорії тяжких як небезпечних для життя і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_10 настала від масивної гострої крововтрати з вище вказаної рани лобної ділянки голови зліва. Давність настання смерті ОСОБА_10 , відповідає 22-24 годинам до моменту дослідження трупу, яке проводилось 09.09.2015 року о 10 год. 20 хв.

Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в обсязі дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, заслухавши прокурора, який підтримав доводи апеляції, просив вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, а також у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, без застосування ст. 75,76 КК України. У решті вирок залишити без змін. Заслухавши захисника ОСОБА_9 і обвинувачену ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляції, посилаючись на обґрунтованість призначеного покарання. Обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ч. 3 ст. 349, ст. 394, ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за обставин, викладених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні допустимих, належних, достовірних і достатніх доказах, досліджених в судовому засіданні й правильно оцінених судом, та відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, як фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 ніким з учасників процесу, а також прокурором в апеляції не заперечується, судовий розгляд відбувався відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. 394, 404 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Разом з цим, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, її особу, обставини, які пом`якшують та обтяжуючи покарання, у зв`язку з чим не обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та безпідставно застосував ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 її від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки.
А тому колегія суддів вважає, призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та її особі, є явно несправедливим внаслідок м`якості, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання необхідно скасувати із-за його м`якості, задовольнивши в цій частині апеляцію прокурора.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, колегія суддів у відповідності до ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину її особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України є умисним і тяжким.
Характеризуючи особу обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не займається суспільно-корисною працею.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 є її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітньої дитини. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги викладене, обставини кримінального правопорушення, враховуючи вік, особу та стан здоров`я обвинуваченої, а також те, що ОСОБА_7 вчинила злочин, внаслідок якого наступила смерть потерпілого, колегія суддів вважає, що за спрямованістю поведінки і як особа ОСОБА_7 представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому її виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.

Разом з цим, урахувавши наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію потерпілої у справі, яка просила не позбавляти волі обвинувачену, а також урахувавши виключно позитивні данні, які характеризують особу ОСОБА_7 і те, що вона має на утриманні малолітню дитину, висловила жаль з приводу скоєного, засудила свою злочинну поведінку, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та апеляцією прокурора, вважає за можливе застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 при призначенні покарання ст. 69 КК України, призначив їй покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Відтак, призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, за своїм видом і розміром та за умови його реального відбуттям в умовах ізоляції від суспільства, за переконанням колегії суддів, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, як нею самою, так і іншими особами.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів.
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 винною та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
У решті вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2015 року залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженою в той же строк з моменту отримання його копії.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4