УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року, у кримінальному провадженні № 0000243, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України,
в с т а н о в и в:
01 листопада 2016 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_5 , в якому він, посилаючись на положення ст. 174 КПК України, просив суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року на грошові кошти в розмірі 77 395 доларів США, 2 400 євро та 320 польських злотих, виявлені та вилучені 19 серпня 2016 року під час проведення обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати старшого слідчого в ОВС 1-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_6 повернути йому вищевказане майно.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Старший слідчий в ОВС 1-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 , за клопотанням якого було арештовано тимчасово вилучене майно, у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року арешт на майно було накладено обґрунтовано та на даний час не відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000243, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС 1-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 від 22 серпня 2016 року грошові кошти в розмірі 77 395 доларів США, 2 400 євро та 320 польських злотих, виявлені та вилучені 19 серпня 2016 року під час проведення обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000243, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України, задоволено та накладено арешт на грошові кошти в розмірі 77 395 доларів США, 2 400 євро та 320 польських злотих, а також на 2 печатки «Корпорація КРТ Транспортний відділ» і печатку «Корпорація КРТ Для документів № 1», виявлені та вилучені 19 серпня 2016 року під час проведення обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, метою накладення арешту на грошові кошти, виявлені та вилучені 19 серпня 2016 року під час проведення обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які в подальшому визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000243 від 22 червня 2015 року, є забезпечення збереження такого майна, що дає достатні підстави вважати, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти.

У свою чергу, посилання заявника на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року арешт на тимчасово вилучене майно накладено необґрунтовано, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в матеріалах клопотання відсутні належні та допустимі докази на їх обґрунтування. Так, слідчий суддя звертає увагу на те, що 19 серпня 2016 року під час проведення обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені грошові кошти в розмірі 77 395 доларів США, 2 400 євро та 320 польських злотих. Разом із цим, на підтвердження законності походження такого майна ОСОБА_5 посилається на довідки ПАТ «Кредобанк» № 159-37083/16, № 154-37044/16 та № 159-37079 від 01 вересня 2016 року, відповідно до яких 22 лютого та 25 червня 2010 року заявник та його батько ОСОБА_7 зняли з банківських рахунків 264 994,21 грн. та 192 645,90 грн., 8 458,68 доларів США та 16 745 доларів США, а також 6 011,13 євро відповідно, що у своїй сукупності є значно меншою сумою ніж та, що була вилучена органом досудового розслідування. При цьому, довідка ПАТ «Кредобанк» № 154-37044/16 від 01 вересня 2016 року взагалі свідчить лише про те, що 27 лютого 2013 року на ім`я ОСОБА_5 відкрито відповідний банківський рахунок, залишок грошових коштів на якому станом на 01 вересня 2016 року (тобто вже після проведення обшуку та вирішення питання про арешт майна) складає 132 859,58 грн.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що заявником у своєму клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на грошові кошти, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити ОСОБА_5 в задоволенні його клопотання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 173, 174, 309, 310, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року, у кримінальному провадженні № 0000243, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1