Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
15 листопада 2016 року м. Рівне

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000080 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_10 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 червня 2016 року

стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненської області, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 березня 2016 року за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України з призначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,
обвинуваченого за ч.2 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 червня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного попереднім вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 березня 2016 року, більш суворим покаранням за оскаржуваним вироком суду призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Контроль за поведінкою ОСОБА_8 покладено на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні в загальній сумі 2199 (дві тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 80 копійок.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_8 у виді домашнього арешту, залишено без змін до набрання вироком суду законної сили.
За вироком суду ОСОБА_8 , 16 лютого 2016 року в темну пору доби, приблизно о 19 годині, 35 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем, марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, вартістю 282581 (двісті вісімдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят одна) грн. 27 коп., належним ОСОБА_11 , який стояв поблизу гаража № НОМЕР_2 гаражного кооперативу Стир-2 на території промислової зони м.Кузнецовськ Рівненської області із незамкненими дверима та із наявним у замку запалювання ключем. З метою здійснення поїздки, вилучив даний автомобіль з місця стоянки шляхом запуску двигуна та здійснив нетривалу поїздку, під час якої пошкодив вказаний транспортний засіб, завдавши ОСОБА_11 матеріальної шкоди в сумі 21949 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 78 коп.
У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину та кримінально-правової оцінки його діянь, покликається на неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Вказує, що звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням належним чином не обгрунтоване і незаконне. Вказане рішення прийняте за відсутності передбачених для цього умов і підстав. Просить вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 червня 2016 року скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Вирок Володимирецького районного суду від 04 березня 2016 року виконувати самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обираючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, за місцем проживання не має негативних характеристик, на обліку у лікаря-нарколога і в лікаря-психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, протиправні дії потерпілого ОСОБА_11 щодо невжиття всіх заходів, щоб не допустити незаконного заволодіння транспортним засобом, як того вимагає п. 15.12 Правил дорожнього руху, обставину, яка обтяжує покарання ? вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також думку потерпілого ОСОБА_11 , який на момент розгляду справи судом першої інстанції не мав до ОСОБА_8 претензій і просив не позбавляти його волі, та призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого та відсутність тяжких наслідків від вчиненого діяння, погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку максимальною тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Доводи апеляційної скарги прокурора про самостійне виконання вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 березня 2016 року є безпідставними, оскільки п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання не допускає застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань у випадку, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально.

Істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які давали б підстави для скасування вироку при апеляційному розгляді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3