УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт арешт на майно, вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
В клопотанні зазначено, що 05.10.2016 р. в період з 15 год. 00 хв. до 15 год. 40 хв., невстановлена слідством особа, шляхом підбору ключа, проникла до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали чуже майно, що належить ОСОБА_6 , чим завдали останній матеріальний збиток на загальну суму 8000 грн.
В обґрунтування своїх вимог слідчий зазначив, що вилучені в ході обшуку об`єкти відповідають вимогам п.1,3, 4 ч.2 ст.167, 170, КПК України, а тому підлягають арешту.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає повернення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частина 2 цієї ж статті визначає, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині 1 першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим в клопотанні не зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна відповідно до ст. 170 КПК України, відсутнє відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, не зазначено, що речі, вилучені під час обшуку, є речовими доказами у даному кримінальному провадженні або іншим чином мають відношення до нього.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи викладене, слідчий суддя повертає клопотання про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 22.11.2016 року за адресою: адресою: АДРЕСА_1 , та надає термін для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
Керуючись ст.ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-
Встановити старшому слідчому Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1