Справа № 495/4647/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000041 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалі, Бобруйського району, Могильовської області, Республіки Білорусь, освіта неповна середня, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2008, 2009 та 2012 років народження, не працює, не маючого судимості, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 407 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частинні) №105 від 19 квітня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду номера обслуги 1-го розрахунку 1-го гаубичного артилерійського взводу 2-ої гаубичної артилерійської батареї 1-го гаубичного артилерійського дивізіону.

В подальшому, наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 18 грудня 2015 року обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 3-го розрахунку 1-го гарматного артилерійського взводу 2-ої гарматної артилерійської батареї 1-го гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники); бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Надалі, проходячи військову службу, відповідно до наказу з обмеженим доступом ІНФОРМАЦІЯ_2 Збройних Сил України від 05 жовтня 2015 року № 27/ОШР/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у Військово-Морських Силах Збройних Сил України в 2015 році», обвинувачений ОСОБА_3 у складі 1 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 був відряджений до військового містечка № НОМЕР_2 , у АДРЕСА_2 .

26 лютого 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби на певний час, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокується у АДРЕСА_2 ) та ухилявся від військової служби тривалістю понад один місяць, до 15 травня 2016 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання с. Луганка, Петрівського району, Кіровоградської області.

15 травня 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокується у АДРЕСА_2 ) та приступив до виконання покладених на нього службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 19 квітня 2015 року він був зарахований до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх обов`язків. 26.02.2016 року він самовільно залишив військову частину та поїхав до свого місця проживання, оскільки у нього захворіли діти, які на той час були на утриманні дружини. Коли сімейні обставини були врегульовані то він 15.05.2016 року добровільно з`явився до військової частини для проходження служби. Дуже шкодує про свій вчинок. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.4 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеризується за місцем мешкання, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2008, 2009 та 2012 років народження, має постійне місце проживання, не працює, з в силу ст.. 89 КК України значиться таким, що не має судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2008, 2009 та 2012 років народження, посередньо характеризується за місцем мешкання, має постійне місце проживання, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ