Справа № 296/3536/16-к
УХВАЛА
Іменем України
19 травня 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира зі скаргою на постанову ст. слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 22.03.2016 року про закриття кримінального провадження №0000009 від 17.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України за фактом завідомо незаконного затримання 27.11.2015 працівниками ДФС у Житомирській області ОСОБА_5 .

Вимоги скарги обґрунтовують тим, що оскаржувана постанова слідчого підлягає скасуванню, оскільки, на думку заявника, слідчим не виконано всіх слідчих дій, спрямованих на всебічне й повне дослідження усіх обставин справи, зокрема допиту слідчого судді, інших осіб тощо.

Заслухавши пояснення заявника, який подану скаргу підтримав та просив її задовольнити, думку слідчого, який проти вимог скарги заперечував та вказував на законність, обґрунтованість прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 17.02.2016 слідчим відділом прокуратури Житомирської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009 за фактом завідомо незаконного затримання 27.11.2015 працівниками ДФС у Житомирській області ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України.

Стаття 371 ч.1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за завідомо незаконні затримання, або незаконний привід.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 371 КК, передбачає вчинення діяння, яке: а) здійснюється у відповідній процесуальній формі - затримання, привід, арешт, тримання під вартою; б) має незаконний характер; в) а за ч. 3 ст. 371 КК - спричиняє тяжкі наслідки або вчиняється з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах.

Привід як захід забезпечення кримінального провадження полягає у примусовому супроводженні підозрюваного, обвинуваченого чи свідка особою, яка виконує ухвалу слідчого судді чи суду про здійснення приводу, до місця її виклику.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого частинами 1 та 2 ст. 371 КК, характеризується лише прямим умислом, бо винний завідомо (тобто достовірно) усвідомлює незаконність приводу, затримання, арешту чи тримання під вартою.

Встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-1 КК України стосовно умисного ухиляння головним бухгалтером ПАТ «Електровимірювач» гр. ОСОБА_5 від сплати єдиного податку на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період з жовтня 2013 по грудень 2014 року у сумі 813 993,96 грн., що в 1337 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що призвело до ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.10.2015 р. за клопотанням старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області ОСОБА_6 надано дозвіл на застосування приводу гр. ОСОБА_5 до СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області, за адресою м.Житомир, вул. Войкова, 7, каб. № 508 до старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області ОСОБА_6 для проведення повтороного допиту у процесальному статусі свідка, повідомлення про підозру, в рамках кримінального провадження №0000131. Виконання ухвали про здійснення приводу доручено оперативним працівникам ОУ ДФС у Житомирській області (а.с. 26-27).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному и касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Статтею 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Відповідно до частини другої статті 47 Закону суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади роз`яснено, що суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом. Крім того цією постановою рекомендовано визнавати порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає абсурдними доводи заявника ОСОБА_3 про незаконність ухвали слідчого судді від 19.10.2015 р. про застосування приводу ОСОБА_5 до СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області та про обов`язковість проведення слідим допиту слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 , яким постановлено відповідне процесуальне рішення в рамках розслідуваного кримінального провадження.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обовязковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають обєм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Приписами ч. 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Під час досудового розслідування старшим слідчим СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 2 в рамках розслідування зазначеного кримінального провадження №0000009 від 17.02.2016 проведено ряд слідчих дій. Зокрема, допитано свідків: старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області ОСОБА_6 , оперативних співробітників ОУ ГУ ДФС у Житомирській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 , долучено матеріали кримінального провадження №0000131 від 25.12.2014 за підозрою головним бухгалтером ПАТ «Електровимірювач» ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212-1 КК України.

При цьому, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.03.2016 р. відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні її скарги на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 24.02.2016 р. про відмову у визнанні її потерпілою по кримінальному провадженню №0000009 від 17.02.2016, за безпідставністю.

Жодних обставин, які би свідчили про умисність незаконність дій працівників ДФС у Житомирській області під час виконання 27.11.2015 ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.10.2015 р. про здійснення приводу ОСОБА_5 до СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області в ході досудового розслідування не встановлено, що виключає можливість притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови. Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч. 4 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Враховуючи викладене приходжу до висновку, що слідчий ОСОБА_4 приймаючи рішення про закриття кримінального провадження керувався вимогами ст.110 КПК України, оформив його належно мотивованою постановою з зазначенням змісту обставин, мотивів прийняття саме такого рішення, обґрунтував свою постанову та послався на відповідні нормативно-правові акти.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя погоджується з висновками старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 , викладеними в оскаржуваній постанові, про відсутність в діях працівників ДФС у Житомирській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 371 КК України.

Отже, скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 22 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000009 від 17.02.2016, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 22 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000009 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п"яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1