№ 202/2443/16-к
Провадження № 1-кс/0202/859/2016
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
18 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000489, -
ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно.
28.02.2016 року до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_3 , 1988 року народження. Так, 31.05.2007 року після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодів квартирою АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті його бабусі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодів її квартирою. Під час судових спорів, позивач отримав копії документів, а саме заповіт від 26.04.2007 року, витяг зі Спадкового реєстру, договір дарування від 06.05.2007 року, інформаційну довідку КП «ДМБТІ» на підставі яких гр. ОСОБА_5 вступив в спадок і набув права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Ознайомившись з копіями документів, у ОСОБА_3 виникли сумніви в достовірності їх походження, тому він звернувся з заявою до Індустріального ВП з метою встановлення всіх обставин, як він вважає, кримінальним правопорушенням вчиненим гр. ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України підпадає під майно, яке підлягає арешту.

Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого, вважаю що клопотання не є обґрунтованим та не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно клопотання правових підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді арешту майна слідчим зазначена ст. ст. 170 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості щодо повідомлення про підозру будь-яким особам, відсутні достатні дані, які вказують на вчинення кримінального правопорушення конкретною особою чи причетність будь-якої особи до вчинення кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування за № 0000762.
Разом із цим, слідчий посилається на ч. 2 ст. 170 КПК України, однак не зазначає з якою метою необхідно накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

За таких обставин, враховуючи положення ст. ст. 170, 173 КПК України, клопотання слідчого є необґрунтованим, та в його задоволенні необхідно відмовити.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170, 171, 173, 309, 369-372, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000489 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1