Справа № 487/2976/16-к
Провадження № 1-кп/487/286/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2016 року колегія суддів Заводського районного суду м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005859 від 07.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою колегії суддів від 19.08.2016 року запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою було продовжено до двох місяців, тобто до 18 жовтня 2016 року.

Продовжуючи 19.08.2016 р. обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів керувалася ст. 177 КПК України та виходила з того, що ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років; можливість обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду; імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому; можливість його впливу на свідків, прізвища яких йому сталі відомі в ході судового розгляду та які ще не були допитані судом.

Розглядаючи питання щодо заміни виду запобіжного заходу обвинуваченому та перевіряючи, чи змінилися обставини з моменту останнього продовження даного запобіжного заходу, судом встановлено, що жодна із наведених вище обставин не змінилася.

Під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_9 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що вказані ризики, за якими йому обрано, а потім продовжено міру запобіжного заходу є безпідставними, а знаходячись під вартою він позбавлений можливості допомогти своїй одинокій бабусі, яка потребує піклування.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання ОСОБА_9 , вважаючи його необґрунтованим, при цьому, посилалася на те, що на даний час продовжують існувати ризики, що враховувалися судом при обранні та подальшому продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисники підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 у повному обсязі та вважали за можливе звільнити останнього з під варти.

Вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або сторони захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, суд враховує наявність існування ризиків, що враховувалися судом при обранні та подальшому продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, обвинуваченим ОСОБА_9 на підтвердження своїх доводів щодо необхідності зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не надано жодних документів, як і не наведено переконливих підстав в обґрунтування такої позиції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331, 369 - 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3