Справа № 314/110/16-к
Провадження № 1-в/314/97/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні у приміщенні суду в

м. Вільнянськ клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, засудженого 27 лютого 2015 року Бориспільськім міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, початок строку: 27.02.2015, кінець строку: 27.02.2018, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55), щодо розгляду питання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55), надійшло клопотання щодо розгляду питання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

На обґрунтування свого клопотання засудженим ОСОБА_5 зазначено, що він був засуджений 25 жовтня 2011 року Фастівським міськрайонним судом Київської області та 27 лютого 2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, на час набрання вироками законної сили знаходився під вартою з 16 жовтня 2009 року. У зв`язку з внесенням змін до ч. 5 ст. 72 КК України, просить суд зарахувати йому у строк покарання час попереднього ув`язнення із розрахунку 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Представник адміністрації колонії проти клопотання не заперечував, вважав за можливе, за наявності підстав, зарахувати засудженому у строк покарання час попереднього ув`язнення із розрахунку 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що останній відбуває покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року, у рамках кримінального провадження за яким засудженому не обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, засуджений у місцях попереднього ув`язнення не тримався, тому відсутні підстави для застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року).
Суд, заслухавши пояснення засудженого та його захисника, думку представника адміністрації колонії, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено у судовому засіданні, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2011 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавленні волі. Вирок набрав законної сили 15 лютого 2012 року.
З досліджених у судовому засіданні матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в рамках вказаної кримінальної справи під час досудового розслідування був затриманий, згідно з протоколом затримання, 16 жовтня 2009 року Фастівським МВ ГУМВС України в Київській області та у подальшому до набрання вироком законної сили він перебував у Київському слідчому ізоляторі.
04 березня 2012 року засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі направлено до Бориспільської виправної колонії УДПтС України в Київській області (№ 119).
Відбуваючи покарання в даній установі, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме 19 грудня 2014 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебуваючи на території Бориспільської виправної колонії УДПтС України в Київській області (№ 119) в с. Мартусівка Бориспільського району Київської області, останній незаконно придбав та у подальшому зберігав наркотичний засіб метадон, вагою 0,0508 г.
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та засуджено до 1 року позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2011 року у вигляді 3 років позбавлення волі.
Цим вироком запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, початок строку відбування покарання рахується з дня його постановлення, а саме з 27 лютого 2015 року. Вирок набрав законної сили 31 березня 2015 року.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII викладено у новій редакції ч. 5 ст. 72 КК України, зокрема, зазначено, що строк попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, зараховується судом із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з Прикінцевими положеннями цього Закону, його положення застосовуються до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно зі ст. 3 цього Закону, підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Стаття 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначає перелік установ для попереднього ув`язнення. Зокрема, частина 1 статті 4 цього Закону до таких установ відносить слідчі ізолятори, гауптвахти та, в окремих випадках, ізолятори тимчасового тримання. А частина 3 статті 4 цього Закону встановлює можливість перебування особи, яка відбуває покарання у місцях позбавлення волі та притягається до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину, у дисциплінарному ізоляторі або карцері установи виконання покарань, однак попереднім таке ув`язнення вважається виключно у разі, якщо до такої особи обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Аналізуючи норми цього Закону, суд приходить до висновку, що для застосування до особи вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) необхідна сукупність обставин.
По-перше, щодо особи на момент набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» має набрати законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
По-друге, до цієї особи в рамках кримінального провадження, за яким вона засуджена та відбуває покарання, застосований один із видів попереднього ув`язнення, передбачений ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року).
По-третє, вказана особа до набрання вироком законної сили має перебувати в установах попереднього ув`язнення або у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи.
Таким чином, зарахуванню у строк покарання підлягає лише строк попереднього ув`язнення, яке застосоване до особи на підставі вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення» та Кримінального процесуального кодексу України у рамках того ж кримінального провадження, за яким він був притягнутий до кримінальної відповідальності та на цей час відбуває покарання.
У судовому засіданні встановлено, що на цей час ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55) за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року, який набрав законної сили 31 березня 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». На цей час покарання повністю не відбуте. Однак, в рамках цього кримінального провадження до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не застосовувався, що підтверджується дослідженими матеріалами особової справи. Засуджений під час досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження в установах попереднього ув`язнення, зокрема, слідчому ізоляторі або ізоляторі тимчасового тримання, не тримався. Як уже зазначалось, ні вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року, ні інші матеріали особової справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_5 в рамках цього кримінального провадження слідчим суддею чи судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і в рамках виконання такої ухвали засуджений був поміщений у дисциплінарний ізолятор або карцер.
Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року, за яким він на цей час відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55), під вартою в установах для попереднього ув`язнення не тримався, а тому не підпадає під застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.
Суд також не може зараховувати у строк покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року строк попереднього ув`язнення, відбутого ОСОБА_5 за попереднім вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2011 року, оскільки, по-перше, Закон чітко визначає, що строк попереднього ув`язнення зараховується виключно в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, по-друге, цей строк вже зарахований у строк покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2011 року, по-третє, покарання ОСОБА_5 за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2015 року призначалось на підставі ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, а тому до покарання за новий злочин лише частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2011 року.
У зв`язку з вищевикладеним, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, а тому у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо розгляду питання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1

29.02.2016

29.02.2016