Справа № 1003/1917/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Бобкова Н. В. ,

при секретарі Тарасенко А. В.,

за участю прокурора - Шурашкевича В.М.

захисника - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

СААКЯНА ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Вірменія, вірменина, без громадянства, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця проживання, фактично проживає за адресою: м. Київ, бул. Верховної Ради 26/26, раніше судимого:

-08.04.2009 р. Білоцерківським міським судом за ст. 189 ч. 4, 69,75 КК України до 5 р. п. волі, звільненого від відбування покарання умовно, з іспитовим строком 3 р.,-

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Наприкінці квітня 2003 р. близько 10 год. ОСОБА_4, разом з невстановленими особами приїхав до перехрестя вул. Томилівська та вул. Раскової м. Біла Церква для зустрічі з потерпілим ОСОБА_5 з приводу вирішення термінів відшкодування останнім боргу в сумі 400 доларів США.

ОСОБА_5 на автомобілі НОМЕР_1 червоного кольору, номер кузова ХТА210990Р1394505, яким керував згідно доручення, наданого йому братом ОСОБА_6, прибув на дану зустріч разом зі своїм товаришем ОСОБА_7, який сидів за кермом вищевказаного автомобіля.

Під час розмови, яка відбувалася неподалік автомобіля між ОСОБА_4, невстановленою особою та ОСОБА_5, ОСОБА_4 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобіля НОМЕР_2, який перебував у володінні ОСОБА_5, та не маючи права на вищевказаний транспортний засіб, попередньо наказавши ОСОБА_7 звільнити салон автомобіля, відкрито проник до салону вищевказаного транспортного засобу, сів за його кермо та проти волі потерпілого ОСОБА_5, який знаходився біля автомобіля, запустив його двигун та, разом з невстановленою особою, яка також сіла в автомобіль, поїхав в напрямку центру м. Біла Церква.

Згідно висновку експерта №5 від 13.01.2012 р. ринкова вартість автомобіля ВАЗ 210990 станом на квітень 2003 р. становила 31640 грн. 40 коп.

В подальшому, після вищевказаних дій ОСОБА_4, автомобіль невстановленими слідством особами був незаконно реалізований, та під час досудового слідства був виявлений та вилучений 18.06.2011 р. в м. Дрогобич Львівської обл. у ОСОБА_8, який придбав зазначений автомобіль.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину у вчиненні вищевказаних дій визнав та вказав, що дійсно в кінці квітня 2003 р. він за домовленістю приїхав на вул. Томилівська м. Біла Церква для зустрічі зі знайомим на імя ОСОБА_5, з приводу відшкодування останнім боргу в сумі 400 доларів США. Під час зустрічі були ще якісь чоловіки - близько 4-х чоловік, однак хто саме - не памятає.

ОСОБА_9 був винен гроші протягом тривалого часу і знову в черговий раз не повернув їх, він (ОСОБА_4) сказав ОСОБА_9, що забирає його автомобіль ВАЗ 21099 в заставу і віддасть його йому після повернення вказаного боргу.

При цьому дійсно попросив невідомого чоловіка вийти із - за керма автомобіля ОСОБА_9, та сівши в салон за кермо, розпочав рух. В цей час в салон сів також хтось з чоловіків і попросив підвезти до центра міста, але хто саме то був, не пам'ятає.

Автомобіль потерпілого він залишив біля буд. №47 по вул. Леваневського, де проживав, однак наступного дня виявив його відсутність. Хто саме забрав даний автомобіль, йому не відомо. На той час вирішив, що автомобіль забрав ОСОБА_5, тому з відповідною заявою нікуди не звертався.

В подальшому, коли потерпілий повернув йому борг та зясувалося, що автомобіль він не забирав, зрозумів, що автомобіль потерпілого було викрадено невідомими, тому за домовленістю з потерпілим, повернув останньому вартість автомобіля в сумі 3000 доларів США.

Крім повного визнання вини у вчиненні вищезазначених дій, вина ОСОБА_4 стверджується даними в ході судового слідства показами потерпілого, свідків та дослідженими матеріалами справи.

Потерпілий ОСОБА_5 ствердив суду, що дійсно весною 2003 р. був винен ОСОБА_4 400 доларів США і з приводу цього зустрівся з підсудним на перехресті вулиць Томилівської та Раскової в м. Біла Церква. При цьому там також були чоловіки на прізвисько "Кача", "Кобзон" та ще двоє невідомих.

Він (ОСОБА_5) на зустріч приїхав на автомобілі НОМЕР_3 червоного кольору, належним його брату - ОСОБА_6 і яким керував на підставі доручення. За кермом сидів його товариш - ОСОБА_7, який також мав доручення на керування автомобілем.

Під час розмови про повернення боргу, ОСОБА_4 підійшов до його автомобіля та наказав ОСОБА_7 вийти з автомобіля. Коли ОСОБА_7 вийшов то ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля та завів його. До автомобіля також сіли "Кача" і "Кобзон" та поїхали в напрямку центру міста.

Після цього, через деякий час зустрівся з ОСОБА_4 та повернув свій борг, однак зясувалося, що автомобіля немає і тому він в червні 2004 р. звернувся до міліції з відповідною заявою. ОСОБА_9 був злий на ОСОБА_4, вказав, що останньому не був винен ніякі гроші.

В подальшому за домовленістю з ОСОБА_4, останній виплатив йому вартість автомобіля в сумі 3000 доларів США, тому на даний час ні у нього, ні у брата ні до кого претензій немає і на поверненні автомобіля не наполягає. ОСОБА_9 відповідну заяву в міліції відмовлялися від нього прийняти, він направив її слідчому поштою.

Свідок ОСОБА_7 ствердив суду, що в кінці квітня 2003 р. разом з ОСОБА_5 приїхав на перехрестя вул. Томилівська та Раскової в м. Біла Церква, де останній зустрівся з чоловіком на імя ОСОБА_10. На зустрічі також були і чоловіки на прізвисько "Кача" та "Кобзон". Він (ОСОБА_7) знаходився за кермом автомобіля НОМЕР_3, яким керував на підставі доручення.

В процесі розмови ОСОБА_5 з чоловіками, до нього (ОСОБА_7) підійшов ОСОБА_10 та попросив вийти з автомобіля. Він вийшов, а за кермо сів ОСОБА_10, в подальшому до автомобіля також сіли "Кача" та "Кобзон" і поїхали в напрямку центра міста. Він разом з ОСОБА_5 залишилися на перехресті.

Свідок ОСОБА_11, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, покази якого, дані під час досудового слідства, оголошені та перепровірені в судовому засіданні, показав, що в кінці квітня 2003 р. разом з ОСОБА_10 та товаришем останнього, якого не знає, приїхав на перехрестя вул. Томилівська та Раскової м. Біла Церква, де відбувалася зустріч з приводу відшкодування боргу ОСОБА_5. Останній приїхав на зустріч на автомобілі ВАЗ 21099, за кермом якого перебував його товариш. ОСОБА_9 вказав, що поверне гроші на наступному тижні, ОСОБА_10 сказав, щоб ОСОБА_9 дав йому технічний паспорт на свій автомобіль. Коли ОСОБА_9 відмовився, то ОСОБА_10 підійшов до автомобіля та сказав товаришу ОСОБА_9, який був за кермом, вийти з автомобіля.

Коли той вийшов, ОСОБА_10 сів за кермо автомобіля та сказав ОСОБА_9, що поверне автомобіль після того, як той віддасть йому гроші. Він (ОСОБА_11) також сів в автомобіль і вони поїхали в місто, де ОСОБА_10 залишив вказаний автомобіль у свого товариша ОСОБА_6. Ніякого відношення він (ОСОБА_11) до даного автомобіля не мав. ( а. с. 53-55 т.с.№1)

Наведене ОСОБА_11 підтвердив і при відтворенні обстановки та обставин події, проведеного 28.07.2004 р. (а.с.56-57 т.с.1)

Свідок ОСОБА_12 ствердив суду, що дійсно має прізвисько «Кача» і знайомий з ОСОБА_4 близько восьми років, однак про події, які могли мати місце в 2003 р. він нічого не пам'ятає. Участі у незаконному заволодінні ОСОБА_4 автомобілем, будь коли не приймав.

Свідок ОСОБА_8, покази якого, дані в ході досудового слідства, оголошено та перепровірено в судовому засіданні, показав, що 13.12.2003 р. ОСОБА_13 за його проханням придбав в м. Києві автомобіль ВАЗ 21099 червоного кольору. Автомобіль був на транзитних номерах. Він (ОСОБА_8) вказаний автомобіль поставив на облік, отримав відповідні документи та користувався ним. Де саме та в кого ОСОБА_13 придбав автомобіль, йому не відомо. ОСОБА_13 помер в 2005 р. Ніяких питань з приводу законності придбання транспортного засобу в працівників МРЕВ ДАІ до нього не виникало. (а.с. 101-102 т.с.1)

Свідок ОСОБА_14, покази якої, дані в ході досудового слідства, оголошено та перепровірено в судовому засіданні, ствердила, що дійсно взимку 2003 р. ОСОБА_8 попросив її чоловіка - ОСОБА_13 придбати в м. Києві йому автомобіль та надав для цього кошти. ЇЇ чоловік в м. Києві придбав автомобіль ВАЗ 21099, який ОСОБА_8 поставив на облік та в подальшому користувався. В 2005 р. її чоловік трагічно загинув. ( а. с. 103-104 т.с.1)

Свідок ОСОБА_6, покази якого, дані в ході досудового слідства, оголошено та перепровірено в судовому засіданні, ствердив, що в його власності був автомобіль НОМЕР_3, червоного кольору, який фактично був придбаний за його та його брата - ОСОБА_5П, кошти. Автомобілем користувалися на підставі доручення його брат та товариш останнього - ОСОБА_7

У 2003 р. йому від брата стало відомо, що автомобілем незаконно заволоділи невідомі чоловіки і з даного приводу у 2004 р. по заяві брата була порушена кримінальна справа. Автомобіль ні брат ні ОСОБА_7 продати не могли. , т.я. доручення, яке він їм надав, це не передбачало. ( а.с. 113-115 т.с.1)

Під час проведення очної ставки 29.07.2004 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 вони підтвердили свої покази. ( а.с. 79-80 т.с.1)

Під час проведення очної ставки 29.07.2004 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_11

вони підтвердили свої покази.( а.с. 81 т.с.1)

Під час проведення очної ставки 29.07.2004 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вони підтвердили свої покази ( а.с. 82-83 т.с.1)

Під час проведення очної ставки 29.07.2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вони підтвердили свої покази ( а.с. 84 т.с.1).

Крім того, вина стверджується:

= протоколом прийняття усної заяви про скоєний злочин від 15.06.2004 р., згідно якого ОСОБА_5 вказав, що в кінці квітня 2003 р., під час розмови з ОСОБА_11 та чоловіком на прізвище «Кача» з приводу боргів, почув, як завелась його машина і обернувшись, побачив, що за кермом його автомобіля, який вже рухався, їхав ОСОБА_10. В автомобілі знаходилися ключі, техпаспорт та посвідчення водія, ліцензія. (а.с. 3 т.с.1)

= протоколом огляду місця події, проведеного 15.06.2004р., з якого вбачається, що місцем події є ділянка місцевості біля буд. 23 по 1-му провул. Раскової в м. Біла Церква. (а.с.4 т.с.1)

= заявою потерпілого ОСОБА_5 про розмір спричинених збитків від 21.07.2004 р. (а.с.35 т.с.1)

= заявою потерпілого ОСОБА_5 про відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 в звязку з відшкодуванням останнім йому в 2004 р. 3000 доларів США в якості розрахунку за автомобіль (а.с.37 т.с.1)

Згідно матеріалів ЖРЗПЗ №1733 від 18.06.2011 р. за фактом виявлення працівниками ІДПС ВДАІ у Львівській обл. автомобіля НОМЕР_4, вбачається, що згідно бази АІС «Угон» від 15.06.2004 р. автомобіль «ВАЗ-21099» перебував у розшуку і був виявлений 18.06.2011 р. працівниками ДАІ у ОСОБА_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.89-98 т.с.1)

Автомобіль ВАЗ 21099 червоного кольору, кузов ХТА 210990Р1394505 д.н.з. НОМЕР_5 1993 р.в. з майданчику Дрогобицького МРЕВ ДАІ Львівської обл. було вилучено та оглянуто (а.с.100, 107-108 т.с.1)

Зазначений автомобіль згідно протоколу огляду речових доказів від 20.12.2011 р. було оглянуто, визнано речовим доказом та долучено до справи ( а.с. 49-50 т.с.3)

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 13.01.2012 р. ринкова вартість автомобіля ВАЗ 210990 р.н. 89546ТС станом на січень 2012 р. становить 23954 грн. 50 коп. (а.с.196-202 т.с.3)

Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеної слідчим 05.01.2012 р., в порушенні кримінальної справи за фактом підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів, передбаченого ст. 358 КК України - відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину.

Таким чином, оцінюючи всі встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи та докази в їх сукупності, суд рахує, що в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4 ОСОБА_6 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом і його дії необхідно кваліфікувати за ст. 289 ч.1 КК України.

Суд рахує, що кваліфікація дій ОСОБА_4 досудовим слідством за ч.3 ст. 289 КК України з кваліфікуючими ознаками - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, та завдання великої шкоди потерпілому, не знайшла в судовому засіданні свого підтвердження.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19.12.2008 р., п.16 - «Заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб має місце у випадках, коли дві особи і більше заздалегідь, тобто до початку виконання дій, які становлять обєктивну сторону злочину, домовилися про спільне його вчинення, незалежно від того, хто з них керував цим засобом. Проте не підлягають кримінальній відповідальності за ст. 289 КК особи, які не брали участі у вилученні транспортного засобу, але після заволодіння ним винною особою здійснили поїздку на ньому».

В суді беззаперечно встановлено з показів потерпілого та свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_11, що ОСОБА_4 при заволодінні автомобілем потерпілого ОСОБА_5 діяв самостійно, інші особи, які були присутні при цьому, не втручалися в дії ОСОБА_4 і не підтримували його.

Після початку руху ОСОБА_4, до автомобіля сіли ОСОБА_11 та інша особа, що також встановлено слідством, однак яких-небудь беззаперечних доказів того, що вони діяли за попередньою змовою - слідством не здобуто і суду не надано. Сам по собі факт поїздки ОСОБА_11 та невстановленої особи на автомобілі, після заволодіння ним ОСОБА_4, не може бути беззаперечним доказом попередньої змови на вчинення вказаного злочину.

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 з приводу вказаної події був допитаний як підозрюваний 22.07.2004 р. (а.с.53-55 т.1), з ним було проведено відтворення обстановки та обставин події 28.07.2004 р. (а.с.56-57), однак обвинувачення йому за ст.289 ч.2 КК України так і не було предявлено.

Згідно постанови слідчого від 26.12.2011 р. (а.с.72-73 т.с.3) з матеріалів кримінальної справи щодо невстановлених осіб, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_6, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, матеріали виділені в окреме провадження.

Кримінальна справа за ст. 289 ч.2 КК України була порушена по факту 18.06.2004 р. (а.с.1 т.с.1), а стосовно ОСОБА_4 - лише 07.10.2011 р. (а.с.177 т.с.1).

Суду не надано будь-яких беззаперечних доказі попередньої змови ОСОБА_4 з іншими особами на вчинення інкримінованого злочину, а тому кваліфікуючу ознаку - вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб - суд рахує необхідним з обвинувачення виключити.

Крім того, згідно вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України п.17 - «відповідно до частини 2,3 ст. 289 КК та п.3 примітки до цієї статті матеріальну шкоду слід визнавати значною в разі заподіяння реальних збитків на суму від 100 до 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а великою - на суму понад 250 таких мінімумів.

При вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень п.1 ч.2 ст.22 ЦК, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша від зазначеної у п.3 примітки до ст. 289 КК, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної або великої шкоди, відсутня.

У випадках коли особа знищила транспортний засіб, яким незаконно заволоділа, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення злочину. Таким же чином треба вирішувати це питання, якщо транспортний засіб після незаконного заволодіння не знайдено».

Автомобіль, яким ОСОБА_4 незаконно заволодів, вилучений і перебуває в технічно-справному стані, не втратив своєї цінності, може і використовувався ОСОБА_8 за прямим призначенням, що стверджено відповідним заключенням товарознавчої експертизи, проведеної по справі 13.01.2012 р.

У потерпілого ОСОБА_5 немає будь-яких претензій матеріального характеру до підсудного, збитки йому повністю відшкодовані, про що мається відповідна заява..

За таких обставин, кваліфікуюча обставина - завдання великої шкоди потерпілому - під час судового слідства не знайшла свого підтвердження і суд рахує необхідним з обвинувачення її виключити.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудного, обставини справи.

ОСОБА_4 був 08.04.2009 р. засуджений Білоцерківським міським судом за ст. 189 ч. 4, 69,75 КК України до 5 р. п. волі, та звільненим від відбування покарання умовно, з іспитовим строком 3 р. (а.с.116-118 т.с.3), як особа характеризується посередньо (а.с.98 т.с.3), у скоєному розкоюється, збитки потерпілому відшкодовані. Після вчинення злочину пройшов тривалий час.

Помякшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин по справі суд не вбачає і рахує доцільним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1ст.289 КК України.

ОСОБА_4 вчинив злочин, який віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Кримінальна справа була порушена по факту 18.06.2004 р. (а.с.1 т.с.1), а стосовно ОСОБА_4 - лише 07.10.2011 р. (а.с.177 т.с.1) і цього ж дня зупинена.

31.10.2011 р. провадження по справі поновлено (а.с.180 т.с.1), цього ж дня винесено постанову про привід ОСОБА_4 (а.с.182 т.с.1), цього ж дня оголошено розшук ОСОБА_4 (а.с.184 т.с.1) і наступного дня - 01.11.2011 р. ОСОБА_4 був затриманий і з вказаного часу перебуває під вартою.

В силу ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироку законної сили минуло п'ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, яким і є злочин, передбачений ч.1 ст. 289 КК України.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, ст. 11-1 КПК України та роз'яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можна лише за наявності її згоди на закриття справи із зазначеної підстави.

ОСОБА_4 направив суду відповідну заяву.

Речові докази по справі:

- картонну коробку, в якій містяться дві пластикові пляшки ємн. 1 л. кожна, з написом "Чернігівське світле";

- картонну коробку з скляною пляшкою ємн. 0,75 л. з написом "Кагор Український";

- картонну коробку з скляною банкою ємн. 3 л.;

- поліетиленовий пакет, в якому знаходяться: жилетка в'язана, штани джинсові, реглан сірого кольору, спортивні штани, труси сімейні, два вафельні рушники; в'язана шапка чорного кольору з прорізами для очей; два тампони з плямами бурого кольору; чотири фрагменти від замку блискавка; використані медичні бинти зі слідами бурого кольору схожі на кров;

- поліетиленовий пакет в якому міститься сім предметів схожих на патрони (4-ри сірого кольору, два зеленого кольору, один червоного кольору);

які передані на зберігання в камеру схову Білоцерківського МВ ( а.с. 38,43, 45, 48, 51, 54 т.с. 3) - необхідно залишити на зберіганні в камеру схову Білоцерківського МВ до 2016 р., оскільки вони стосуються злочину, виключеного з обвинувачення ОСОБА_4

- паперовий конверт в якому міститься два металеві ключі та заламінований аркуш паперу (СВІДОЦТВО ПРО РЕЄСТРАЦІЮ ТРАНСПОРТНОГО ЗАСОБУ ІНА №543110 від 29.05.2004р.) (а.с.53 т.с.3) - повернути ОСОБА_8.

Автомобіль ВАЗ 21099 червоного кольору д.н.з.НОМЕР_5, номер кузова ХТА210990Р1394505, який долучено до справи як речовий доказ і який зберігається на майданчику Білоцерківського МВВС (а.с.50-51 т.с.3) - повернути ОСОБА_8.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 (а.с.35-36 т.с.1) відшкодовано повністю (а.с.37 т.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, ст.49, 74 КК України суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч.1 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності.

Речові докази по справі :

- картонну коробку, в якій містяться дві пластикові пляшки ємн. 1 л. кожна, з написом "Чернігівське світле"; картонну коробку з скляною пляшкою ємн. 0,75 л. з написом "Кагор Український"; картонну коробку з скляною банкою ємн. 3 л.; поліетиленовий пакет, в якому знаходяться: жилетка в'язана, штани джинсові, реглан сірого кольору, спортивні штани, труси сімейні, два вафельні рушники; в'язана шапка чорного кольору з прорізами для очей; два тампони з плямами бурого кольору; чотири фрагменти від замку блискавка; використані медичні бинти зі слідами бурого кольору схожі на кров; поліетиленовий пакет в якому міститься сім предметів схожих на патрони (4-ри сірого кольору, два зеленого кольору, один червоного кольору - залишити на зберіганні в камеру схову Білоцерківського МВ до січня 2016 р.

- паперовий конверт в якому міститься два металеві ключі та заламінований аркуш паперу (СВІДОЦТВО ПРО РЕЄСТРАЦІЮ ТРАНСПОРТНОГО ЗАСОБУ ІНА №543110 від 29.05.2004р.) , автомобіль НОМЕР_7, номер кузова ХТА210990Р1394505 - повернути ОСОБА_8.

Запобіжний захід ОСОБА_4, до набрання вироком законної сили, змінити з утримання під вартою в СІЗО ДДУ ПВП в м. Києві та Київській області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши з-під варти - з залу суду - негайно.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд всіма учасниками процесу протягом 15 діб після проголошення.

Суддя: Н. В. Бобкова