ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-2286кМ16 У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-2286КМ16 за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року, ?
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено за вказаною нормою кримінального закону, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 2000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 18000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
08 червня 2014 року, близько 00 години 40 хвилин, ОСОБА_8 поблизу 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з своєю сусідкою ОСОБА_6 , з мотивів особистої неприязні, штовхнув її рукою у грудну клітину, внаслідок чого потерпіла впала і вдарилася головою об асфальт. У подальшому засуджений, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , наніс їй кілька ударів ногами у грудну клітину, чим заподіяв тілесні ушкодження середньої тяжкості
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.
У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і м`якість призначеного покарання, порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. Як зазначає адвокат, призначаючи ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд, всупереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, не врахував як обставину, що його обтяжує, вчинення злочину щодо особи похилого віку. Крім цього, автор касаційної скарги вважає, що суд необґрунтовано врахував як обставину, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, оскільки завдану потерпілій моральну шкоду ОСОБА_8 не відшкодував.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала за необхідне задовольнити касаційну скаргу, скасувати судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Водночас, доводи представника потерпілої щодо неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про призначення покарання заслуговують на увагу.
Ухвала суду апеляційної інстанції повинна відповідати передбаченим ст. 370 КПК України вимогам законності, обґрунтованості і вмотивованості, зокрема, ґрунтуватися на об`єктивно з`ясованих обставинах, правильному застосуванні норм матеріального права, дотриманні вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а також містити належні і достатні мотиви та підстави прийнятого рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення у такій ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 69 КК України, обов`язковою умовою застосування судом вказаної норми закону про кримінальну відповідальність є наявність не лише кількох обставин, що пом`якшують покарання, а і достатніх підстав для висновку, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Лише за наявності обох зазначених умов суд, з урахуванням особи винного, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної статті або частини статті.
Наведених вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 оскаржувався в апеляційному порядку представником потерпілої з підстав м`якості покарання, призначеного засудженому із застосуванням ст. 69 КК України. Наводячи в обґрунтування своєї позиції відповідні доводи, представник потерпілої порушувала питання про скасування вироку місцевого суду у частині призначення покарання, ухвалення апеляційним судом свого вироку та призначення ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України (т. 2, а. к. п. 49-50).
Всупереч вимогам ст. 419 КПК України, зазначених доводів апеляційний суд належним чином не перевірив і не дав на них вичерпних відповідей, які б ґрунтувалися на вимогах закону про кримінальну відповідальність і матеріалах кримінального провадження. Натомість, суд апеляційної інстанції обмежився переліченням обставин, врахованих місцевим судом, та формальною вказівкою про відповідність призначеного покарання вимогам ст. 65 КК України.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_8 покарання із застосування ст. 69 КК України, апеляційний суд врахував як обставини, що його пом`якшують, щире каяття обвинуваченого, повне добровільне відшкодування матеріальної шкоди, а також дані про особу засудженого притягнення до кримінальної відповідальності вперше, наявність на утриманні дружини та неповнолітньої дитини.
Однак, суд не навів обґрунтування яким чином зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як того вимагає закон про кримінальну відповідальність при призначенні більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Крім цього, дійшовши висновку про відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд безпідставно не врахував, що кримінальне правопорушення вчинене щодо особи похилого віку, оскільки на момент скоєння кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилося 64 роки (т. 1, а. к. п. 27).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 67 КК України та роз`ясненнями, наведеними у п. п. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», названа обставина підлягає обов`язковому врахуванню судом при призначенні покарання як така, що його обтяжує, незалежно від зазначення чи незазначення її в обвинувальному акті.

Крім цього, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося та обставина, що, у відповідності до положень ст. 53 КК України, при застосуванні покарання у виді штрафу виміром розміру такого покарання є неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Недотримання апеляційним судом вимог п.16 ст.7, ст. ст. 370, 419 КПК України перешкодили ухваленню законного й обґрунтованого судового рішення, в зв`язку з чим ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі представника потерпілої, та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

5-2286кМ16 У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(Резолютивна частина)
07 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-2286КМ16 за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Одеської областівід 16 квітня 2015 року

Керуючись ст. ст. 376, 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено учасникам судового провадження 08 липня 2016 року о 9-й годині.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3