АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006821, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у виді позбавлення волі і застосовано до нього примусовий захід виховного характеру та передано під нагляд батькові ОСОБА_7 строком на один рік.
Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 289 КК України, за таких обставин.
Як визнав встановленим суд першої інстанції у вироку, ОСОБА_9 , разом з наглядно знайомим ОСОБА_10 , 10 травня 2015 року приблизно о 18 годині 20 хвилин перебували на території гаражного кооперативу, що розташований за адресою: м. Київ, вул., Березняківська, 27, де займалися ремонтом автомобіля «ВA3 2106». ОСОБА_9 побачив, що біля одного із гаражних боксів припарковано автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер Прадо», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить TOB «К.А.Н. Девелолопмент», і перебуває у користуванні ОСОБА_11 , та вирішив подивитись чи є в ньому власник. Коли ОСОБА_9 підійшов до вищевказаного автомобіля, то виявив, що у ньому відчинені ліві передні водійські двері, але всередині нікого немає. Відчинивши дверцята повністю, він оглянув салон автомобіля та побачив, що всередині знаходяться автомобільні ключі. Після чого, ОСОБА_9 відійшов від автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер Прадо», д.н.з. НОМЕР_2 , зачинивши при цьому повністю двері.
Приблизно через 10 хвилин цього ж дня, ОСОБА_9 знову повернувся до вищевказаного автомобіля, та вирішив проїхати до автомобіля «ВАЗ 2106», з метою завести його. При цьому, ОСОБА_9 , усвідомлюючи свої протиправні дії, та розуміючи, що діє без дозволу власника, відчинив передні ліві двері, сів за кермо автомобіля «Тойота Ленд Крузер Прадо», д.н.з. НОМЕР_1 , взяв ключі, які знаходились у підлокітнику автомобіля, вставив в замок запалювання, запустив двигун автомобіля та почав рух на ньому по території гаражного кооперативу, тобто незаконно заволодів транспортним засобом. Проїхавши кілька метрів, ОСОБА_9 вирішив повернути автомобіль та припаркував його на тому ж самому місці, а з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Не погодившись з вищевказаним вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 07 липня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України.
Апелянт зазначав, що судом першої інстанції не було надано оцінку показанням обвинуваченого та тим обставинам, що кримінальним правопорушенням не заподіяно збитків, у потерпілого до обвинуваченого відсутні претензії, обвинувачений добровільно повернув транспортний засіб і заявив про кримінальне правопорушення компетентним органам. Не врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, та не застосував положення ч. 4 ст. 289 КК України, ст. 284 КПК України, які підлягали застосуванню.
Інші сторони кримінального провадження вирок суду у апеляційному порядку не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, його законного представника та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні докази і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч. 3, 4 ст. 371 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. Ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу з нарадчої кімнати. Ухвали, постановлені в судовому засіданні, оголошуються негайно після їх постановлення.
Проголошення судового рішення є обов`язковою складовою судового провадження.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового провадження, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засідання 07 червня 2016 року подав клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КПК України, та закриття кримінального провадження /том 2, а.с. 67-69/.
З наявного у матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання убачається, що 07 червня 2016 року головуючим суддею було розглянуто вказане клопотання з видаленням о 09 год. 53 хв. до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати, 07 червня 2016 року о 10 год. 26 хв. головуючий суддя проголосив ухвалу, та роз`яснив її суть /том 2, а.с. 78/.
Вказане підтверджується і долученим до матеріалів кримінального провадження технічним носієм інформації у вигляді СD - диску з зафіксованим на ньому перебігом судового засідання, що відбулось 07 червня 2016 року, у відповідності до якого, головуючий суддя після виходу з нарадчої кімнати проголосив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
Разом з тим, у матеріалах справи відсутня ухвала у письмовому друкованому вигляді про вирішення клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КПК України.
Розглянувши клопотання сторони кримінального провадження про звільнення особи від кримінальної відповідальності з виходом до нарадчої кімнати, головуючий суддя проголосив прийняте рішення, однак до матеріалів справи його не долучив.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для скасування вироку суду, з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на порушення судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 496 КПК України, у відповідності до яких, про час і місце судового розгляду за участю неповнолітнього обвинуваченого суд повідомляє відповідну службу у справах дітей та уповноважений підрозділ органів Національної поліції. Суд має право також викликати в судове засідання представників цих установ.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, про судовий розгляд за участю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 представники цих установ судом першої інстанції не були повідомлені.
У відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Викладені в апеляційній скарзі доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України, підлягають ретельній перевірці судом першої інстанції під час судового розгляду, оскільки вони мають значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3