Номер провадження:1-м/521/76/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача, затриманого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гергер, Республіки Туреччина, турок, громадянина Республіки Туреччини, з середньою освітою, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше на території України не судимого, оголошеного в міжнародний розшук за вчинення на території респ. Туреччини злочину, передбаченого ст. 197/1, ст.ст.448, 51/1, 59/1, 31, 33 КК Республыки Туреччини -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання вбачається, що 07.07.2016 співробітниками ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розшукується компетентними органами Республіки Туреченна для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених за ст. ст. 13/1, 197/1, 448 Кримінального кодексу Республіки Туреччини.

06.12.1999 вироком 1-го Вищого кримінального суду м. Адани ОСОБА_7 засуджено до 15 років позбавлення волі.

22.12.2011 року Республіканською прокуратурою м. Кастамону видано ордер на арешт ОСОБА_7 для виконання вироку суду м. Кастамону у вигляді 4 років позбавлення волі.

Республіканською генпрокуратурою м. Адани надано ордер на арешт ОСОБА_7 для виконання вироку 1-го Вищого кримінального суду м. Адани у вигляді 15 років позбавлення волі.

08.02.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_5 застосовано екстрадиційний арешт.

27.05.2016 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

01.07.2016 з Генеральної прокуратури Республіки Туреччини до Міністерства юстиції України надійшли запити про видачу ОСОБА_7 до Республіки Туреччини для притягнення його до кримінальної відповідальності.

У своєму клопотанні прокурор просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для фактичної передачі компетентним органам Республіки Туреччина для виконання рішення суду.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Затриманий підтримав думку свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, за зазначеними підставами.

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, пояснення затриманого та думку захисника-адвоката, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 584 КПК України, разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:

1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України;

2) документи про громадянство особи;

3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.

Суддя вважає, що прокурором не надано до суду достатніх даних, яки б вказували на необхідність застосування до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, при вирішенні питання про застосування ектрадиційного арешту слідчий суддя повинен керуватися вимогами Глави 18 КПК. Діючим законодавством передбачено, що при обранні міри запобіжного заходу, обов`язково повинно враховуватися, що запобіжні заходи обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовану ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених ст. 177 КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при цьому перелік ризиків не підлягає розширеному тлумаченню.

Статтею 184 КПК України передбачено, що клопотання про обрання запобіжного заходу, крім інших вимог повинно містити: посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, відповідно до вимог КПК у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України зобов`язаний врахувати всі обставини передбачені ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, перелічені у вищевказаній ст. 184 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає надто суворим застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт), виходячи з наступних обставин.

Обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення його видачі, слідчий суддя не може погодитись з цими доводами, виходячи з наступних обставин.

Як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 був об`явлений у міжнародний розшук, однак він легально перетнув кордон України за власними документами, що свідчить про те, що він не збирався переховуватися від органів правосуддя, з метою ухилення від екстрадиції.

З доданих у судовому засіданні документів вбачається, що він має постійне місце мешкання у м. Одесі.

Прокурором не наведено даних про те, що існує реальна загроза перешкоджанню ним виконанню запиту компетентного органу іноземної держави, у вигляді переховування затриманого від виконання вироку суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, а також ст. ст. 541, 584 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання В.о. керівнику Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Копію ухвали направити до Одеської установи покарань УДПтС в Одеській області № 21.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1