Березівський районний суд Одеської області
12.07.2016
Справа № 494/736/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року Березівський районний суд Одеської області у складі
судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Болград
Одеської області, українки, громадянки України, з н/середньою освітою, не заміжньої,
не працюючої, інваліда 2 групи, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1 , не судимої,
ВСТАНОВИВ:
До Березівського районного суду Одеської області надійшло клопотання про застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .
Згідно до клопотання, 15.02.2016 року о 16.25 ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння , знаходилась на АДРЕСА_2 , де на той час знаходилась малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та розмовляла по телефону. У ОСОБА_5 виник умисел на відкрите викрадення телефону ОСОБА_6 . Скориставшись тим, що ОСОБА_6 не може вчинити їй опір, так як є малолітньою особою, діючи умисно, з корисних мотивів , відкрито, у присутності потерпілої , застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилось у тому, що вона своєю правою рукою здушила шию малолітньої ОСОБА_6 , а лівою рукою вихватила з руки мобільний телефон марки «Microsoft» б/у, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2399 гривень з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 гривень і втекла, усвідомлюючи при цьому що потерпіла розуміє протиправний характер здійснених нею дій і сприймає їх як злочинні.
Потерпіла ОСОБА_6 розуміла протиправний характер здійснених ОСОБА_5 дій і сприймала їх як злочинні, вона кричала їй навздогін, прохала повернути мобільний телефон, однак не мала змоги їй протистояти та бігти за нею в силу малолітства, однак остання не реагувала на її прохання.
Згідно до висновку судово-медичної експертизи № 8- Э від 16.02.2016 року у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна підборіддя, забою гортані.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою визнала повністю, фактичні обставини не оспорювала , просила застосувати до неї примусові заходи медичного характеру, так як вона хворіє.
Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, вчинені ОСОБА_5 дії по відкритому викрадання чужого майна , поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої не оспорював.
Представник малолітньої ОСОБА_7 просила застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру та помістити її до лікарні, так як хвилюється за свою малолітню дочку.
Зі згоди учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і справа розглядається у порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розумію зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином встановлено достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння , яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відкритому викраденні чужого майна ( грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 59 від 24.05.2016 року виявлені у ОСОБА_5 психічні розлади за глибиною інтелектуального недорозвинення та ступенем емоційно-вольових порушень були такі, що позбавляли її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними., за своїм психічним станом ( рівнем розумової відсталості, відсутністю контролю над своїми емоціями, імпульсами та поведінковими реакціями), ОСОБА_5 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний закладу з посиленим наглядом - КУ Миколаївська обласна психіатрична лікарня № 2, с. Сапетня.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив суд застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підтримав, просив суд задовольнити клопотання.
Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 просила застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши надані докази судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру , передбачених Законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Згідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 59 від 24.05.2016 року виявлені у ОСОБА_5 психічні розлади за глибиною інтелектуального недорозвинення та ступенем емоційно-вольових порушень були такі, що позбавляли її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У відповідності до вимог ст.ст..511,512 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування.
Сукупність наведених доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_5 ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України , але висновком судово-психіатричної експертизи № 59 від 24.05.2016 року ОСОБА_9 потребує примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний заклад з посиленим
Відповідно до ст.92 КК України примусовими закладами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також забезпечення вчинення нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно п.1 ст.93 КК України , примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили суспільно-небезпечне діяння.
За таких обставин відносно ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом - КУ Миколаївська обласна психіатрична лікарня № 2, с. Сатепня.
Керуючись ст.ст.512-512/3, 516 КПК України, ст.ст.92-94 КК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.186 КК України примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом КУ Миколаївська обласна психіатрична лікарня №2, с. Сапетня.
Речові докази вважати повернутими потерпілій.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом
30 днів з моменту її проголошення.
СУДДЯ ОСОБА_10