Справа №451/436/16-к
Провадження № 1-кп/451/74/16
ВИРОК
іменем України
27 квітня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Радехів обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000367 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не депутата, не працюючого, одруженого, з середньою спеціальною освітою, інваліда третьої групи, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , згідно розпорядження Павлівського сільського голови №63/к від 01.11.2013 року, перебуваючи на посаді директора Павлівського комунального підприємства, будучи службовою особою, на яку згідно посадових обов`язків, які затверджені розпорядженням Павлівського сільського голови №63/к від 01.11.2013 року, покладено організацію роботи з планування, обліку та звітності за всіма розділами господарсько-фінансової діяльності житлового підприємства (організації), порушив встановлений законом порядок і правила вилучення (видобування) корисних копалин та вимоги ст.ст.44,48,49 Водного Кодексу України, згідно яких суб`єкт господарювання мав би здійснювати спеціальне водокористування для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, та інших державних і громадських потреб лише за наявності дозволу.

Всупереч вимогам ст.ст.44,48,49 Водного Кодексу України, Павлівське комунальне підприємство здійснювало свою діяльність без дозволу на спеціальне водокористування, в термін з 09.11.2013 року по 06.10.2014 року, а також здійснювало самовільне використання водних ресурсів та згідно довідки №198 від 21.09.2015 року Павлівським комунальним підприємством з 09.11.2013 року по 06.10.2014 року використано води 54,5 тисяч метрів кубічних.

18 квітня 2016 року між прокурором Радехівської місцевої прокуратури Львівської області та підозрюваним у кримінальному провадженні №0000367 ОСОБА_5 , у порядку, передбаченому ст.472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості і така була предметом дослідження у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до умов даної угоди сторони кримінального провадження дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 .

Також, сторони дійшли до взаєморозуміння, що підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі повідомленої йому підозри у судовому провадженні.

Окрім цього, між сторонами кримінального провадження досягнуто згоди, що підозрюваний ОСОБА_5 має понести покарання за ч.2 ст.240 КК України, у виді обмеження волі на строк один рік з подальшим звільненням його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку терміном на один рік та з покладенням на підозрюваного обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

На підставі ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 клопотав щодо затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої в ній міри покарання. При цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Прокурор в судовому засіданні, зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, а тому вважає за можливе затвердити дану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в такій міру покарання.

Також і захисник просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджену в ній міру покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та інтересам суспільства і, такі не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.240 КК України, відповідно до ст.12 КК України, належить до злочину середньої тяжкості.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, процесуальні витрати та речові докази, відсутні.

Керуючись ст.ст.314,368-371,373,374,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 18 квітня 2016 року між прокурором Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000367 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та призначити йому узгоджене угодою від 18 квітня 2016 року про визнання винуватості покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1