Кримінальне провадження №1-кп/760/97/16
Справа № 760/7826/15-к

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10
провівши відкрите судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.14, ч.1 ст.258, ч.2 ст.15 ч.1 ст.263. ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 263-1 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.263 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 19.08.2014 р.,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з додатками у даному кримінальному провадженні надійшов до Солом`янського районного суду м. Києва 17 квітня 2015 року.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2016 р. включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку … з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
А відповідно до абз.2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор просив продовжити термін перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначивши, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, може ухилитися від суду, а тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали.
Захисники та обвинувачені проти продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували.
Так, захисник ОСОБА_4 зазначив, що ризики відсутні, зазначив, що крім ст. 258 КК України, ОСОБА_7 обвинувачується ще й по іншим статтям, по яким можуть бути застосовані інші запобіжні заходи, а тому просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з можливістю носіння електронного браслету.
Захисник ОСОБА_5 думку захисника ОСОБА_4 підтримала, зазначивши, що ризики відсутні, а тому підстави для тримання ОСОБА_7 під вартою також відсутні. Захисник ОСОБА_6 приєднався до думки інших захисників.
Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про відсутність ризиків та будь-яких інших підстав тримання його під вартою. Інші обвинувачені його думку підтримали.
Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисників, дослідивши матеріали справи та враховуючи наявність обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення в якому обвинувачуються ОСОБА_7 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті, дають достатні підстави суду вважати, що ризики, зазначені в ухвалі суду від 16.09.2015 р. та передбачені ст. 177 КПК України на даний момент не зменшилися, а саме: обвинувачений і досі може переховуватися від суду, вплинути на інших обвинувачених, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження, а застосування більш м`якого запобіжного заходу в силу вимог ч. 5 ст. 176 КПК України є неможливою.
Виходячи із змісту ч.5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтею 258 Кримінального кодексу України. А тому суд в силу Закону не може змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою. Скасування запобіжного заходу, враховуючи наявні ризики, також є неможливим.
Судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, вік та стан здоров`я, репутацію обвинуваченого. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 258 КПК України, є тяжким та пов`язаним з небезпекою для життя та здоров`я людей.
Суд не погоджується з думкою захисника ОСОБА_4 про те, що обвинуваченому можна обрати інший запобіжний захід, з огляду на те, що відносно осіб, які обвинувачуються по ст.ст. 263 та 263-1 КК України, можуть бути застосовані запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, оскільки, як вже зазначалося раніше, запобіжний захід обирається не по кожній інкримінованій статті окремо, а в залежності від пред`явленого обвинувачення в цілому та в залежності від наявних ризиків.
Враховуючи те, що з моменту винесення попередньої ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , фактичні обставини провадження не змінилися, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому не встановлено.
Оскільки строк перебування під вартою обвинуваченого закінчується 21 червня 2016 р., суд вважає за необхідне з метою забезпечення кримінального провадження продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на два місяці.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 199, 331 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.1 ст.258, ч.2 ст.15 ч.1 ст.263. ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України до 20 серпня 2016 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1