Справа № 461/4503/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/573/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні скарги захисника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на постанову слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 06 червня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000428 від 29 вересня 2015 року.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що на підставі отриманих в ході досудового розслідування даних слідчим прийнято законне рішення про закриття кримінального провадження, доводи адвоката ОСОБА_8 щодо незаконності прийнятого рішення про закриття кримінального провадження не знайшли свого підтвердження та спростовані матеріалами кримінального провадження, в тому числі висновками експертиз, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчий не забезпечив ефективного розслідування у кримінальному провадженні №0000428. Проведене ним досудове слідство не було ретельним безстороннім і сумлінним, тобто слідчий не вжив всіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину, а також необхідних процесуальних дій.

Просить скасувати як ухвалу слідчого судді від 12 серпня 2016 року, так і постанову слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 06 червня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000428 від 29 вересня 2015 року.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на подачу апеляційної скарги, мотивуючи тим, що повний текст ухвали слідчого судді був виготовлений та проголошений значно пізніше, а його копію він отримав лише 16 серпня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, міркування прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, дослідивши матеріали справи, кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , слідчий суддя правильно вказав, що дослідивши матеріали кримінального провадження №0000428 від 29 вересня 2015 року, на підставі отриманих в ході досудового розслідування даних, в тому числі висновками експертиз, слідчим прийнято законне рішення про закриття вказаного кримінального провадження

Так, 29.09.2015 року слідчим СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.09.2015 року приблизно о 21:50 год. на ділянці дороги сполученням «Київ-Чоп» неподалік повороту на с. Убині Камянка - Бузького району за участю сідлового тягача «DAF XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_10 та пішохода ОСОБА_11 , та в результаті якої останній загинув.

Під час проведення досудового розслідування слідчим допитано водія ОСОБА_10 , який пояснив, що 29.09.2015 року приблизно о 20.30-20.40 годині він разом із своїм напарником водієм ОСОБА_12 на автосоставі рухались автодорогою сполученням Київ-Чоп з м. Львова в напрямку м. Києва. В той день була суха погода, дорожнє покриття було сухим, автосостав був у технічно справному стані, завантаженість напівпричіпа приблизно 12т. ОСОБА_13 в той час знаходився в спальному відділені кабіни тягача. Була нічна пора доби, дорога якою він їхав не освітлювалась. Наближаючись до с. Банюнин, Камянка-Бузького району, повороту на с. Убині. Він вів автосостав зі швидкістю приблизно 60 км/год., дорожнє покриття мало по одній смузі для руху в кожному напрямку. Було увімкнене ближнє світло фар. Рухаючись у вказаному напрямку він у світлі фар помітив як по правову по ходу його руху узбіччю рухається пішохід, він в свою чергу продовжував рух. Раптово він помітив як вказаний пішохід в швидкому темпі різко змінив свій напрямок руху з права на ліво по ходу його руху, тим самим вибіг на його смугу руху. Побачивши це він одразу ж застосував екстрене гальмування, але наїзду уникнути йому не вдалось і автосостав своєю правою передньою частиною здійснив наїзд на вказаного пішохода. Зупинивши через деяку відстань автосостав, він вийшов з кабіни і помітив, що на правому по ходу його руху узбіччі лежало тіло невідомого йому чоловіка. ОСОБА_13 одразу ж викликав карету швидкої допомоги, яка констатувала смерть вказаного пішохода.

Допитаний як свідок ОСОБА_12 пояснив, що 28.09.2015 року приблизно о 20.30-20.40 годині він разом із своїм напарником водієм ОСОБА_10 на автосоставі рухались автодорогою сполученням Київ-Чоп з м. Львова в напрямку м. Києва. Він знаходився в спальному відділені кабіни тягача, за дорожньою обстановкою не слідкував, а тому обставин скоєння наїзду не бачив. Разом з тим, він в один момент раптово відчув удар в передню частину тягача. Одразу після цього ОСОБА_14 застосував гальмування і через деякий час екстрено загальмував. Зупинивши вони помітили, що на правому по ходу їх руху узбіччі лежало тіло невідомого їм чоловіка.

Органом досудового розслідування також було встановлено свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що 28.09.2015 року він на своєму власному автосоставі у складі сідлового тягача DAF та напівпричепа рухався автодорогою сполученням Київ-Чоп у напрямку м. Київ. Була нічна пора доби, асфальтне покриття було сухим, опадів не було, попереду його автосостава рухався ще один автосостав у складі сідлового тягача DAF та напівпричепа. Швидкість його автосостава була приблизно 60-65 км/год, з такою самою швидкістю рухався автосостав попереду. Наближаючись до с. Банюнин, Кам`янка-Бузького району він раптово почув удар і звук гальм, автосостав, який рухався попереду почав різко гальмувати, він в свою чергу включив лівий поворот, здійснив маневр обгону і поїхав далі. На скільки він зрозумів вказаний автосостав під керуванням невідомого йому водія здійснив наїзд на пішохода. Як саме рухався пішохід до ДТП йому не відомо, так як він не бачив.

Інших очевидців ДТП органом досудового розслідування не встановлено.

З метою уточнень показань на місці пригоди 24.11.2015 року із водієм ОСОБА_10 проведено слідчий експеримент, під час якого він детально розказав про механізм вчинення ДТП та з його показань встановлено, що видимість пішохода з робочого місця водія наступає за 47,2 м., а відстань яку подолав пішохід з момент зміни напрямку руху ( виходу на проїзну частину дороги) до наїзду становить 2,1 м. за час 1,25 с.

Вказана слідча дія була проведена із дотримання вимог кримінального-процесуального закону, зауважень до її проведення від учасників не надходило.

На підставі зібраних доказів слідчим для встановлення обставин та механізму ДТП призначалася автотехнічна експертиза, висновком якої № 1129 від 29.03.2016 року встановлено, що у заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_10 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.2; 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій із заданого слідчим моменту виникнення небезпеки для руху повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, відстані). Повний зупинний шлях сідлового тягача «DAF XF 95.480» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа «SCHMITZ SKO 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 у задані дорожній ситуації міг складати величину: при швидкості 60 км/год - біля 68,7 м; при швидкості 75 км/год - 95,5 м., а видимість пішохода становить 43 м.

Таким чином, при заданих вихідних даних водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, як при швидкості 60 км/год., так і при швидкості 75 км/год (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі).

З огляду на викладене, експерти прийшли до висновку, що причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт виходу пішохода на смугу руху сідлового тягача «DAF XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на такій віддалі до останнього, яка вже була недостатньою для уникнення наїзду.

В подальшому, з урахуванням доводів адвоката ОСОБА_8 слідчим призначено автотехнічну експертизу для встановлення причин ДТП. Відповідно до висновку експерта № 1834 від 24.05.2016 року встановлено, що при заданих вихідних даних у даній дорожній ситуації небезпека для руху водієві ОСОБА_10 , з технічної точки зору, могла виникнути з моменту, коли пішохід, змінивши напрямок свого руху, з правого узбіччя почав рухатися у бік смуги руху вантажного автопоїзда під керуванням вказаного водія. У момент вказаної зміни пішоходом напрямку свого руху вантажний автопоїзд під керуванням водія ОСОБА_10 міг знаходитися на віддалі біля 26 м до місця наїзду (якщо виходити зі швидкості руху вказаного транспортного засобу 75км/год) або біля 20,8м (якщо виходити зі швидкості руху вантажного автопоїзда 60км/год). При заданих вихідних даний водій ОСОБА_10 з моменту, коли пішохід з правого узбіччя почав рухатися у бік смуги руху вантажного автопоїзда не мав технічної можливості уникнути скоєння наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування (при цьому з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту наїзду водій міг навіть і не встигнути привести у дію гальма свого транспортного засобу).

Таким чином, вищевказана експертиза підтвердила висновки експертизи № 1129 від 29.03.2016 року про те, що причиною ДТП є факт виходу пішохода на смугу руху сідлового тягача на такій віддалі до останнього, яка вже була недостатньою для уникнення наїзду. Більше того експерти прийшли до висновку, що водій сідлового тягача міг навіть не встигнути привести в дію гальма свого транспортного засобу.

Висновком транспортно-трасологічної експертизи № 4077 від 25.11.2015 року встановлено, що місце наїзду автосостава у складі сідлового тягача «DAF XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на пішохода ОСОБА_11 знаходиться на краю правої смуги руху (смуга руху автопоїзда), виходячи з напрямку в сторону м. Київ, на віддалі біля 0,7 м від правого узбіччя в місці, яке дещо передує розміщенню початку осипу осколків скла та уламків пластмаси.

Відповідно до п. 4.10 ПДР України пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та учасників руху та раптово виходити, вибігати на проїзну частину.

При оцінці дій пішохода ОСОБА_11 враховано, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 72/2015 від 29.10.2015 року в крові трупа виявлено 2,93% (проміле), в сечі 4,90 % (проміле). Вказана концентрація етилового спирту в крові відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Провівши досудове розслідування, слідчий дійшов до висновку про те, що кримінальне провадження № 0000428 від 29.09.2015 року підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_8 про зникнення слідів злочину з транспортного засобу учасника ДТП шляхом передачі його власнику на зберігання, то ці доводи є безпідставними, оскільки експертами транспортний засіб - сідловий тягач «DAF XF 95.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , оглядався і досліджувався, що зазначено у висновках автотехнічної експертизи № 3615 від 20.10.2015 року та транспортно-трасологічної № 4077 від 25.11.2015 року.

Покликання адвоката ОСОБА_8 на те, що не встановлено фахової підготовки водія ОСОБА_10 є безпідставними, оскільки встановлено, що стаж водіння останнього складає більше 15 років.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження також слідчий суддя, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про те, що показання свідка ОСОБА_12 узгоджуються із іншими зібраними органом досудового розслідування доказами, а тому твердження скаржника про неможливість їх врахування, як доказ, є надуманими.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000428 від 29.09.2015 року, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, належним чином перевірив матеріали справи, порядок проведення досудового розслідування, мотиви закриття кримінального провадження та прийшов до правильного та обгрунтованого висновку про те, що на підставі отриманих в ході досудового розслідування даних, слідчим прийнято законне рішення про закриття вказаного кримінального провадження, доводи адвоката ОСОБА_8 щодо незаконності прийнятого рішення про закриття кримінального провадження не знайшли свого підтвердження та спростовані матеріалами кримінального провадження, в тому числі вищевикладеними висновками експертиз.

Щодо мотивів, викладених в апеляційні скарзі представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , про те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки слідчий суддя не дослідив усіх обставин справи, не усунув помилки, допущені слідчим, то такі не підлягають до задоволення та вважаються колегією суддів безпідставними.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому відмовляє представнику потерпілої ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на постанову слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 06 червня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000428 від 29 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: