Ухвала
іменем україни

14 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу першого заступника прокурора Волинської області на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із судовим рішенням, ухваленим щодо ОСОБА_4 , через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати його та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає незаконним застосування до засудженого ст. 69 КК України, що призвело до призначення занадто м`якого покарання. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без зміни вирок міськрайонного суду в частині призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України не в повній мірі врахував дані про особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, але на шлях виправлення не став, що свідчить про його стійку схильність до скоєння кримінальних правопорушень. При цьому прокурор вважає, що суд не вказав, яким чином зазначені пом`якшуючі обставини знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 1 рік;
- за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на строк 2 роки..
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 01 липня 2015 року приблизно о 13.00 год. з гаражного приміщення на території домогосподарства АДРЕСА_2 повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав інструменти потерпілого ОСОБА_5 , спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 2130 грн.

Після цього, 12 липня 2015 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з загального коридору першого поверху будинку АДРЕСА_3 повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав дитячий велосипед потерпілої ОСОБА_6 , спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 480 грн.

Крім того, він же 21 липня 2015 року приблизно о 17.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, між будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 повторно, відкрито викрав з кишені потерпілого ОСОБА_7 100 грн.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, вивчивши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його діянь за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України в касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги про неправильне застосування положень ст. 69 КК України відносно засудженого, що призвело до призначення м`якого покарання та порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно з мотивувальної частини вироку, при призначенні засудженому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та дані про його особу, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, частково відшкодував завдану шкоду, має постійне місце проживання. При цьому суд врахував думку потерпілих, які жодних претензій до ОСОБА_4 не мають та не наполягали на суворому покаранні, а також стан здоров`я засудженого, який хворіє на ряд тяжких хвороб. Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку та у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора, в тому числі й щодо незаконності застосування положень ст. 69 КК України, аналогічних доводам його касаційної скарги, судом апеляційної інстанції наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для задоволення касаційної скарги немає та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурораслід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити прокурору у відкритті провадження за його касаційною скаргою на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3