ЄУН 331/2712/16-к
Провадження № 1-кп/331/196/2016
2016 рік
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня технічна, одруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює підприємцем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

Встановив:

22.11.2015 року о 17 годині 45 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO» державний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вулиці Запорізької, рухаючись з боку вулиці Набережної магістралі в напрямку вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі.

В цей же час пішохід похилого віку ОСОБА_6 1930 року народження, знаходячись в районі будинку № 9 по вулиці Запорізькій в місті Запоріжжі, почала перетинати проїжджу частину вулиці Запорізької, рухаючись зліва направо за напрямком руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу.

Водій Сімашкеич, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на який вийшла пішохід ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог п. 18.1. правил дорожнього руху України, де сказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разу потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», проявив злочинну недбалість до дорожньої обстановки та поставивши під загрозу життя та здоров`я інших учасників руху, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_6 та продовжив рух.

В результаті, водій ОСОБА_5 допустив наїзд лівою бічною частиною кузову керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_6 .

В ході дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, від яких померла під наглядом лікарів 29.11.2015 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 4973 від 03.01.2016 року, причиною смерті ОСОБА_6 є закрита тупа травма голови, тулубу та кінцівок з крововиливом під м`які мозкові оболонки, множинними переломами ребер по різним лініям, з відкритими відламковими переломами пальців лівої стопи, обширною скальпованою раною на передній поверхні лівої стопи з розмноженням м`яких тканин та відшаруванням шкіри у вигляді «панчохи» до гомілковостопного суглобу, яка ускладнилась розвитком поліорганної неостаточності та жирової емболії судин малого кругу кровообігу.

Тілесні ушкодження ОСОБА_6 є прижиттєвими, виникли незадовго до надходження в стаціонар, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку привели до смерті.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи № 711/15 від 25.12.2015 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації у діях водія ОСОБА_5 є невідповідність вимогам п.18.1. правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю та пояснив, що цей випадок стався у темний час доби, дорога була не освітлена. Перед пішохідним переходом він призупинився, нікого не побачив та продовжив рух. Коли він повернув голову ліворуч, то на близькій відстані побачив пішохода, та сталося зіткнення. Він одразу ж зупинився. Жінка лежала біля його лівого заднього колеса. Він викликав швидку допомогу. На теперішній час він добровільно виплатив потерпілому 13000 гривень.
Враховуючи, що учасники судового процесу не заперечували, суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, у тому числі і обвинуваченим ОСОБА_5 .
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Обставин, обтяжуючих відповідальність обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно зі ст. 12 КК України до категорії необережних тяжких злочинів, особу обвинуваченого: вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у скоєнні злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, обставини справи: шкода відшкодована, та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.
Вирішуючи питання про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд приходить до висновку про недоцільність застосування такого додаткового покарання, виходячи з того, що ОСОБА_5 має 21 рік водійського стажу і за цей період у нього не було порушень правил дорожнього руху; дорожньо-транспортна пригода відбулась у темний час на неосвітленій ділянці дороги; ОСОБА_5 за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, є єдиним працюючим у родині, автомобіль використовує як засіб одержання доходу, добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, потерпілий не наполягає на суворому покаранні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
Засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі 3 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1