В И Р О К
іменем України
"24" грудня 2015 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

14.07.2014 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

06.07.2015 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України остаточно до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02.11.2015 року, приблизно о 17-20 годині, ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці громадського транспорту, а саме автобусу №46, на станції метро «Лівобережна», розташованій по вул.М.Раскової,1-А, в м.Києві, помітив в жіночій сумці у раніше незнайомої ОСОБА_4 гаманець, та в цей момент у нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_5 знаходячись на зупинці громадського транспорту, а саме автобусу №46 на станції метро «Лівобережна», розташованій по вул.М.Раскової, 1-А, в м.Києві, підійшов до ОСОБА_4 , яка в цей час заходила до автобусу, та, впевнившись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись тим, що при вході до автобусу було скупчення людей, діючи непомітно для оточуючих, з жіночої сумки, яка знаходилася у ОСОБА_4 в руках, таємно викрав особисте майно, яке належить останній, а саме: гаманець, вартістю 80 гривень, в якому знаходились: грошові кошти в сумі 466 гривень; гроші кошти в сумі 3 долари США, що по курсу Національного Банку України станом на 02.11.2015 року становить 68 гривень 97 копійок; срібний ланцюжок, вартістю 440 гривень; дві кредитні картки «Приват Банку», на ім`я ОСОБА_4 , які матеріальної цінності не представляють, дискотні картки різних магазинів в кількості 6 штук, які матеріальної цінності не представляють; чернетки та чеки про здійснення покупок, які матеріальної цінності не представляють, а всього на загальну суму 1054 гривні 97 копійок, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 на вказану суму.

Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, однак невдовзі був затриманий працівниками міліції та викрадене майно у нього було вилучено.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно 02.11.2015 року, приблизно о 17-20 годині, знаходячись на зупинці громадського транспорту, а саме автобусу №46, на станції метро «Лівобережна» по вул.М.Раскової в м.Києві він підійшов до ОСОБА_4 , яка в цей час заходила до автобусу, та, впевнившись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись тим, що при вході до автобусу було велике скупчення людей, діючи непомітно, з жіночої сумки таємно викрав гаманець, після чого з місця вчинення злочину зник. Через деякий час він був затриманий співробітниками міліції, які вилучили у нього вкрадений гаманець з вказаним майном. Протиправні діяння, які ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. В даний час він проживає разом зі своєю сім`єю у м.Харкові. З вересня 2015 року він тимчасово жив у м.Києві, де перебував на заробітках.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 02.11.2015 року вона сідала в автобус №46 на зупинці громадського транспорту на станції метро «Лівобережна» по вул.М.Раскової, де було велике скупчення людей. Проїхавши одну зупинку, вона виявила пропажу гаманця, який знаходився в її жіночій сумочці. Приблизно через 30 хвилин їй зателефонували співробітники міліції та повідомили, що її гаманець знайдено, після чого вона приїхала до райуправління міліції, де їй повернули все викрадене майно. Вона просить суд покарати обвинуваченого на розсуд суду.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, думку потерпілої, дані, що характеризують особу винного, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, перебуває у розшуку за вчинення іншого злочину у м.Харкові, посередньо характеризується, має на утриманні малолітню дитину, на спецобліках у нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено декілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_5 в період невідбутого покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06.07.2015 року, суд вважає за необхідне остаточно призначити йому покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вказаним вироком.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілою цивільний позов заявлено не було, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що завдана матеріальна шкода відшкодована повністю.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06.07.2015 року у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання з 02.11.2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.
Матеріали кримінального провадження №0016683 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/22025/15-к.

Речові докази: гаманець, грошові кошти в сумі 466 гривень; гроші кошти в сумі 3 долари США, срібний ланцюжок, дві кредитні картки «Приват Банку», на ім`я ОСОБА_4 , дискотні картки різних магазинів в кількості 6 штук, чернетки та чеки про здійснення покупок, що належать потерпілій ОСОБА_4 та знаходяться у неї на зберіганні, - залишити їй.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1