Справа № 202/6711/16-к
Провадження № 1-кс/0202/2037/2016
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

28 жовтня 2016 року м. Дніпропетровськ
слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого СВ Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні СВ Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002403 від 22.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

22.10.2016 року до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про те, що 09.09.2016 року ОСОБА_5 , 1975 р.н. шахрайським шляхом заволодів квартирою АДРЕСА_1 , в результаті чого завдав матеріальний збиток заявнику.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 організували свій власний кооператив стоматологія, для чого орендували квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Пізніше до них приєднались ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У 1999 році після смерті ОСОБА_6 у стоматології працював його син ОСОБА_4 . Приблизно у 2009 році за спільні грошові кошти, у рівних частинах, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 придбали квартиру АДРЕСА_1 вартістю 20 000 доларів США. Однак за спільною домовленістю вищевказаних осіб договір купівлі-продажу квартири був оформлений на ОСОБА_9

ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 тривалий час усі разом працювали. Усі витрати, пов`язані з оплатою комунальних послуг, обслуговуванням та ремонтом квартири ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 сплачували у рівних частинах. Крім того, кожний з перелічених осіб мав у квартирі своє стоматологічне обладнання, вартість обладнання належного ОСОБА_4 становить приблизно 5 000 доларів США. 29.08.2016 року після смерті ОСОБА_9 , але до закінчення строку передбаченого Цивільним кодексом України для вступу у спадок, тобто до спливу 6-ти місячного терміну після смерті ОСОБА_9 за вказаною адресою з`явились невідомі ОСОБА_4 особи з вимогою покинути вказане приміщення та повідомили, що є власниками квартири АДРЕСА_1 . Про те, на якій саме підставі набули права власності не повідомили.

09.09.2016 року ОСОБА_4 виявлено факт зміни замків на вхідних дверях до вказаного приміщення.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутні, що дає підстави вважати про намагання невстановлених осіб заволодіти вказаною квартирою та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий висновок орган досудового розслідування зробив у зв`язку з тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 придбана у 2009 році, тобто вже під час функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та була зареєстрована у вказаному реєстрі.

Вказав, що дане майно, яке потребує арешту, є матеріальним носієм майнових прав особи, яка можливо причетна до скоєного злочину, та до встановлення істини у провадженні та відшуканні підозрюваних осіб повинно бути арештовано.

28 жовтня 2016 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , в якому просив накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0002403, вважаю, що клопотання про накладання арешту на майно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1