Справа № 405/8372/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2016 Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 14 грудня 2012 року про звільнення від кримінальної відповідальності
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, не має утриманців, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає та працює в Ізраїлі, депутатом не являється, раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 3 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 364 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності,-
ВСТАНОВИЛА:
До Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000093 від 14 грудня 2012 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 3 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 364 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 366 КК України.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 вчинив: заволодіння грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах та за попередньою змовою групою осіб; підроблення документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, повторно, за попередньою змовою групою осіб; використання завідомо підроблених документів; зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів використання службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки; службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів, завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видача завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки.
Вказані злочини ОСОБА_6 вчинив за наступних обставин.
22.09.1999 року ОСОБА_6 , будучи засновником та виконуючи обов`язки директора ТОВ «Техноарт» у м. Кіровограді, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок вчинення корисного злочину, вступив .у злочинну змову зі співзасновником ТОВ «Техноарт» ОСОБА_7 (засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.10.2004 року за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.358, ч. 3 ст.358, ч. 2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України).
ОСОБА_6 добре володів знаннями в області комп`ютерних технологій та банківських операцій по зарахуванню готівкових грошових коштів в прибуткову касу банку, заповнення для цієї мети необхідного банківського документу - бланку об`яви; комп`ютерної проводки, що надходили на розрахунковий рахунок підприємства грошових коштів; порядку отримання грошових коштів з розрахункового рахунку підприємства.
ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , використовуючи вище перелічені знання, розробили план вчинення злочину, розподіливши при цьому ролі кожного із них. Предметом злочинного посягання обрали грошові кошти КОФ АКБ «Укрсоцбанк», способом їх заволодіння обман та зловживання довірою, з наступним використанням службового становища, всупереч інтересам служби.
Відповідно до розробленого плану ОСОБА_8 повинен був надати в КОФ АКБ «Укрсоцбанк» підроблений бланк об`яви, попередньо заповнений ОСОБА_6 від імені вигаданої особи ОСОБА_9 , про зарахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Техноарт» грошових коштів.
ОСОБА_6 , в свою чергу, після комп`ютерної обробки операції по зарахуванню грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства та отримання повідомлення від ОСОБА_8 , повинен був зняти по чеку з видаткової каси банку грошові кошти, які фактично не були внесені та не повинні були надходити на розрахунковий рахунок підприємства.
21.09.1999 року ОСОБА_6 попередньо зробив по телефону заявку на зняття 22.09.1999 року грошових коштів готівкою з розрахункового рахунку ТОВ «Техноарт» в сумі 40 000 грн.
22.09.1999 року, близько 10.00 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з метою реалізації злочинного наміру та остаточного заволодіння грошовими коштами зайшли до приміщення КОФ АКБ «Укрсоцбанк», розташованого в місті Кіровограді по вул. Леніна, № 25.
В приміщені банку ОСОБА_6 власноручно заповнив від імені вигаданої особи ОСОБА_9 бланк об`яви, внісши завідомо неправдиві відомості, про внесення на розрахунковий рахунок ТОВ «Техноарт» грошових коштів в сумі 32 000 тис. 520 грн. та передав його ОСОБА_7 , який в свою чергу надав підроблений бланк об`яви для здійснення реєстрації у віконце № 7 касового залу банку, а саме економісту-контролеру ОСОБА_10 , яка не знала про злочинні наміри останніх. ОСОБА_10 , перевіривши правильність заповнення бланку об`яви, та для завірення внесення на розрахунковий рахунок підприємства ТОВ «Техноарт» готівки в сумі 32 000 тис. 520 грн. направила ОСОБА_7 до головного бухгалтера КОФ АКБ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_11 .
Так, ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_7 , що до бланку об`яви необхідно зробити запис про внесення в дохід банку 0,5% від об`явленої до внеску суми за розрахунково-касове обслуговування. ОСОБА_7 з метою здійснення додаткового запису відніс бланк об`яви до ОСОБА_12 , який повторно та власноручно заповнив від імені тієї самої вигаданої особи ОСОБА_9 бланк об`яви на внесення в дохід банку 162 грн. 60 коп., що складало 0,5% від об`явленої для внесення суми.
Після цього ОСОБА_7 , не маючи наміру вносити до каси банку будь-які грошові кошти, подав на реєстрацію економісту-контролеру ОСОБА_10 бланк об`яви, що містив завідомо неправдиві дані про внесення на розрахунковий рахунок ТОВ «Техноарт» готівки в сумі 32 520 грн.
ОСОБА_7 , після внесення через комп`ютер банку на розрахунковий рахунок підприємства «Техноарт» готівки в сумі 32 520 гри., повідомив ОСОБА_6 про здійснення опрації, який в цей час чекав в залі КОФ АКБ «Укрсоцбанк».
В свою чергу ОСОБА_6 , маючи при собі чекову книжку на отримання готівкових коштів, вніс до одного із чеків серії КА № 5184687 завідомо неправдиві відомості, про зняття з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Техноарт» готівки в сумі 32 000грн, та передав його економісту відділу розрахунково-касових операцій ОСОБА_13 для оформлення.
ОСОБА_13 , не знаючи про злочинні наміри останніх, перевірила по комп`ютеру наявність на розрахунковому рахунку ТОВ «Техноарт» грошових коштів та оформила в установленому порядку чек серії КА № 5184687 від 22.09.1999. на виплату ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 32 000 грн. та передала його у видаткову касу банку для здійснення видачі грошових коштів.
У видатковій касі банку ОСОБА_6 з розрахункового рахунку ТОВ «Техноарт», по підробленому чеку серії НОМЕР_2 отримав готівкою грошові кошти в сумі 32 000 грн.
Отримавши таким чином з розрахункового рахунку підприємства ТОВ «Техноарт» грошові кошти в сумі 32 000 грн., останні залишили приміщення банку та на автомобілі марки «Форд-Сієра» від`їхали від місця вчинення злочину у невідомому напрямку. З метою укриття слідів злочину грошові кошти в сумі 32 000 грн. останні поміняли на долари США та розділили між собою, розпорядившись ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_8 , шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) працівників банку КОФ АКБ«Укрсоцбанк», з використанням електронно-обчислювальної техніки, за попередньою змовою групою осіб, заволодів грошовими коштами вказаного банку на загальну суму 32 000 грн., чим, з урахуванням суми викраденого, спричинив банку збитки в особливо великих розмірах, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Маючи умисел на заволодіння грошовими коштами у великих розмірах, ОСОБА_6 заповнив в ході скоєння шахрайства через ОСОБА_7 підроблений бланк об`яви від імені вигаданої особи ОСОБА_9 про внесення на розрахунковий рахунок ТОВ «Техноарт» готівкових грошових коштів в сумі 32 520 грн., тим самим ОСОБА_6 скоїв підроблення документу, який видається установою та надає права, з метою особистого використання його як підроблювачем, так, і іншою особо, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Надавши бланк об`яви з внесеними до нього завідомо неправдивими відомостями до КОФ АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 скоїв використання завідомо підроблених документів.
ОСОБА_6 , будучи директором ТОВ «Техноарт», тобто службовою особою даного підприємства, перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_8 , який виступав співзасновником ТОВ «Техноарт», умисно зловживав службовим становищем із корисливих мотивів, в супереч інтересам служби, та шляхом оформлення та підписання чека КА № 5184687 від 22.09.1999 року заволодів грошовими коштами КОФ АКБ «Укрсоцбанк» та, з урахуванням суми викраденого, спричинив тяжкі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.
ОСОБА_6 будучи службовою особою ТОВ «Техноарт», перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_8 , вніс до чеку КА № 5184687, що є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості, чим спричинив КОФ АКБ «Укрсоцбанк», з урахуванням суми викраденого, тяжкі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.
Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 3 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 364 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 366 КК України, за обставин викладених в клопотанні прокурора та повідомленні про підозру, визнав повністю.
Крім зізнавальних показань, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів повністю підтверджується наступними доказами, які є належними, допустимими (зокрема, на підставі п.8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України) та достовірними:
- показаннями спільника ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , який повністю визнав вчинення ним кримінального правопорушення за вищевказаних обставин спільно з ОСОБА_6 (т.1 а.к.п.200-221, т.2 а.к.п.155-157);
- результатами ревізії КРУ в Кіровоградській області фінансово-господарської діяльності АКБ «Укрсоцбанк», що підтверджує безпідставність зняття 22.09.1999 року ОСОБА_6 з розрахункового рахунку свого підприємства 32 000 гривень і спричинення банку матеріальної шкоди (т.1 а.к.п.83,84);
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка приймала від ОСОБА_6 підроблені внескові оголошення від імені ОСОБА_9 (т.1 а.к.п.91-102);
- показаннями ОСОБА_9 , який вказав, що до підприємницької діяльності ніякого відношення не має, з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 не знайомий, будь-яких документів на внесення готівкових грошових коштів у банках він не заповнював і будь-яких коштів нікуди не вносив (т.1 а.к.п. 228-231);
- висновком почеркознавчої експертизи № 49 від 05.03.2000, у відповідності до якого рукописний текст і підпис в банківських оголошеннях на внесок від 22.09.1999 року виконані ОСОБА_6 (т.1 а.к.п. 228-231);
- висновком почеркознавчої експертизи № 33 від 28.01.2000, у відповідності до якого рукописний текст на лицьовому і зворотньому боці чеку КА 5184687 від 22.09.1999 року на суму 32000 гривень виконані ОСОБА_6 (т.2 а.к.п.95-103);
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка як працівник АКБ «Укрсоцбанк», у вересні 1999 року видавала ОСОБА_6 з каси банку 32000 гривень, зокрема у два тряпчані мішечки дрібні кошти у сумі 1000 гривень (т.1 а.к.п.103-106);
- результатами пред`явлення предметів для впізнання, в ході якого 16.12.2002 року ОСОБА_14 впізнала два тряпчані мішечки, в яких видавала банківські дрібні кошти (т.1 а.к.п.244, 245);
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка як працівник АКБ «Укрсоцбанк», показала, що ОСОБА_6 22.09.1999 року приходив у банк та оформлював чек на отримання грошових коштів у сумі 32000 гривень (т.1 а.к.п.107-110);
- результатами пред`явлення особи до впізнання, в ході якого 17.12.2002 року ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка якого вона бачила 22.09.1999 року разом з ОСОБА_6 у банку (т.1 а.к.п.246, 247);
- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка показала, що як працівник АКБ «Укрсоцбанк», бачила ОСОБА_6 22.09.1999 року, який звертався до неї цього дня та повідомляв, що хоче зняти готівкові кошти (т.1 а.к.п.116-126);
- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка показала, що в двадцятих числах вересня 1999 року до неї додому, близько 16.00 години, прийшов ОСОБА_8 , в руках у якого був рюкзак із брезентової тканини білого кольору і поліетиленовий пакет. Рюкзак він попросив сховати у себе вдома, а пакет спалити. На її питання ОСОБА_8 відповів, що в рюкзаку знаходяться гроші в сумі 32000 гривень (т.1 а.к.п.151-159).
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 вчинив злочини відповідно до ст.12 КК України різного ступеня тяжкості, один з яких є особливо тяжким, та з дня вчинення ним злочинів минуло п`ятнадцять років та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились, прокурор просив суд звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000093 від 14 грудня 2012 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 3 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 364 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 366 КК України.
Представник потерпілого ОСОБА_17 в судовому засідання просила розглянути клопотання прокурора на розсуд суду.
Підозрюваний ОСОБА_6 , визнавши у судовому засіданні повністю свою вину в інкримінованих злочинах, просив колегію суддів задовольнити клопотання та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Захисник підтримав позицію ОСОБА_6 .
Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 3 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 364 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 366 КК України підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
На підставі ч. 2 п. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
В статті 49 КК України зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що діяння, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , мало місце, його дії обґрунтовано кваліфіковані як заволодіння грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах та за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 190 КК України; підроблення документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 358 КК України (в ред. до 07.04.2011); використання завідомо підроблених документів, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.358 КК України (в ред. до 07.04.2011); зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів використання службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.364 КК України (в ред. до 07.04.2011); службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів, завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видача завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.366 КК України. В силу положень ст.12 КК України дані злочини є різного ступеня тяжкості, з яких самий тяжкий є злочин, передбачений ч.4 ст. 190 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
09.02.2000 року ОСОБА_6 на підставі того, що у його відношенні винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого 08.02.2000 року, та відповідно до постанови від 09.02.2000 року обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, а місце перебування його не відомо, постановою слідчого від 09.02.2000 року ОСОБА_6 було оголошено у розшук. У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б вказували, що ОСОБА_6 до серпня 2015 року був обізнаний про те, що у його відношенні по даному кримінальному провадженню (кримінальній справі) було обрано запобіжний захід, оголошено в розшук та він притягувався в якості обвинуваченого. В судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що про дані обставини йому стало відомо лише в серпні 2015 року, коли він довгий час проживав та працював в Ізраїлі, після чого він знайшов адвоката, через якого і повідомив, що може з`явитися до органів досудового розслідування. Дане твердження ОСОБА_6 підтверджується відповідним повідомленням захисника (т. 3 а.к.п.47).
Тому у колегії суддів відсутні підстави стверджувати про те, що ОСОБА_6 ухилявся від досудового слідства або суду у даному кримінальному провадженні (кримінальній справі).
Зазначена висновок колегії суддів підтверджується правовою позицією ВСУ, яка викладена у постанові від 19.03.2015 року №5-1кс15, згідно якої: «При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна».
З дня вчинення інкримінованих злочинів на протязі 15 років ОСОБА_6 злочинів не вчиняв (т.3 а.к.п. 73, 74).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що перебіг давності, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався.
У судовому засіданні підозрюваному роз`яснено суть підозри, підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, і останній наполягав на закритті провадження у справі з нереабілітуючих підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000093 від 14 грудня 2012 року.
Дані про речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 283-288, 314, 315, 368-372, 392, 395 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 3 ст.358 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 364 (в ред. до 07.04.2011), ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене 14 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093, відносно ОСОБА_6 - закрити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 - скасувати.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3