АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/570/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 185 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження №0006157 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, працюючого менеджером ТОВ «Кобір», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

· вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2009 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;
· вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2009 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого з Шепетівської ВК-98 Хмельницької області 04.03.2013 року по відбуттю строку покарання;
· вироком Солом`янського районного суду Київської області від 15 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 04.09.2014 року звільнений 19 вересня 2014 року від подальшого відбування покарання за хворобою, що перешкоджає відбуттю покарання,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 /один/ рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив крадіжки чужого майна при наступних обставинах.
Так, 22 вересня 2015 року, приблизно о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 знаходячись у маршрутному таксі №205, яке рухалось по бульвару Дружби Народів в м. Києві в бік станції метро «Либідська», таємно викрав із жіночої сумки мобільний телефон «Blackberry z10» вартістю 4600 гривень, який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду у зазначеному розмірі, після чого поклав мобільний телефон до лівої кишені джинсів, в які був вдягнутий.

В подальшому ОСОБА_8 вийшов з маршрутного таксі № 205 на зупинці громадського транспорту по вул. Чеська в м. Києві та мав змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, проте невдовзі був затриманий працівниками міліції.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_9 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при звільнені ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України належним чином не враховано і не надано правильної оцінки обставинам, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також даним про особу обвинуваченого, який раніше тричі судимий за вчинення умисних злочинів проти власності та відбував покарання реально в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності. На думку прокурора вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений віддає перевагу незаконному збагаченню за рахунок злочинної діяльності і відповідно виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим.

Також вважає, що судом при призначенні покарання безпідставно враховано дані щодо перебування на утримані та вихованні у ОСОБА_8 доньки його співмешканки ОСОБА_11 малолітньої ОСОБА_12 , оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані підтверджуючи вказані обставини і остання не є донькою обвинуваченого. Крім того, обвинувачений перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання наркотичних засобів та інших психотропних речовин.

Тому, судом першої інстанції незаконно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, а саме ст. 75 КК України, внаслідок чого обвинуваченому було призначено несправедливо м`яке покарання.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляційні скарги подані не були.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

В зв`язку з цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням особи винного та тяжкості вчиненого, в межах санкції частини 2 статті 185 КК України. При цьому прокурором в апеляційній скарзі вид та розмір покарання, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_8 , фактично не оспорюється, оскільки він просить призначити обвинуваченому таке ж саме покарання.

На думку колегії суддів, рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, враховуючи обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, відповідає вимогам кримінального закону.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину під час судового провадження та апеляційного розгляду визнав, заподіяна потерпілій матеріальна шкода відшкодована. Згідно розписки потерпілої ОСОБА_10 , 22 вересня 2015 року викрадений мобільний телефон «Blackberry z10» повернутий останній співробітниками міліції.
При цьому судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу обвинуваченого, зокрема, позитивну характеристику з місця проживання, офіційне працевлаштування менеджером в ТОВ «Кобір», його перебування на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання наркотичних та інших психотропних речовин та перебування на диспансерному обліку у Київській міській лікарні №5 з діагнозом ВІЛ інфекція ІІІ клінічної стадії В20.4 і хронічний гепатит С змішаної етіології, наявність непогашених судимостей за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, а також щире каяття у вчиненому в якості обставини, що пом`якшує покарання, і відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Зазначені дані про особу винного дають підстави вважати, що призначення покарання із застосуванням інституту звільнення від його відбування з випробуванням буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, відбував покарання у виді позбавлення волі після чого не зробив для себе відповідних висновків, як обґрунтування необхідності скасування вироку в частині призначення покарання та звільнення від його відбування, є безпідставними, оскільки ст. 75 КК України не містить заборон для її застосування у випадку вчинення раніше судимою особою злочину середньої тяжкості. А тому такі обставини потрібно оцінювати в сукупності з іншими даними про особу обвинуваченого та обставинами скоєного злочину.

Не заслуговують на увагу і доводи прокурора щодо відсутності відповідних підтверджень наявності на утриманні і вихованні у обвинуваченого доньки його співмешканки ОСОБА_11 малолітньої ОСОБА_12 , оскільки за наявності інших пом`якшуючих обставин судом першої інстанції було обґрунтовано прийнято рішення про застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання.

Крім того, згідно довідки з Наркологічного центру «Ренессанс» №46 від 20 березня 2016 року обвинувачений ОСОБА_8 з 15 січня 2016 року і по теперішній час проходить стаціонарний курс реабілітації у Наркологічному центрі закритого типу «Ренессанс», який знаходиться за адресою: м. Київ, Бориспільський р-н, вул. Гайова, 2, що дає підстави вважати за можливе його виправлення без ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання із застосуванням звільнення від його відбування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальної справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4