АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 сс/796/1338/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

При секретареві ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України, матеріали судового провадження та додатково надані документи, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

На обґрунтування слідчий суддя послалась на те, що, як видно зі скарги та доданих скаржником до неї матеріалів, ОСОБА_8 15 січня 2016 року подав до Національного антикорупційного бюро України заяву про кримінальні правопорушення.

Цю заяву відповідальний працівник к зобов`язаний був внести до ЄРДР не пізніше 24 годин після надходження.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на дії, рішення, бездіяльність слідчого чи прокурора в порядку цієї правової норми можуть бути подані до слідчого судді впродовж 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Незважаючи на це, ОСОБА_8 звернувся зі скаргою щодо бездіяльності директора НАБУ до слідчого судді лише 30 березня 2016 року, тобто з пропуском встановленого строку оскарження, при цьому клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження не заявляв, про поважність причин цього пропуску слідчому судді не повідомляв.

За таких обставин, підсумувала слідчий суддя, скарга в силу п. 3 ч.2 ст. 304 КПК України, як подана після закінчення строку, встановленого ч.1 цієї ж правової норми, підлягає поверненню скаржнику.

На цих підставах слідчий суддя прийняла рішення, як видно з резолютивної частини оскарженої ОСОБА_8 ухвали, про відмову у відкритті провадження за його скаргою.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 7 квітня 2016 року та зобов`язати директора Національного антикорупційного бюро внести до ЄРДР викладені ним в заяві від 15 січня 2016 року відомості про кримінальні правопорушення.

На обґрунтування апелянт посилається на положення ч.4 ст. 214 КПК України, яка зобов`язує слідчого, прокурора, іншу службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення і прямо забороняє відмовляти у прийнятті та реєстрації таких заяв.

Позицію слідчого судді, викладену в оскарженій ухвалі, апелянт трактує як згоду цього слідчого судді з відмовою в реєстрації до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, викладені ним в заяві до НАБУ від 15 січня 2016 року.

Акцентує ОСОБА_8 увагу також на тому, що діяннями низки працівників правоохоронних органів та суддів Харківської області приховується вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

При цьому він також вважає, що встановленого строку оскарження бездіяльності керівника НАБУ він не пропустив, бо отримав 20 березня 2016 року письмову відповідь від 10 числа того ж місяця про відмову в реєстрації своєї заяви і вже 24 березня 2016 року, тобто, як він вважає, у встановлений строк, подав скаргу слідчому судді.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апелянта в сукупності з матеріалами судового провадження у скарзі, додатково наданими апелянтом письмовими відомостями, письмовими поясненнями на апеляційну скаргу, наданими представником Національного антикорупційного бюро України з доданими до них документами, судова колегія визнає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, слідчому судді може бути, крім іншого, оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ч.1 ст. 304 КПК України встановлює, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього ж кодексу, можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

В силу ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Судовою практикою загально визнано, що бездіяльність у контексті цієї правової норми розпочинається після скінчення терміну, впродовж якого відповідна посадова особа зобов`язана була виконати дію чи прийняти рішення, у цьому ж конкретному випадку після скінчення 24 годин від моменту отримання заяви ОСОБА_8 при цьому час реєстрації надходження цієї заяви до НАБУ з матеріалів провадження у скарзі та додатково наданих матеріалів достеменно не встановлений.

Втім, з наданої апелянтом копії відповіді на його ім`я відповіді Керівника Управління по роботі з громадськістю ОСОБА_10 № 11-188/2568 від 3 лютого 2016 року видно, що Національне антикорупційне бюро України в його заяві від 15 січня 2016 року не вбачає таких обставин, фактів та подій, які могли в свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення особами, зазначеними у цій заяві, тому відсутні достатні правові підстави для здійснення досудового розслідування детективами НАБУ.

Отже, принаймні до 3 лютого 2016 року відповідальна посадова особа НАБУ дійсно не внесла викладені в заяві ОСОБА_8 від 15 січня 2016 року відомості до ЄРДР.

10 березня 2016 року ОСОБА_10 за № 11-188/15757 надає повторну, практичного такого ж змісту, відповідь ОСОБА_8 на його запит, зареєстрований в НАБУ за № Т-1143 11 лютого 2016 року, щодо внесення відомостей про кримінальні правопорушення, викладених в його заяві від 15 січня 2016 року до ЄРДР.

Викладене свідчить, що принаймні вже до 11 лютого 2016 року ОСОБА_8 цікавився долею своєї заяви від 15 січня 2016 року та усвідомлював, що викладені в ній відомості про кримінальні правопорушення не внесені до ЄРДР.

Таким чином, оскільки викладені в заяві від 15 січня 2016 року відомості про кримінальні правопорушення слід було внести до ЄРДР протягом 24 годин, тобто принаймні до кінця робочого дня 16 січня 2016 року, остільки бездіяльність відповідних посадових осіб розпочата принаймні з кінця робочого дня 2016 року і тоді ж у ОСОБА_8 виникло право оскаржити цю бездіяльність до слідчого судді.

Оскільки ж законом встановлено, як було вказано вище, десятиденний строк оскарження бездіяльності, остільки цей строк скінчився принаймні 26 січня 2016 року, що правильно визначила слідчий суддя.

Про поновлення пропущеного з поважних причин строку оскарження ОСОБА_8 клопотання не заявляв, поважних причин цього пропуску не вказував, в матеріалах судового провадження відсутні будь-які відомості щодо наявності таких поважних причин для поновлення пропущеного строку оскарження бездіяльності та в апеляційній скарзі вони теж не наведені.

Відтак, в мотивувальній частині ухвали від 7 квітня 2016 року слідчий суддя правильно вказала на необхідність у цьому випадку повернути скаргу скаржникові з посиланнями на положення п. 3 ч.2 ст. 304 КПК України, а тому, в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Водночас, в резолютивній частині слідчий суддя помилково вказала не на повернення скарги, а на відмову у відкритті провадження, яка, в силу ч.4 ст. 304 КПК України, допускається лише у разі оскарження рішення, дії чи бездіяльності, які не підлягають оскарженню.

Отже, в цій частині ухвалу слідчого судді належить змінити, частково задовольнивши апеляційні вимоги, та ухвалити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_8 на бездіяльність директора Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення, викладених в скарзі ОСОБА_8 від 15 січня 2016 року, повернути скаржникові.

При цьому колегія суддів має також на увазі, що це рішення не перешкоджає ОСОБА_11 , за умови усунення вказаних вище недоліків, повторно звернутися зі скаргою до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407, 422 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України задовольнити частково.

Вказану ухвалу слідчого судді змінити та ухвалити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_8 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення, викладені в його заяві від 15 січня 2016 року, повернути ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:

[1]