УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/1652/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року м. Житомир.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю з участю прокурора ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 не оспорює доведеність винності ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, просить скасувати вирок суду внаслідок м`якості призначеного покарання і безпідставного застосування ст. 69 КК України, постановити новий вирок, яким засудити обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі. Стягнути з ОСОБА_7 на користь Центральної районної лікарні села Станишівка Житомирського району в сумі 397 гривень 58 коп. та на користь військової частини НОМЕР_1 в сумі 3783 грн. 41 коп., за лікування потерпілого ОСОБА_10 ..
Мотивують тим, що в діях ОСОБА_7 відсутні обставини, що пом`якшують покарання.
В запереченні на апеляцію державного обвинувача адвокат ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_7 просять залишити апеляцію без задоволення, а вирок суду, без зміни. Мотивують тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст. 65 КК України. Суд врахував позитивні характеристики обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілої сторони, яка не наполягала на призначенні суворого покарання і обгрунтовано застосував ст. 69 КК України.
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним і засудив за те, що він 28 квітня 2015 року близько 22 год. 30 хв., біля магазину «Міг» в смт. Озерне на вулиці Авіаційна, 56 Житомирського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно зі значною силою прикладання наніс один удар ножем в живіт ОСОБА_10 , спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини у вигляді колото-різаної рани по передній поверхні живота та рани на внутрішній поверхні черевної стінки без ушкодження внутрішніх органів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України в виді двох років позбавлення волі. Суд задовольнив позов прокурора прокуратури Житомирського району, стягнув з ОСОБА_7 на користь Центральної районної лікарні села Станишівка Житомирського району витрати в сумі 397 гривень 58 коп. та на користь військової частини НОМЕР_1 витрати в сумі 3783 грн. 41 коп., за лікування потерпілого ОСОБА_10 ..
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину і цивільний позов визнав повністю, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників судового розгляду, не досліджував фактичні обставини справи, які ніким не оспорювалися, що відповідає вимогам ч. З ст. 349 КПК України.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора про необхідність скасування вироку суду і призначення більш суворого покарання в межах санкції статті, заперечення засудженого та адвоката проти задоволення апеляції, перевіривши справу в межах визначених ст. 404 КПК України, обговоривши доводи учасників судового розгляду колегія суддів визнала, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин наведених у вироку, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України і не оспорюють ся в апеляційній скарзі прокурором та будь - ким із можливих апелянтів.
Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при його визначенні і застосуванні ст. 69 КК України, належним чином не дотримався вимог ст. 65 КК України, безпідставно вийшов за межі санкції ч. 1 статті 121 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Відповідно до роз`яснень п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом, із застосуванням ст. 69 КК України може мати місце лише за наявності декількох ( не менше двох ) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При постановленні вироку і визначенні ОСОБА_7 покарання суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання: щире каяття і сприяння розкриттю злочину. Однак зазначене судом, є однією пом`якшуючою покарання обставиною, яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, про наявність у діях ОСОБА_7 такої обставини, яка пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину. Дана обставина означає, що винний добровільно, в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
У даному випадку працівники міліції відреагували на повідомлення про злочин, внаслідок якого поранений ОСОБА_10 з тілесним ушкодженням був доставлений в медичний заклад.
Зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_7 був викритий у вчиненні кримінального правопорушення лише завдяки повідомленню в РВ УМВС медичними працівниками про злочин та заявою ОСОБА_10 , про обставини отримання тілесних ушкоджень, де він вказав на обвинуваченого, як особу винну у вчиненні противоправних дій, оперативному реагуванню на повідомлення працівників міліції.
Крім того, суд першої інстанції у вироку не навів достатніх підстав вважати позитивною особу ОСОБА_7 з урахуванням суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного.
До уваги прийнята характеристика ОСОБА_7 з будинкоуправління № 3 КЕЧ МО України під № 892 від 25.05.2015 року, в якій зазначено про відсутність компроментуючих матеріалів на обвинуваченого. Така характеристика не стверджує про позитивність особи. Таким чином суд не встановив обставин, які позитивно характеризують винного до та після вчинення злочину (т. 1 а.с. 47).
Встановлене колегією суддів свідчить про відсутність двох і більше обставин, які пом`якшують покарання та безпідставне застосування районним судом ст. 69 КК України, при визначенні ОСОБА_7 більш м`якого покарання ніж передбачено законом, що за даних обставин не сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів, внаслідок м`якості.
На підставі наведеного, колегія суддів скасовує резолютивну частину вироку суду про призначення ОСОБА_7 покарання і постановляє в цій частині новий вирок.
При призначенні покарання ОСОБА_7 колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, його велику суспільну небезпеку і тому визначається покарання у виді позбавлення волі мінімальним розміром, у межах санкції ч. 1 статті 121 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, є правильним і підстав для його скасування, не має.
Керуючись ст. 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 420, ст. 421 КПК України, колегія суддів -
засудила:
Апеляцію прокурора ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 13 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, скасувати.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду
Житомирської області: