Дата документу 12.08.2016
Справа № 501/1187/16-к

У Х В А Л А
12 серпня 2016 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛОТО-ЮГ» про скасування арешту майна, зобов`язання повернути вилучене майно,
В С Т А Н О В И В:
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛОТО-ЮГ» (далі Товариство) адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про скасування арешту накладеного на їх майно, яке використовувалося у законній діяльності із розповсюдження білетів державних лотерей, ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 травня 2016 року, яку вважає незаконною, у зв`язку з допущеними суттєвими порушеннями вимог КПК України, мотивуючи свої вимоги наступним: порушено ч. 3 ст. 132 КПК України, якою заборонено застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у разі якщо не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину; порушено чч. 2 та 6 ст. 170 КПК України - слідчим суддею накладений арешт на майно особи, яка не входить до встановленого чинним КПК України переліку осіб, на майно яких може бути накладений арешт. Крім того, просить зобов`язати слідчого повернути вказане вилучене майно.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання, вказуючи, що Товариство здійснювала закону діяльність, порушень законодавства не допускало. Просить врахувати висновок експертного дослідження від 08 жовтня 2014 року, за яким аналогічне обладнання було встановлено як таке, що не є гральним обладнанням, а відповідає вимогам щодо проведення лотерей.
Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти клопотання, вважаючи його безпідставним.
Під час досудового розслідування встановлено, що невідомі особи під виглядом розповсюдження державної лотереї, в порушення Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року (далі Закон), організували функціонування закладу з надання послуг у сфері азартних ігор, а саме - букмекерську контору, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді або не отримати його залежно від випадковості.
Відповідно до ст. 1 Закону, гральним бізнесом є діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах,в електронному «віртуальному» казино незалежно від місця розташування сервера.
За версією досудового розслідування програмно - технічний комплекс самообслуговування використовувався для внесення грошових коштів для здійснення ставок, а також для отримання виграшу організаторами діяльності грального закладу, який замасковано під термінал поповнення мобільного рахунку.
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 травня 2016 року накладено арешт на вказане вилучене майно та передано на зберігання до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.
26 травня 2016 року слідчим Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 винесено постанову про приєднання до кримінального провадження вилученого майна в якості речових доказів та призначено комп?ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ОНДІСЕ.
Ухвала слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 травня 2016 року оскаржена та яку ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2016 року залишено без змін.

Аналіз норм на які посилається представник адвокат ОСОБА_4 свідчить про те, що частини 2 та 6 статті 170 КПК України в редакції від 18 лютого 2016 року, чинній на теперішній час, регламентують зовсім інші питання, зокрема: ч. 2 ст. 170 КПК України встановлює мету застосування арешту майна, а ч. 6 ст. 170 КПК України - порядок накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (у випадку заявлення цивільного позову), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а в цьому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У відповідності ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З викладеного вбачається, що з метою забезпечення збереження речових доказів може бути накладений арешт на майно будь-якої особи, якщо є підстави вважати, що таке майно може бути використане як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Згідно з пп. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, вирішуючи питання про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З викладеного вбачається, що вирішення питання про законність чи незаконність діяльності фізичних чи юридичних осіб, так само як і про доведеність вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не відноситься до компетенції слідчого судці під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що з урахуванням наявності обґрунтованих підстав вважати, що вилучене в рамках досудового розслідування майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, питання про законність чи незаконність діяльності Товариства не є предметом розгляду слідчого судді при розгляді питання про арешт майна.

Висновок експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 08 жовтня 2014 року не приймається до уваги як такий, що не відноситься безпосередньо до вилученого майна.

З тих самих підстав вважає необґрунтованими доводи скарги про недопустимість вилучення комп`ютерної техніки як доказу у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 170, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У клопотанні адвоката ОСОБА_4 , в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛОТО-ЮГ», про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 травня 2016 року на майно, належне товариству з обмеженою відповідальністю «УКРЛОТО-ЮГ», зобов`язання повернути вилучене майно - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1