Справа № 161/1308/16-к Провадження № 11-кп/773/248/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Луцької місцевої прокуратури та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пульмо, Шацького району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий:

- 12.06.2002 року вироком Шацького районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років;

- 12.05.2011 року вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч. 1 ст. 190 КК України із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- 14.10.2011 року вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- 22.02.2012 року вироком Шацького районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. 23.12.2014 року ухвалою Маневицького районного суду Волинської області на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 8 днів;

засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шацького районного суду Волинської області від 22 лютого 2012 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку у законну силу залишено попередній домашній арешт.

Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з моменту взяття ОСОБА_7 під варту.

Стягнуто з обвинуваченого в користь потерпілої ОСОБА_8 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи у сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 4 копійок.

Вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що в період з 04 квітня до 04 липня 2015 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , яку винаймав на підставі письмового договору найму житла від 02 квітня 2015 року, умисно, таємно, повторно викрав сумку для ноутбука, марки «НР», вартістю 425 грн., парасолю чорного кольору, вартістю 120 грн., запальничку, вартістю 60 грн., фотоальбом ТМ «UFO» для фотокарток, вартістю 75 грн., блендер, марки «Delfa», вартістю 360 грн., праску, марки «Delfa», вартістю 360 грн., тремпелі чорного кольору, у кількості 3 шт., вартістю 15 грн. кожен, тонометр, марки «Omron», вартістю 420 грн., телевізор, марки «Самсунг», вартістю 2500 грн., цифровий фотоапарат, марки «Кенон», вартістю 1500 грн., кухонні ваги, марки «Delfa», вартістю 600 грн., та радіотелефон, марки «Філіпс», вартістю 900 грн., належні потерпілій ОСОБА_8 , завдавши останній майнової шкоди на суму 7365 (сім тисяч триста шістдесят п`ять) гривень.

У поданій апеляційній скарзі прокурор оскаржує рішення суду з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що судом першої інстанції належним чином не вмотивовано призначене покарання, оскільки ОСОБА_7 відбував покарання за усі попередні судимості у місцях позбавлення волі та до повного відбуття покарання у період умовно-дострокового звільнення вчиняв нові корисливі злочини. Крім того, судом не враховано думку потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання. Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та змінити запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.
Не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, обвинувачений просить змінити вирок в частині призначеного йому покарання. Стверджує, що вирок щодо нього є надто суворим, оскільки тяжких наслідків від вчиненого ним злочину не настало та не завдало потерпілій значної майнової шкоди. Посилається на те, що частково відшкодував потерпілій шкоду, заподіяну злочином, а перша не наполягала на суворій мірі покарання. Вказує, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, дружина не працює, а він є єдиним годувальником сім`ї. З огляду на вищезазначені обставини просить призначити йому покарання у виді арешту.

У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпіла стверджує, що призначене ОСОБА_7 покарання є надто м`яким, дії завдані останнім, завдали їй значної моральної та матеріальної шкоди, злочин вчинений у період умовно-дострокового звільнення, тому наполягає на суворій мірі покарання.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг, прокурора та потерпілу, які підтримали апеляцію прокурора та заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляцію та заперечив апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання, наведені в апеляціях про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, характеризується негативно, не працює та думку потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання.

З достатньою повнотою судом взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання часткове добровільне відшкодування завданого збитку і наявність на утриманні малолітньої дитини та обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд доходить висновку, що наявність вищевказаних даних про особу обвинуваченого та пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчинення ним нових злочинів і таким, що не можна визнати надто суворим чи надто м`яким, як про це зазначено в апеляційних скаргах.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування чи зміни вироку та задоволення апеляційних скарг з наведених у них мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги прокурора Луцької місцевої прокуратури та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді