АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1606/15-к Номер провадження 11-кп/786/30/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляцією першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 вересня 2015 року.

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Комишня Миргородського району Полтавської області з середньою освітою, не одружений, не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-30.07.2008 року Гадяцьким районним судом за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 5.12.2008 року вирок змінений та на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 був звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки;

- 12.12.2008 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 185 ,ч.4 ст. 70 КК України засуджений на 4 роки позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки;

- 21.01.2009 року Гадяцьким районним судом за ч.3 ст. 185,70 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 3 роки;

- 17.02.2010 року цим же судом за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 , 70,71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений з місць ув`язнення 26.07.2012 року умовно-достроково за постановою Ленінського районного суду м. Полтави на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 24 дні,

-засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ст. 395 КК України на 1 місяць арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно засуджений на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання

з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_8 зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись до цього органу для реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати 786 грн. 24 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочинів за наступних обставин.

В другій половині жовтня 2014 року ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном прибув до домоволодіння потерпілого ОСОБА_10 в с. Вечірчине Гадяцького району. Там він через вікно проник всередину будинку, звідки викрав майно потерпілого, а саме: телевізор марки «Rainford tv 5155» вартістю 324 грн. та три килимові доріжки, всього на суму 1181 грн. 98 коп., після чого з місця злочину зник.

Крім цього за постановою Гадяцького районниого суду від 15 січня 2014 року стосовно ОСОБА_8 було встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік з застосуванням обмежень : заборонено виїзд за межі Гадяцького району без дозволу органів внутрішніх справ, з`являтися на реєстрацію до Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області першого числа кожного місяця, заборонено виходити з будинку за місцем проживання з 22 годин вечора до 6 години ранку, заборонено пербувати в ресторанах, барах, кафе з метою придбання та розпиття спиртних напоїв.

Однак, порушуючи п. «в» ст.9 та п. «в» ст.10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», в листопаді 2014 року ОСОБА_8 , з метою ухилитися від адміністративного нагляду, не повідомивши органи внутрішніх справ, самовільно залишив місце проживання та виїхав за межі Гадяцького району до м. Києва, де постійно перебував та не з`являвся для реєстрації 1.12.2014 року і з 1.01. до 23.07.2015 року.

В апеляції прокурор ОСОБА_9 прохав скасувати вирок місцевого суду, так як стосовно засудженого ОСОБА_8 безпідставно застосовано ст. 75 КК України, при цьому не було враховано, що той вчинив тяжкий злочин, перебуваючи під адміністративним наглядом міліції, неодноразово судився, однак на шлях виправлення не став, а тому ставить питання про постановлення нового вироку з призначенням покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Інші учасники процесу вирок не оскаржували.

У поданих запереченнях захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому пропонував залишити апеляцію прокурора без задоволення, а вирок районного суду без змін. Вважає, що наявні пом`якшуючі обставини давали суду підстави для звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляції, промову засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які вважали вирок місцевого суду законним і просили залишити його без змін, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області знаходить, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, доведено. Зокрема, сам обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, наведених у обвинувальному акті, при цьому інші докази, які мали органи досудового слідства, відповідно до ст.349 КК України зі згоди всіх учасників судового провадження не досліджувалися та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів у поданій апеляції не оскаржується.

З огляду на наведене, дії ОСОБА_8 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 та ст. 395 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України за вказаними нормами кримінального закону обвинуваченому правильно призначено і міру покарання як за кожен злочин так і за їх сукупністю відповідно до ст. 70 КК України.

Разом з тим, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд не звернув увагу на те, що відповідно до ст.75 КК України суд, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, може звільнити особу від відбування покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, а також коли дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Між тим, із матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_8 кілька разів судився та звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак він продовжував злочинну діяльність, за що останнього разу був засуджений до реального покарання у виді позбавлення волі. Але й після його відбуття, маючи непогашену судимість за вчинення корисливого злочину та перебуваючи під адміністративним наглядом міліції з накладенням на нього обмежень (які фактично були визначені йому й за даним вироком), обвинувачений вчинив новий тяжкий злочин. За даними, які характеризують обвинуваченого, видно, що він характеризується як особа, що неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, через що стосовно нього був встановлений адміністративний нагляд.

Тобто, очевидно, що обмеження, які застосовані стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 при звільненні від відбування покарання в порядку ст. 75,76 КК України не зможуть забезпечити його виправлення без відбування покарання, на що правильно вказав у поданій апеляції прокурор.

Отже з наведених підстав вирок районного суду в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Відповідно до ч.5 ст. 72 до строку відбуття покарання має бути зараховано термін тримання ОСОБА_8 у слідчому ізоляторі за весь час досудового слідства та розгляду кримінального провадження судом з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто за період з 23 липня по 15 вересня 2015 року та з 26 лютого по 31 березня 2016 року.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 404,405, 407, 420 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

З а с у д и л а:
Апеляцію першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Гадяцького районного суду від 15 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_8 у частині звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасувати.

Постановити новий вирок за яким вважати засудженим ОСОБА_8
- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ст. 395 КК України на 1 місяць арешту.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно засудженим на 3 роки позбавлення волі.

В іншій частині вирок Гадяцького районного суду стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 31 березня 2016 року

Відповідно до до ч.5 ст.72 КК України зарахувати до строку відбутого ОСОБА_8 покарання термін тримання його під вартою у слідчому ізоляторі під час досудового слідства і розгляду кримінального провадження судом з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто за період 23 липня по 15 вересня 2015 року та з26 лютого по 31 березня 2016 року.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4