УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2016 р. м.Київ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Клюшнівка Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого вантажником в ТОВ «Фозі Фуд», не військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого (за слів):
у 2000 році вироком Миргородського районного суду Полтавської області за ст.94 КК України (в редакції 1960 року) до 9 років 7 місяців позбавлення волі, звільнився у 2008 році умовно-достроково,
у 2009 році вироком Куліковського районного суду Чернігівської області за ч.5 ст.185 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився в травні 2015 року за станом здоров`я,
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 17.08.2016 року, близько 13-00 години, ОСОБА_5 перебував на перехресті вулиць Сосюри та Г.Хоткевича, 10, в м.Київ, де помітив раніше невідомого йому ОСОБА_8 , який йшов попереду нього. В цей самий момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, підійшов до ОСОБА_8 , та наказав віддати йому телефон, на що ОСОБА_8 відповів йому відмовою. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на відкрите викрадення чужого майна, наніс кілька ударів в обличчя ОСОБА_8 , від чого останній впав на землю, тим самим застосував відносно ОСОБА_8 фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя потерпілого в момент його застосування, та заволодів належним ОСОБА_8 майном, а саме мобільним телефоном марки «SonyXperia L», вартістю 2200 гривень, який ОСОБА_5 попередньо вирвав з рук ОСОБА_8 , заподіявши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2200 гривень.
Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , рапортом працівників поліції про затримання ОСОБА_5 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколами допитів свідків, протоколом одночасного допиту між підозрюваним та свідком, протоколами огляду місця події.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний злочин з корисливих мотивів, може вчинити інше кримінальне правопорушення, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, може впливати на потерпілого, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджати проведенню досудового розслідування, та, враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав своє клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами, злочин вчинено відносно інваліда 2 групи.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати інший, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема домашній арешт, посилаючись на те, що його дружина ІНФОРМАЦІЯ_3 народила другу дитину, перебуває у пологовому будинку, він є єдиним утримувачем родини. Крім того, він є інвалідом 2 групи, ВІЛ-інфікований, страждає на туберкульоз, офіційно працює.
Захисник також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив врахувати стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків та застосувати до нього домашній арешт.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваного та захисника щодо вручення їм копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.
Відповідно до протоколу затримання особи від 17.08.2016 року, ОСОБА_5 був затриманий 17.08.2016 року о 13-30 годині відповідно до ст.208 КПК України без ухвали слідчого судді. Тому, саме вказаний час (13-30 година 17.08.2016 року) є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні вимог ст.209 КПК України.
18.08.2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявними у справі вищезазначеними допустимими доказами, зібраними в матеріалах кримінального провадження в сукупності.
Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків.
Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення особливо тяжких злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, підозрюється у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, проживає та зареєстрований за різними адресами.
При цьому зазначені стороною захисту дані, що характеризують обвинуваченого, на думку слідчого судді, не виключають наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Спеціальний висновок комісії, який би свідчив про те, що ОСОБА_5 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, суду не надані.
Вказані вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.
Підстав для обрання відносно підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, слідчий суддя не вбачає.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України у м.Києві та Київській області.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання з 13-30 години 17.08.2016 року.
ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у розмірі 96460 (дев`яносто шість тисяч чотириста шістдесят) гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м.Києва (одержувач Дніпровський районний суд м.Києва, , банк одержувач ГУДКСУ у м.Києві, МФО 820019, розрахунковий рахунок №3058) .
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, два рази на тиждень у час, визначений вказаним слідчим;
- не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Виконання ухвали доручити начальнику Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України у м.Києві та Київській області.
Копію ухвали вручити підозрюваному та захиснику негайно після її проголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м.Києва.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м. Києва ОСОБА_1