Ухвала іменем україни 11 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидове, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Якутськ Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 355 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;

- за ч. 1 ст. 396 КК до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_6 16 065 грн., та моральної шкоди 100 000 грн.
Апеляційний суд Миколаївської області відповідно до вимог абз. 5 ч. 5 ст. 72 КК звільнив ОСОБА_10 від відбування покарання призначеного вказаним вироком у виді арешту строком на 4 місяці, у зв`язку з його відбуттям.

Згідно з вироком суду, 26 лютого 2015 року в вечірній час доби ОСОБА_11 та ОСОБА_10 разом із потерпілим ОСОБА_12 перебували в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , де вживали спиртні напої з приводу святкування дня народження батька ОСОБА_10 - громадянина ОСОБА_13 , який також перебував в даному житловому будинку.

Під час перебування за святковим столом між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_12 на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків виникла конфліктна ситуація, яка згодом, після виходу на подвір`я даного житлового будинку, перейшла в бійку між ними.

Під час даної бійки обвинувачений ОСОБА_11 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, наніс потерпілому ОСОБА_12 удари кулаками в область обличчя, кінцівок та грудної клітини, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження в виді крововиливу в праве око, синців, саден та забійних ран в області обличчя, на шиї, на правій передній боковій поверхні грудної клітки, в ділянці променево-зап`ястних суглобів на тильній поверхні лівої кисті, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній поверхні правої гомілки, а також тяжкі тілесні ушкодження за ознаками загрози для життя у виді субдуральної гематоми, переломів ребер 8-9 зліва по середньопідпаховій лінії, 7-8 справа по середньопідпаховій лінії, 2-7 ребер справа по середньо-ключичній лінії. Внаслідок побиття ОСОБА_12 упав та втратив свідомість, а обвинувачений ОСОБА_11 , залишивши ОСОБА_12 в непритомному стані, повернувся до приміщення будинку, де знову приєднався до компанії за святковим столом.

Після опівночі, 27 лютого 2015 року, коли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вийшли на подвір`я даного житлового будинку та підійшли до непритомного потерпілого ОСОБА_12 . В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_11 виник умисел на умисне вбивство потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті потерпілому, обвинувачений ОСОБА_11 за допомогою обвинуваченого ОСОБА_10 , не повідомляючи останньому істинну мету своїх дій та не розраховуючи на його співучасть у вчиненні вбивства ОСОБА_12 , погрузив потерпілого, який був у непритомному стані, до пасажирського відсіку мікроавтобуса "Wolksvagen LT 35 D", який належав громадянці ОСОБА_14 . Потім обвинувачений ОСОБА_10 сів за кермо даного транспортного засобу, а обвинувачений ОСОБА_11 на праве крісло біля водія і з безпритомним потерпілим виїхали із с. Кримка Первомайського району Миколаївської області та поїхали по автомобільній дорозі державного значення "М13 Кіровоград-Платонове".

Близько 2 години ночі, ОСОБА_10 зупинив мікроавтобус на території Первомайського району Миколаївської області на автомобільній дорозі "М 13 Кіровоград-Платонове" за межами с. Кримка, та залишивши місце водія, сховався в лісопосадці.

Після цього, ОСОБА_11 сів за кермо вказаного транспортного засобу та продовжив рух по автошляху. Прибувши до автодорожнього мосту через річку Південний Буг автомобільної дороги "М13 Кіровоград-Платонове", який розташований на околиці с. Іванівка Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_11 між 2 та 3 годинами 27 лютого 2015 року зупинив керований ним транспортний засіб та з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 , зняв шнурки із його взуття, одним шнурком обвів шию та здавив петлею органи шиї, у зв`язку з чим настала смерть ОСОБА_12 .

Іншим шнурком ОСОБА_11 обв`язав ноги потерпілого, прив`язав до них каміння та з метою приховати вчинений злочин, дістав тіло вбитого ним ОСОБА_12 із салону автомобіля та скинув його з центральної частини вказаного автодорожнього мосту в воду річки Південний Буг.

Крім того, 26 лютого 2015 року, біля 23 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_10 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , з погрозою застосування насильства примусив потерпілого ОСОБА_12 до виконання цивільно-правового зобов`язання, яке полягало в необхідності повернення обвинуваченому грошових коштів в сумі 200 гривень, що становила різницю в вартості мобільних телефонів, яка виникла внаслідок їх обміну між ними.

У зв`язку з відсутністю даної суми грошових коштів у потерпілого, ОСОБА_10 заволодів золотою каблучкою 585 проби, вагою 0,95 грамів, вартістю 498 гривень 75 копійок, яка належала ОСОБА_12 , та яку останній передав ОСОБА_10 , отримавши від обвинуваченого грошові кошти, так як вартість переданої ним золотої каблучки, перевищувала розмір виниклого боргу.

Крім того, маючи умисел на заздалегідь не обіцяне приховування вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_10 не повідомив правоохоронні органи про вчинення ОСОБА_11 особливо тяжкого кримінального правопорушення, з метою уникнення останнім кримінальної відповідальності, перешкоджання органам досудового слідства у своєчасному розкритті злочину, викритті винної особи та притягнення її до кримінальної відповідальності.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості, порушує питання про скасування судових рішень та про направлення справи на новий судовий розгляд. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом дана неправильна оцінка доказів, посилається на однобічність та неповноту досудового та судового слідства. Стверджує, що ОСОБА_10 був співучасником вбивства потерпілого ОСОБА_12 тому його дії потрібно кваліфікувати за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК. Посилається на неправильне вирішення цивільного позову та порушення права потерпілої на захист. Вважає, що суд апеляційної інстанції, при перегляді вироку місцевого суду, не надав оцінки всім доводам апеляційної скарги представника потерпілої та безпідставно залишив її без задоволення.

На касаційну скаргу потерпілої надійшли заперечення від захисника засудженого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_15 , у яких вона просить касаційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та їх представника, які підтримали доводи касаційної скарги, та просили скасувати судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд, пояснення захисника ОСОБА_9 , який, при перегляді судових рішень за касаційною скаргою потерпілої, поклався на розсуд суду, пояснення прокурора, який просив скаргу потерпілої залишити без задоволення, а судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі статтями 370, 419 КПК ухвала апеляційного суду повинна бути законною, обґрунтованою й вмотивованою.
Мотивувальна частина такого судового рішення має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожний із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію кримінального правопорушення, міру покарання, не можна визнавати такою, що відповідає вимогам цього Закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_16 , не погоджуючись із вироком міського суду, подав апеляційну скаргу в якій порушував питання про неправильну кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_10 .
Мотивуючи свої доводи представник потерпілої зазначав, що вирок суду є незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджував, що в діях засудженого ОСОБА_10 є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 115 КК. Наголошував, що суд безпідставно не врахував висновок експерта щодо численних тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_12 , згідно якого такі тілесні ушкодження не могли утворитися лише від ударів ОСОБА_11 . Зазначав, що ОСОБА_11 не міг сам винести з мікроавтобусу потерпілого вага якого біля 90 кг, прив`язати каміння і скинути його з моста. Стверджував, що суд належним чином не врахував покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_17 про те, що між потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 виник конфлікт за грошовий борг і вони бачили, що потерпілий був побитий після розмови з ОСОБА_10 . Представник потерпілої зазначав, що також не було встановлено хто керував мікроавтобусом коли вивозили тіло ОСОБА_12 .

Проте, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд, залишивши скаргу представника потерпілої без задоволення, не зазначив підстав, із яких її визнано необґрунтованою. Суд обмежився перерахуванням доказів, на які є посилання у вироку, і загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності винності ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому суд не розкрив суті зібраних у справі доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляції та не розглянув доводи представника потерпілої про недопустимість доказів, неправильну, на їх думку, кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_10 , невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не розглянув доводи апеляційної скарги представника потерпілої і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_10 .

Враховуючи, що при розгляді апеляції представника потерпілої апеляційний суд залишив поза увагою доводи, які ставлять під сумнів правильність застосування кримінального закону судом першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_10 , дії якого можуть бути тісно пов`язаними з діями засудженого ОСОБА_11 , який наголошував у апеляційній скарзі про свою непричетність до вбивства потерпілого за обставин, викладених у вироку, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК як підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого слід усунути згадані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи поданих апеляцій з дослідженням обставин, встановлених під час кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 404 КПК, доводи зазначені у касаційній скарзі потерпілої, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій засуджених та постановити рішення, яке б відповідало вимогам ст. 419 КПК.

З огляду на викладене касаційна скарга потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433436, 438 КПК, а також п. 6 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень закону України «Про судоустрій і статус суддів» колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3