Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 517/741/14-к
Провадження № 1-кп/506/14/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.2016с.м.т.Окни

26 липня 2016 року Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю сторони обвинувачення прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

та сторони захисту

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

законного представника ОСОБА_12

захисника ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с.м.т. Окни кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 09 червня 2014 року за № 0000148 , про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, непрацюючого, з базовою середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з базовою середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з базовою середньою освітою,перебуває у фактичних шлюбних відносинах, раніше судимого: 27 вересня 2013 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.289,ст..75 КК України до 3 років позбавлення волі ,з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

07 червня 2014 року біля 00.00 г, неповнолітній ОСОБА_9 за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_10 ,у групі осіб , розподіливши ролі, з метою таємного викрадення чужого майна , прибули до домогосподарства мешканця с.м.т.Затишшя Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_7 ,що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де шляхом відчинення металевих воріт ОСОБА_10 проник до приміщення гаражу, а ОСОБА_9 залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_10 у разі виникнення небезпеки. Розподіливши таким чином ролі, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скоїли таємне викрадення чужого майна : гідравлічного насосу до трактору ЮМЗ вартістю 300 грн, одного блоку знижених-підвищених передач до трактору ЮМЗ вартістю 750 грн, комплекту шестерень редуктора до трактора ЮМЗ вартістю 150 грн, нижньої частини задньої серги до трактора ЮМЗ вартістю 400 грн, а всього завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1600 грн.

Викраденим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпорядилися на власний розсуд.

Крім того , 16 липня 2014 року біля 01.00 г , неповнолітній ОСОБА_9 за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_10 ,повторно, у групі осіб , розподіливши ролі, з метою таємного викрадення чужого майна , прибули до домогосподарства мешканця с.м.т.Затишшя Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_14 , що розташоване за адресою АДРЕСА_3 , де шляхом відчинення дверей ОСОБА_9 проник до приміщення , а ОСОБА_10 залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_9 у разі виникнення небезпеки. Розподіливши таким чином ролі, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скоїли таємне викрадення чужого майна : електричної ударної дрилі «Урал» , модель ДУ-750 (б/в) вартістю 170 грн, електричної кутової шліфувальної машини «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в) вартістю 200 грн, дорожньої сумки (б/в) вартістю 50 грн , а всього завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 420 грн.

Викраденим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпорядилися на власний розсуд.

Крім того, 19 липня 2014 року біля 00.00 г неповнолітній ОСОБА_9 з метою таємного викрадення чужого майна , повторно , прибув до домогосподарства мешканки с.м.т.Затишшя Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_8 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу проник до приміщення гаражу і скоїв таємне викрадення чужого майна : чотирьох мішків термічного будівельного клею марки «POLIMIH П-11» по 20 кг кожен за ціною 90 грн за один мішок на суму 360 грн ,один мішок будівельного цементу марки «ПШ-400» вагою 25 кг вартістю 70 грн , а всього завдав потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 430 грн.

Викраденим ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд.

Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що він 19 липня 2014 року біля 00.00 г за попередньою змовою ,у групі осіб ,повторно, з неповнолітнім ОСОБА_9 розподіливши ролі, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до домогосподарства мешканки с.м.т.Затишшя Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_8 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу проникли до приміщення гаражу та скоїли таємне викрадення чужого майна : чотирьох мішків термічного будівельного клею марки «POLIMIH П-11» по 20 кг кожен за ціною 90 грн за один мішок на суму 360 грн ,один мішок будівельного цементу марки «ПШ-400» вагою 25 кг вартістю 70 грн , а всього завдали потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 430 грн і викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково та повідомив, що по епізодам викрадення майна у потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_14 він визнає себе винним повністю , розкаюється та дав пояснення, які за своїм змістом відповідають вищевикладеним обставинам , доповнивши, що викрадені у ОСОБА_7 запчастини вони здали як металобрухт мешканцю с.Фрунзівка ОСОБА_15 , а викрадене у ОСОБА_14 майно за 200 грн продали мешканцю с.Затишшя ОСОБА_16 . Що стосується викрадення майна у ОСОБА_8 ,то він визнав себе винним частково та пояснив, що 19 липня 2014 року перебував у гостях у ОСОБА_11 . В розмові останній розповів , що йому для продовження будівництва потрібен цемент. В цей момент він згадав, що якось, проходячи біля домогосподарства ОСОБА_8 , яка проживає по тій же вулиці, що і він , коли там були відчинені ворота гаражу, то він бачив складені там мішки, як він думав, з цементом. Тому у нього при розмові з ОСОБА_11 виник умисел на викрадення майна із гаража ОСОБА_8 з метою продажу викраденого цементу ОСОБА_11 ,однак він повідомив ОСОБА_17 ,що цемент нібито є у нього вдома і він його заробив, але батько не дозволяє цемент продавати і тому запропонував ОСОБА_18 поїхати з ним ,постояти на вулиці, а він цемент винесе аж до мопеда на вулицю. ОСОБА_19 погодився і вони поїхали на мопеді ОСОБА_20 на вулицю Західну,де проживає ОСОБА_21 ,а далі по вулиці проживає він .За декілька будинків до домоволодіння ОСОБА_8 він зупинив ОСОБА_20 і сказав чекати його на тому місці. ОСОБА_19 залишився його чекати ,а він через хвіртку зайшов у подвір`я ОСОБА_8 , потім шляхом вільного доступу зайшов до гаражу, звідки викрав 5 мішків ,як він вважав, з цементом. Потім вже виявилося, що це були 4 мішки з клеєм і один мішок з цементом. Всі мішки вони завантажили на мопед ОСОБА_20 і завезли до нього додому, а 200 грн за нібито куплений у нього цемент ОСОБА_19 мав віддати йому пізніше. Змови про крадіжку з ОСОБА_17 у нього не було, він не повідомляв останнього, що має викрадати ,а потім і викрав майно у ОСОБА_8 , і ОСОБА_19 у викраденні майна ОСОБА_8 участі не приймав.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю , розкаявся та дав пояснення, які за своїм змістом відповідають вищевикладеним обставинам , підтвердивши пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 по епізодам викрадення майна у ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .

Обвинувачений ОСОБА_11 себе винним у інкримінованому йому злочині не визнав та дав пояснення ,аналогічні поясненням обвинуваченого ОСОБА_9 , доповнивши, що ще на досудовому слідстві заперечував свою участь у викраденні цементу, про що повідомляв слідчому як під час допиту, так і під час слідчого експерименту. Так, обвинувачений ОСОБА_11 повідомив, що будь-якої змови щодо викрадення цементу у нього з ОСОБА_9 не було, той повідомив, що хоче продати зароблений ним же цемент, але батько не дозволяє і тому саме вночі вони поїхали на вулицю, де живе ОСОБА_22 . Де саме жив ОСОБА_9 , на той час йому відомо не було. Він просто очікував ОСОБА_9 на обочині дороги, біля нього проходили якісь люди, він не ховався і ні про що не мав повідомляти та не повідомляв ОСОБА_23 . Коли ОСОБА_24 приніс, як він думав , цемент ,вони завантажили мішки на мопед і відвезли їх до нього додому. Він лишив їх біля будинку, на подвір`ї. Гроші мав віддати ОСОБА_25 пізніше. Коли приблизно через тиждень до нього прийшли працівники міліції і попросили дозволу оглянути домогосподарство, він дозволив, так як був впевнений, що нічого протизаконного у нього в господарстві немає. При виявленні мішків та розсипаного клею він також повідомляв працівникам міліції обставини, при яких придбав клей та цемент, наполягаючи на тому, що це майно придбав у ОСОБА_9 , а не викрадав у ОСОБА_8 .

Винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,окрім їх пояснень, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

ПО ЕПІЗОДУ ВИКРАДЕННЯ МАЙНА У ОСОБА_26

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив ,що ним на початку червня 2014 року було виявлено крадіжку майна у його домогосподарстві, із приміщення гаражу, а саме - гідравлічного насосу до трактору ЮМЗ , одного блоку знижених-підвищених передач до трактору ЮМЗ , комплекту шестерень редуктора до трактора ЮМЗ, нижньої частини задньої серги до трактора ЮМЗ . До цього часу завдана шкода йому не відшкодована, але він все ж просив суд не призначати винним суворого покарання, зважаючи на їх молодість і маючи надію на добровільне відшкодування завданої йому шкоди.

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який повідомив, що влітку 2014 року до нього приїздили ОСОБА_24 та ОСОБА_28 та він придбав у них деякі запчастини до трактора ЮМЗ;

- випискою із ЄРДР від 08 червня 2014 року за №00000148, згідно з якою за заявою ОСОБА_7 внесена інформація про крадіжку невстановленими особами в ніч з 07 червня на 08 червня 2014 року з його подвір`я в АДРЕСА_2 . запчастин до трактора ЮМЗ ( т.1,а.п. 1) ;

- рапортом чергового чергової частини Фрунзівського РВ про надходження 08 червня 2014 року о 21.55 телефонного повідомлення від ОСОБА_7 про крадіжку запчастин до трактора ЮМЗ з його подвір`я в АДРЕСА_2 ( т.1,а.п.2)

- протоколом прийняття заяви від 08 червня 2014 року про вчинене кримінальне правопорушення, від ОСОБА_7 , у якій останній повідомляє про викрадення запчастин до трактора ЮМЗ з його подвір`я в АДРЕСА_2 ( т.1,а.п.3-5) ;

- протоколом огляду,з фото таблицями, від 09 червня 2014 року господарства ОСОБА_7 в с.м.т.Затишшя Фрунзівського району ,з гаражу якого в ніч з 07 на 08 червня 2014 року були викрадені запчастини до трактора ЮМЗ ( т.1,а.п.11-16);

- протоколом отримання добровільно наданого предмету, з фото таблицями , від 06 серпня 2014 року, в ході якого ОСОБА_27 були видані запчастини / два редуктори, набор шестерень, гідравлічний насос, частини заднього причіпного пристрою / до трактора ЮМЗ, які йому привезли як металобрухт ОСОБА_24 та ОСОБА_28 ( т.1,а.п.38-42) ;

- розпискою ОСОБА_27 про прийняття на зберігання вищевказаних предметів ( т.1, а.п.37);

- протоколом огляду вищезазначених речових доказів ( т.1,а.п.47);

- довідками про вартість запчастин до трактору ЮМЗ : гідравлічний насос до трактору ЮМЗ - 300 грн, один блок знижених-підвищених передач до трактору ЮМЗ - 750 грн, комплект шестерень редуктора до трактора ЮМЗ - 150 грн, нижня частина задньої серги до трактора ЮМЗ-400 грн ( т.1, а.п.36,т.3 ,а.п. 171);

ПО ЕПІЗОДУ ВИКРАДЕННЯ МАЙНА У ОСОБА_29

- випискою із ЄРДР від 29 липня 2014 року за №00000193, згідно з якою за заявою ОСОБА_14 внесена інформація про крадіжку невстановленими особами в ніч з 15 на 16 липня 2014 року з підсобного приміщення на території його домогосподарства в АДРЕСА_3 , електричної ударної дрилі «Урал», модель ДУ-750 (б/в) , електричної кутової шліфувальної машини «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в) , дорожньої сумки (б/в) ( т.1,а.п. 93) ;

- рапортом чергового чергової частини Фрунзівського РВ про надходження 29 липня 2014 року о 15.35 телефонного повідомлення від ОСОБА_14 про крадіжку електричної ударної дрилі «Урал» ,модель ДУ-750 (б/в) , електричної кутової шліфувальної машини «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в) , дорожньої сумки (б/в) з гаража його домогосподарства в АДРЕСА_3 ( т.1,а.п.94)

- заявою ОСОБА_14 від 29 липня 2014 року , у якій останній повідомляє про викрадення електричної ударної дрилі «Урал» ,модель ДУ-750 (б/в) , електричної кутової шліфувальної машини «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в) , дорожньої сумки (б/в) з гаража його домогосподарства в АДРЕСА_3 ( т.1,а.п.95) ;

- протоколом огляду,з фото таблицями, від 29 липня 2014 року господарства ОСОБА_14 в с.м.т.Затишшя Фрунзівського району ,з гаражу якого в ніч з 15 на 16 липня 2014 року, було викрадено електричну ударну дриль «Урал» ,модель ДУ-750 (б/в) , електричну кутову шліфувальну машину «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в), дорожню сумку (б/в) ( т.1,а.п.104-109);

- протокол отримання добровільно наданого предмету, з фото таблицями , від 29 липня 2014 року, в ході якого ОСОБА_16 було видано електричну ударну дриль «Урал» ,модель ДУ-750 (б/в) , електричну кутову шліфувальну машину «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в) , дорожню сумку (б/в) синього кольору, які йому продали ОСОБА_24 та ОСОБА_28 приблизно 15 липня 2014 року ( т.1,а.п.115-118) ;

- довідкою про вартість електричної ударної дрилі «Урал» ,модель ДУ-750 (б/в) -170 грн , електричної кутової шліфувальної машини «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в) 200 грн , дорожньої сумки (б/в) 50 грн ( т.1, а.п.123)

- протоколом огляду вищезазначених речових доказів ( т.1,а.п.124);

- розпискою ОСОБА_14 про отримання від працівників міліції електричної ударної дрилі «Урал» ,модель ДУ-750 (б/в) , електричної кутової шліфувальної машини «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в) , дорожньої сумки (б/в) ( т.1, а.п.127);

ПО ЕПІЗОДУ ВИКРАДЕННЯ МАЙНА У ОСОБА_30

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка повідомила ,що нею вранці 20 липня 2014 року було виявлено крадіжку майна з гаража її домогосподарства в АДРЕСА_4 , а саме - чотирьох мішків термічного будівельного клею по 20 кг кожен та одного мішка цементу марки «ПШ-400» вагою 25 кг. Зі сторони вулиці вхідні ворота гаража були зачинені ,а викрадач пройшов через двір і зайшов через дверний отвір гаража ,у якому ще не були навішані двері. Пізніше їй стало відомо ,що ОСОБА_9 викрав вказане майно і передав його ОСОБА_17 . На теперішній час вся завдана шкода їй відшкодована, претензій вона немає і вона просила суд не призначати винним суворого покарання.

- випискою із ЄРДР від 20 липня 2014 року за №00000189, згідно з якою за заявою ОСОБА_8 внесена інформація про крадіжку невстановленими особами в ніч з 19 на 20 липня 2014 року з гаража на території її домогосподарства в АДРЕСА_4 , чотирьох мішків термічного будівельного клею по 20 кг кожен та одного мішка цементу марки «ПШ-400» вагою 25 кг( т.1,а.п. 49) ;

- протоколом прийняття заяви від 20 липня 2014 року про вчинене кримінальне правопорушення, від ОСОБА_8 , у якій остання повідомляє про викрадення невстановленими особами в ніч з 19 на 20 липня 2014 року з гаража на території її домогосподарства в АДРЕСА_4 , чотирьох мішків термічного будівельного клею по 20 кг кожен та одного мішка цементу марки «ПШ-400» вагою 25 кг ( т.1,а.п.50-51) ;

- протоколом огляду, з фото таблицями, від 20 липня 2014 року господарства ОСОБА_8 в АДРЕСА_4 , з гаража якої в ніч з 19 на 20 липня 2014 року було викрадено чотири мішки термічного будівельного клею по 20 кг кожен та один мішок цементу марки «ПШ-400» вагою 25 кг ( т.1,а.п.52-55);

- протоколом огляду, з фото таблицями , від 28 липня 2014 року, домогосподарства ОСОБА_11 ,розташованого в АДРЕСА_5 , проведеного з дозволу останнього, в ході якого було виявлено біля воріт пластикові відра по 20 л кожне з сумішшю сірого кольору,один мішок клею марки «POLIMIH П-11» та один мішок цементу марки ПШ-400 ,вагою 25 кг ( т.1,а.п.69,70-77) ;

- протоколом огляду вищезазначених речових доказів ( т.1,а.п.78);

- розпискою ОСОБА_8 про отримання від працівників міліції вказаного вище майна ( т.1, а.п.80);

- довідкою про вартість 4 мішків термічного будівельного клею марки «POLIMIH П-11» вагою по 20 кг кожен - 360 грн та мішка цементу марки ПШ-400, вагою 25 кг -70 грн ( т.1, а.п.91)

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_11 , то в основу пред`явленого останньому обвинувачення прокурором покладено покази обвинуваченого ОСОБА_9 , дані тим на досудовому слідстві щодо участі ОСОБА_11 у крадіжці з домогосподарства ОСОБА_8 , протокол огляду домогосподарства ОСОБА_11 , в ході якого було виявлено та вилучено викрадений у потерпілої ОСОБА_8 термічний клей та цемент , протоколи слідчого експеремента, проведені з обвинуваченим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_11 , показання свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ч.2 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Згідно ст.93 ч.1, ч.2 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України,суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях,які він безпосередньо сприйняв під час судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_11 безпосередньо у судовому засіданні дали показання,які за своїм змістом не суперечили одні одним та повідомили , що будь-якої змови щодо викрадення цементу із домогосподарства ОСОБА_8 у них не було . ОСОБА_9 сказав ОСОБА_11 , що хоче продати зароблений ним же цемент, але батько не дозволяє і тому саме вночі разом вони поїхали на вулицю, де живе ОСОБА_22 . Вони не розподіляли ролі,а ОСОБА_19 залишився на вулиці очікувати ОСОБА_9 ,поки останній принесе цемент нібито із власного будинку.

Будь-яких належних та допустимих доказів ,які б спростували показання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ,прокурором як стороною обвинувачення надано не було.

Посилання на протоколи слідчих ескперементів ,проведених з обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_9 / т.1, а.п.218-221,222- 227/ судом прийняті до уваги бути не можуть.

Так ,відповідно до ст.ст.104,240 КПК України ,у протоколі мають фіксуватися хід і проведення процесуальної дії і протокол має бути підписаний всіма учасниками слідчої дії.

Разом з тим, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 повідомили суд,що не давали при проведенні слідчого ескперементу пояснень щодо спільної участі та змови у викраденні майна з домогосподарства ОСОБА_8 .

Так , обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що показував , як він сам заходив в гараж та виносив мішки , але при цьому не говорив про змову з ОСОБА_34 .

Обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив,що при проведенні слідчого експерименту дійсно показував,де він очікував ОСОБА_9 і не повідомляв про те, що йому було відомо про викрадення ОСОБА_9 мішків з домогосподарства ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердила,що при проведенні слідчого експерименту ні ОСОБА_9 ,ні ОСОБА_11 не повідомляли про змову у викрадені цементу із її гаражу.Так, ОСОБА_9 розповів,що казав ОСОБА_18 ,що нібито продає свій цемент ,щоб батько не знав. ОСОБА_19 також казав ,що очікував ОСОБА_9 ,поки той принесе мішки із свого домогосподарства і показав,що стояв приблизно в 200 м від її будинку .На її думку,з того місця ,де стояв ОСОБА_11 , він і не міг бачити вночі ,звідки саме виносить мішки ОСОБА_9 . Потерпіла не заперечує,що дійсно підписала протокол слідчого експерименту,однак ні вона його не читала,довіряючи працівникам міліції,ні їй ніхто вголос протокол не читав.

Крім того , судом встановлено, що понятий ОСОБА_35 ,який був допитаний як свідок, був формально зазначений понятим при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , так як знаходився біля свого будинку , а фактично нічого не бачив і не чув,що саме повідомляли ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , ,хоча він дійсно поставив свій підпис під протоколом.

Разом з тим, у протоколах слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_9 та ОСОБА_11 внесені пояснення обвинувачених про їх спільну участь та попередню змову у викрадені майна з домогосподарства ОСОБА_8 ,однак сторінка протоколу ,де зазначені вказані пояснення обвинувачених, ніким із учасників слідчої дії ,в тому числі і обвинуваченими, в порушення ст.ст.104,240 КПК України, підписана не була / т.1, а.п.219, 223/.

Таким чином, слідчим було порушено вимоги щодо порядку складання процесуального документу.

Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст.52 КПК України участь захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років , є обов`язковою.

Як обвинувачений ОСОБА_9 ,так і свідки ОСОБА_36 та ОСОБА_31 , підтвердили, що захисника при проведенні з неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_9 слідчого експерименту не було.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`заний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод такі діяння,як порушення права особи на захист і докази,отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини,є недопустимими.

Відтак, судом встановлено незаконність способу отримання вищевказаних доказів протоколів слідчих експериментів ,які отримані з порушеннями норм КПК України і які є непридатними для використання у кримінальному процесі за формою та по суті і тому ,враховуючи при цьому клопотання захисника про визнання вказаних протоколів недопустимими доказами, протоколи слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_9 та ОСОБА_11 визнаються судом недопустимими .

З цих же підстав суд визнає недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів/ т.1,а.п.206-210,211-217, т.1,а.п.228-232,233-238/, де неповнолітні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показували та розказували ,як вони скоювали викрадення майна у ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .При проведенні вказаних слідчих експериментів також не було захисника,що є порушенням п.1 ч.2 ст.52 КПК і визнається судом істотним порушенням права людини - право особи на захист.

При цьому суд вважає за необхідне повідомити керівника Роздільнянської місцевої прокуратури та начальника Слідчого управління ГУНПУ в Одеської області про допущені слідчим ОСОБА_37 грубих порушень кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_11 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення фактично ґрунтується лише показаннями свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_38 щодо того,що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 нібито повідомляли про попередню домовленість у здійсненні крадіжки з домогосподарства ОСОБА_8 . Разом з тим , їх покази суперечать показам потерпілої ОСОБА_8 ,свідка ОСОБА_39 і суд вважає,що свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_40 є упередженими,так як на час проведення досудового розслідування були працівниками міліції ,а свідок ОСОБА_41 і на час допиту є працівником поліції і зацікавлена у результатах розгляду справи.

Протокол вилучення у ОСОБА_11 викраденого у ОСОБА_8 майна сам по собі не може свідчити про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних вище доказів, наданих стороною обвинувачення ,свідчить про те, що вони не доводять вини ОСОБА_11 у вчиненні викрадення майна у ОСОБА_8 і не спростовують його тверджень про непричетність до інкримінованого йому злочинного діяння.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_42 , які не надали об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_11 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також у зв`язку з відсутністю підстав для спростування виправдувальних показань обвинуваченого ОСОБА_11 , суд відповідно до ст.62 Конституції України тлумачить ці обставини на користь ОСОБА_11 і приходить до висновку про недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Будь-яких інших документів, протоколів процесуальних дій або висновків експертів, які б судом було можливим визнати в якості обвинувальних доказів, стороною обвинувачення не надано.

Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду .

Згідно вимог ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднується з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_11 інкримінованого йому злочину не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, відповідно до приписів ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, не дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_11 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, а вищевказані докази суд вважає неналежними та недостатніми для постановлення обвинувального вироку. Адже згідно ст.373 ч.3 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок згідно ч. 1 ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене вище, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України недоведеною і тому ОСОБА_11 підлягає виправданню.

Що стосується обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ,то суд приходить до наступного.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_10 доведена повністю, і його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, скоєне за попередньою змовою у групі осіб , повторно, з проникненням у приміщення.

Винність обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні таємного викрадення чужого майна, скоєне за попередньою змовою у групі осіб , повторно, з проникненням у приміщення та таємного викрадення чужого майна, скоєне повторно , доведена повністю, і його дії за епізодами викрадення майна у ОСОБА_7 та ОСОБА_14 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

Що стосується епізоду викрадення ОСОБА_9 майна із господарства ОСОБА_8 ,то із обвинувачення слід виключити кваліфікуючу ознаку скоєння за попередньою змовою групою осіб,так як судом не встановлено винуватості ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки із домогосподарства ОСОБА_8 .

Крім того,суд вважає,що дії ОСОБА_43 по епізоду викрадення майна із господарства ОСОБА_8 слід кваліфікувати як викрадення майна з проникненням у приміщення,так як гараж,з якого було викрадене майно це споруда ,яка має стіни,дах,металеві ворота і сама лише тимчасова відсутність полотна дверей не робить її незавершеною спорудою. Однак , відповідно до ст.337 КПК України , судовий розгляд проводиться лише у межах висунутого обвинувачення, а обвинувачення по викраденню майна з проникненням у приміщення ОСОБА_9 не висувалося.

Тому дії обвинуваченого ОСОБА_9 по епізоду викрадення майна у ОСОБА_8 суд кваліфікує як скоєння таємного викрадення чужого майна, повторно і його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України , доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів,що відносяться згідно ст.12 КК України до категорії тяжких та середньої тяжкості; також повною мірою вивчені особи обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свою вину визнали повністю, щиросердно розкаялися , активно сприяли розкриттю злочинів, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час скоєння злочинів були неповнолітніми, ОСОБА_9 раніше не судимий, ОСОБА_10 вважається таким,що немає судимостей, на обліку у нарколога не перебувають. ОСОБА_9 є сиротою,перебуває під опікою. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 позитивно характеризуються за місцем проживання, ОСОБА_9 позитивно за місцем навчання. Шкода,завдана потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_8 відшкодована повністю.Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просили суд не призначати суворого покарання винуватим особам.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинувачених , є скоєння злочину відносно особи похилого віку ( по епізоду викрадення майна у ОСОБА_14 )

Згідно із звітами про неповнолітніх (на час скоєння злочинів) обвинувачених ОСОБА_44 та ОСОБА_9 , складеним відповідно до положень ст.ст.485,487,496 КПК України службою у справах дітей Фрунзівської РДА ,судом перевірені умови життя та виховання неповнолітніх, їх ставлення до вчиненого.

Суд вважає, що покарання відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слід обрати згідно із санкціями ст.185 ч.3 КК України ,а відносно ОСОБА_9 ще й за ч.2 ст.185 КК України , - у виді позбавлення волі.

Разом з тим, виходячи із даних про особи обвинувачених , враховуючи позиції прокурора та потерпілих, суд приходить до висновку,що виправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за їх поведінкою під час іспитового строку та з покладенням на них відповідних обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Речові докази - гідравлічний насос до трактору ЮМЗ, комплект шестерень редуктора до трактора ЮМЗ , нижню частину задньої серги до трактора ЮМЗ-150 зобов`язати особу,якій вказане майно передане на зберігання ОСОБА_27 /т.1,а.п.37/,відповідно до п.5 ч.9.ст.100 КПК України , повернути власнику - потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази -електричну ударну дриль «Урал» ,модель ДУ-750 (б/в) , електричну кутову шліфувальну машину «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в), дорожню сумку синього кольору, відповідно до ст.100 КПК України, вважати переданими потерпілому ОСОБА_14 .

Речові докази - суміш сірого кольору загальною вагою 40 кг,один мішок клею марки «POLIMIH П-11» та один мішок цементу марки ПШ-400 , відповідно до ст.100 КПК України, вважати переданими потерпілій ОСОБА_8 .

Арешт на майно не накладався, судових витрат немає. Підстав для обрання запобіжних заходів відносно обвинувачених немає.

Враховуючи,що у обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не було в ході судового розгляду будь-яких протирічь в показах, захисник не відмовлявся від виконання своїх обов`язків , посилаючись на те ,що здійснення ним захисту не суперечить інтересам осіб,яким він надає правову допомогу , то і підстав для усунення його від захисту судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 368,370,371,374,376 КПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні злочинів , передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі ;

- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі

Згідно із ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити у виді 3 років позбавлення волі .

Згідно із ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання,з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов*язки згідно із ст. 76 КК України :

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції ;

2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)з"являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно із ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов*язки згідно із ст. 76 КК України :

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції ;

2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)з"являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Документи, долучені стороною обвинувачення - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання

Речові докази - гідравлічний насос до трактору ЮМЗ ,комплект шестерень редуктора до трактора ЮМЗ , нижню частину задньої серги до трактора ЮМЗ-150 зобов`язати особу,якій вказане майно передане на зберігання ОСОБА_27 /т.1,а.п.37/, повернути власнику- потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази -електричну ударну дриль «Урал» ,модель ДУ-750 (б/в) , електричну кутову шліфувальну машину «Урал» модель УШМ 125-1100 (б/в) , дорожню сумку синього кольору,- вважати переданими потерпілому ОСОБА_14 .

Речові докази - суміш сірого кольору звагальною вагою 40 кг,один мішок клею марки «POLIMIH П-11» та один мішок цементу марки ПШ-400 -вважати переданими потерпілій ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Одеської області через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1