Справа № 523/1166/15-к
В И Р О К
Іменем України

29.09.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0000078 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, українця, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, 2015 року народження, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту від 26.09.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 25.02.2014 року, складеного державним обвинувачем прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 , затвердженого керівником Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 , органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що наприкінці вересня 2014 року у невстановлений час в районі «Староконного ринку» в м.Одесі у невстановленого в ході досудового розслідування та судового слідства особи на ім`я « ОСОБА_12 », ОСОБА_10 незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який він на громадському транспорті незаконно перевіз до міста свого мешкання, а саме в квартиру АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати з метою подальшого незаконного збуту.
В ході проведення санкціонованого обшуку 15.10.2016 року, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , останній, діючи навмисно, маючи умисел на незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу для самостійного вживання, незаконно зберігав три пакети-стікери з замком Zір-Lосk коричневого кольору, два з яких обклеєні фрагментом паперу білого кольору з написом «180» та «190(р)», та пакет темно-зеленого кольору. При відкриванні в пакетику з написом 180 виявлено та вилучено 12 прозорих пакетиків з замком Zір-Lосk, в яких знаходилась розфасована рослинна речовина коричнево-зеленого кольору, приблизно однаковою масою, а саме 1,01г., 0,96г., 0,97г., 0,96г., 1,02г., 0,99г., 0,95г., 0,96г., 1,03г., 1,00г., 0,99г., 0,97г. В полімерному пакеті синьо-зеленого кольору виявлено та вилучено 14 прозорих пакетиків з замком Zip-Lock, в яких знаходилась розфасована рослинна речовина темно-зеленого кольору, приблизно однаковою масою 2,87г., 2,83г.,2.80г., 2.88г., 2.84г, 2,91г, 2.83г, 2.84г, 2,85г, 2.85г, 2,87г, 2,86г, 2.89г, 2.87г. В пакетику з написом «190(р)» виявлено та вилучено 2 прозорих пакетика з замком Zір-Lосk, в яких знаходилась розфасована речовина рослинного походження темно-зеленого кольору, приблизно однаковою масою 0,94г. та 0,93г. В пакетику коричневого кольору без напису виявлено та вилучено 2 прозорих пакетика з замком Zір-Lосk з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору, приблизно однаковою масою 0,96г. та 0,92г. Крім вищевказаного в ході обшуку було виявлено та вилучено металевий подрібнювач з залишками речовини рослинного походження темно-зеленого кольору та паперовий згорток з подрібненою речовиною темно-зеленого кольору.
Згідно висновку експертизи наркотичних засобів №204 від 07.11.2014 року встановлено, що надана на експертне дослідження речовина рослинного походження у 30 поліетиленових пакетиках, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, сумарна маса канабісу у висушеному стані становить 45,84г.
Надана на експертне дослідження речовина рослинного походження коричнево-зеленого кольору у паперовому згортку, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Маса канабісу у висушеному стані становить 0,05г.
Наданий на експертне дослідження металевий подрібнювач, містить особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено каннабіс та смолу канабісу. Маса канабісу у висушеному стані становить 0,34г. Маса смоли канабісу становить 0,172г та 0,432г.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, посилаючись на недоведеність його вини, і суперечності в добутих доказах, які так і не були усунені ні в ході досудового слідства, ні в ході судового розгляду по справі, наполягаючи на тому, що ніякої мети збуту наркотичних засобів не мав, при цьому не заперечував факту придбання, перевезення та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту. Пояснивши при цьому, що дійсно неодноразово на Староконному ринку в м.Одесі у хлопця на ім`я ОСОБА_12 з метою особистого вживання купував наркотики, які зберігав за місцем свого тодішнього мешкання, які в послідуючому в ході проведення декількох обшуків в 2014 році працівниками правоохоронних органів були в нього вилучені. В той же час обвинувачений зазначив, що наркотичні засоби купував у зв`язку з тим, що має пожиттєвий статус інваліда, відчуває постійний біль у суглобах, тому вживав наркотики, дія яких знімала йому больовий синдром. Обвинувачений наполягав на тому, що ніякої мети збуту наркотичних засобів не мав, вживав їх самостійно, нікому не продавав, самостійно не фасував.

Крім того, обвинувачений зазначив, що в час повідомлення йому про підозру у інкримінованому йому злочині, він вже проходив курс лікування від наркоманії в закладі «Доктор Благо». В послідуючому вже знаходився вдома, з того часу наркотиків не вживає, однак стан його здоров`я погіршився.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що здійснювався оперативний супровід за постановою про проведення обшуку за місцем проживання особи ( ОСОБА_10 ), його функція полягала у виконанні доручень слідчого, оскільки працює старшим уповноваженим Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. По прибуттю на адресу здійснення обшуку по вул..Марсельській в м.Одесі, ОСОБА_10 , що знаходився в квартирі разом із своєю співмешканкою, чинив опір працівникам міліції та відмовлявся добровільно відчиняти двері квартири. Однак, в послідуючому все ж таки вдалося здійснити обшук квартири, де було виявлено та вилучено працівниками міліції фасовані в поліетиленові пакети наркотичні засоби.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що в осінній період часу 2014 року, точної дати згадати не зміг, будучи співробітником ОБНОН, виконував доручення слідчого по здійсненню обшуку житла за постановою суду. В ході здійснення вищевказаного обшуку в квартирі, де мешкав ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено електронні ваги, прилад для подрібнення, грошові кошти, пакети з фасованими наркотичними засобами, фрагмент пляшки з їх залишками. Свідок зазначив, що в процесі здійснення даної процесуальної дії ОСОБА_10 пояснював, що виявлені ними наркотичні засоби він придбав для самостійного вживання, а також для збуту. Відповідаючи на питання прокурора свідок зазначив, що фізичного та морального тиску на ОСОБА_10 не здійснювали. Однак, при повідомленні ОСОБА_10 про необхідність проведення обшуку за ухвалою суду за місцем його проживання, останній почав чинити опір, став стукати по дверях, голосно кричати, тому його дії були підозрілими, та були сприйняті як подання знаків для знищення наркотиків.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що в кінці осені 2014 року, точної дати вказати не зміг, проводився обшук за місцем мешкання ОСОБА_10 , про якого він дізнався лише по роду своєї службової діяльності. Вказав, що сам обшуку він не проводив, проте в послідуючому йому стало відомо, що в ході вищевказаного обшуку було виявлено розфасовану марихуану, прилад для подрібнення. Та зі слів ОСОБА_10 було відомо, що він є інвалідом та цим заробляє собі на життя. Крім того вказав, що відеофіксація не здійснювалась, була лише фотозйомка.

ОСОБА_16 яку було допитано в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що працівниками міліції їй було запропоновано прийняти участь понятою в ході проведення обшуку за місцем проживання раніше незнайомого їй чоловіка, як потім виявилось ОСОБА_10 . При здійсненні обшуку в квартирі було знайдено ваги, подрібнювач, поліетиленові пакети з марихуаною, пластикові пляшки, гроші, після чого було зачитано протокол, який вона підписала.

Крім того, з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи при призначенні судового розгляду по даним матеріалам кримінального провадження на прокурора судом покладено обов`язок забезпечення явки свідків обвинувачення в судові засідання. Адже згідно ст.23 ч.3 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Однак, свідок обвинувачення ОСОБА_17 в судові засідання для дачі своїх показань не прибув, про поважність причин неявок цього свідка прокурор матеріалів не надав.

Приймаючи до уваги, що свідок ОСОБА_17 , явка якого в судове засідання була обов`язковою, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, причин неявки суду не повідомляв, крім того стороною обвинувачення його явка на протязі тривалого часу не забезпечена, що перешкоджало розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність, у відповідності до ст.ст.139, 140, 327 КПК України, здійснення примусового приводу даного свідка через органи внутрішніх справ. У зв`язку з чим 03.09.2015 року Суворовським районним судом м.Одеси винесена ухвала про застосування приводу до свідка ОСОБА_17 в судове засідання призначене на 30.09.2015 року на 10 годину 00 хвилин, виконання якої доручено СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, контроль за її виконання покладено на прокуратуру м.Одеси.

Проте, вищевказана ухвала суду про привід даного свідка знову ж таки фактично залишилась не виконаю, адже на адресу суду надійшло повідомлення за підписом заступника начальника Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області стосовно того, що ОСОБА_17 знаходиться за межами Одеської області, тому здійснити привід даного свідка не виявляється можливим. Що відповідно зумовило відмову суду в подальшому невиправданому відкладенню судового розгляду через неявку даного свідка. Крім того, у судовому засіданні 28.09.2016 року прокурор, що підтримує державне обвинувачення в суді по даним матеріалам кримінального провадження, зазначив, що згідно рапорту оперативних працівників місцезнаходження свідка ОСОБА_17 встановити не представляється можливим, тому він як сторона обвинувачення відмовляється від допиту цього свідка в судовому засіданні.

Згідно положень ст..23 ч.2 КПК України, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Відповідно до положень ст.95 ч.4 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

В підтвердження винуватості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, прокурором, що підтримує державне обвинувачення по даним матеріалам кримінального провадження, в ході судового слідства пред`явлено такі докази як ухвала слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.10.2014 року про дозвіл на проведення обшуку (а.с.28-29); протокол обшуку від 15.10.2014 року (а.с.36-37); висновок експерта №204 від 07.11.2014 року та фототаблицю до нього (а.с.44-50); протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2014 року (а.с.78-80).

Дослідивши пред`явлені стороною обвинувачення докази по даним матеріалам кримінального провадження, одержані протягом судового слідства, вислухавши покази обвинуваченого та допитаних в судовому засіданні свідків, думку прокурора та захисника, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення саме за ст.307 ч.2 УК України не найшло свого підтвердження на підставі слідуючого.
Згідно обвинувального акту дії обвинуваченого кваліфіковано за ст.307 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 заперечував наявність у нього мети збуту наркотичних засобів, зазначивши, що наркотичні засоби придбав для особистого вживання без мети збуту, з ціллю зняття больового синдрому через те, що хворіє, та є інвалідом 2 групи з дитинства.

Покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 також не підтвердили наявності кваліфікуючих ознак інкримінованого обвинуваченому придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів саме з метою збуту.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначив про те, що в ході здійснення обшуку ОСОБА_10 пояснив наявність за місцем його мешкання наркотичних засобів з метою збуту. Однак, в той же час обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував стосовно показів свідка ОСОБА_14 в частині того, що крім особистого вживання, наркотичні засоби він купував ще й для збуту, а також стосовно місця їх придбання. Вказавши, що в момент проведення обшуку був «під кайфом», та всього не пам`ятає, проте казав, що лише сам вживав наркотики. Крім того, як було повідомлено свідком ОСОБА_14 відеозйомка в ході здійснення обшуку не здійснювалась, лише фотофіксація, тому підтвердження що саме говорив ОСОБА_10 під час здійснення обшуку відсутнє.

Крім того, суд, даючи оцінку доказам наданим стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.307 ч.2 КК України, а саме: ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.10.2014 року про дозвіл на проведення обшуку (а.с.28-29); протоколу обшуку від 15.10.2014 року (а.с.36-37); висновку експерта №204 від 07.11.2014 року та фототаблиці до нього (а.с.44-50), не може прийняти їх як належне підтвердження доказу скоєння злочину за ст.307 ч.2 КК України, оскільки ними підтверджується сам факт знаходження наркотичних засобів за місцем проживання обвинуваченого, що не заперечував і сам ОСОБА_10 , однак не є прямими доказами наявності у обвинуваченого саме мети збуту наркотичних засобів. До того ж судом не може бути прийнято до уваги в якості доказу вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні оголошений прокурором протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2014 року (а.с.78-80), оскільки допит в судовому засіданні особи, якою здійснювалося впізнання, а саме ОСОБА_17 не здійснювався, прокурор у зв`язку із неможливістю встановлення його місцезнаходження відмовився від даного свідка.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків, які не надали об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_10 саме інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також у зв`язку з відсутністю підстав для спростування показань обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно відсутності у нього намірів на збут наркотичних засобів, суд відповідно до ст.62 Конституції України тлумачить ці обставини на користь обвинуваченого і приходить до загального висновку про недоведеність його вини у вчиненні саме інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Адже аналіз вказаних вище доказів наданих стороною обвинувачення свідчить про те, що вони не доводять вини ОСОБА_10 у вчиненні цього злочину і не спростовують його тверджень. Сторона обвинувачення не надала в судовому засіданні беззаперечних доказів того, що обвинувачений мав на меті збут наркотичних засобів. Крім того, під час судового слідства інших документів, протоколів процесуальних дій, які б судом було можливим визнати в якості обвинувальних доказів саме за даною статтею, стороною обвинувачення не надано.

Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, відповідно до приписів ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, характеризується наступними діяннями: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, та зберігання, перевезення чи пересилення з метою збуту, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом, а також наявності спеціальної мети: збуту наркотичного засобу.

Відповідно п.4 абзацу 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Таким чином, суд, проаналізувавши всі дані, покладені в обґрунтування обвинувального акту в сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 зі ст. 307 ч.2 КК України на ст. 309 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

Здійснивши дослідження та аналіз доказів по матеріалам кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_10 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, і зазначені вище докази суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми для постановлення вироку, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, і кваліфікує його дії як незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

Ознайомившись із долученими прокурором документами по матеріалам кримінального провадження було встановлено, що згідно довідки Медичного центру «Доктор Благо Плюс» вих.№30/10 від 30.10.2014 року, за підписом головного лікаря ОСОБА_18 , ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному центрі «Доктор Благо Плюс» в м.Одесі з 21.10.2014 року по 30.10.2014 року. Добровільно пройшов курс лікувально-реабілітаційної програми. В ході лікування у пацієнта були скарги на біль в суглобах верхніх та нижніх кінцівок, особливо на інтенсивний біль в області лучезапястного суглобу. Є інвалідом 2 групи (аномалія розвитку лучезапястного суглобу). Поставлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоідів, синдром залежності, стан відміни. Виписаний в задовільному стані, мотивація на тверезий спосіб життя позитивна. Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.09.2002 року та довідки серії 2-18ОБ №037540 від 09.06.2004 року ОСОБА_10 є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково, відповідно свідоцтва про шлюб від 07.05.2015 року є одруженим з ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25.08.2015 року, копії яких долучено до матеріалів кримінального провадження, за місцем проживання ОСОБА_10 має позитивну характеристику.

Відповідно до ст.309 ч.4 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст. 309 КК України.

Аналогічне роз`яснення міститься також в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» винна особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, якщо вона добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Таким чином, беручи до уваги викладені обставини, враховуючи думку учасників процесу, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував факту вживання ним наркотичних засобів, їх придбання, перевезення, зберігання за місцем проживання з метою особистого вжитку без мети збуту, добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії, що підтверджується відповідною довідкою, наявною в матеріалах кримінального провадження, враховуючи положення п.12 постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення осіб від кримінальної відповідальності», суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, на підставі ст. 309 ч.4 КК України, і відповідно закриття кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, та звільнити від кримінальної відповідальності за ст.309 ч.1 КК України на підставі ст.309 ч.4 КК України як особу, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і пройшла курс лікування від наркоманії.

Провадження по матеріалам кримінального провадження №0000078 за обвинуваченням ОСОБА_10 - закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у виді домашнього арешту скасувати.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави в інтересах Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління МВС України на Одеській залізниці судові витрати за проведення експертизи в розмірі 1229 грн 80 коп.

Згідно протоколу огляду предметів від 14.11.2014 року - полімерні пакети, паперовий згорток з наркотичними засобами, металевий подрібнювач, частину прозорої безбарвної полімерної пляшки без дна, прозорий безбарвний полімерний стакан знищити.
Згідно протоколу огляду предметів від 14.11.2014 року електронні ваги з двома батарейками, грошові кошти у загальній сумі 14721 грн купюрами номіналом по 500грн. у кількості 9 шт, купюрами номіналом по 200 грн. у кількості 20 шт, купюрами номіналом по 100 грн у кількості 45 шт., купюрами номіналом по 50грн. у кількості 30 шт., купюрами 20 грн у кількості 4 шт, купюрами номіналом по 10 грн. у кількості 13 шт, купюрами номіналом по 5грн. у кількості 2 шт, купюра номіналом по 1 грн. у кількості 1шт.; рублі РФ у загальній сумі 1450 руб. купюрами номіналом по 500 руб у кількості 2 шт, купюрами номіналом по 100 руб у кількості 4 шт, купюрами номіналом по 50 руб у кількості 1 руб; долари США у загальній сумі 280 доларів купюрами номіналом по 100 доларів у кількості 2 шт, купюра номіналом по 50 доларів у кількості 1 шт, купюра номіналом по 20 доларів у кількості 1 шт, купюрами номіналом по 5 доларів у кількості 2 шт, - повернути за належністю власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1