ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8786/16-к
провадження № 1-кс/753/1974/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2016 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши справу за клопотанням ОСОБА_4 потерпілого по кримінальному провадженню № 0000200 від 23.10.2012 року, про арешт майна -

ВСТАНОВИВ:
13.05.2016 року потерпілий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, посилаючись на наступне. В обґрунтування клопотання потерпілий зазначає, що в провадженні слідчого відділу Дарницького УПГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 23.10.2012 року, за ознаками складу злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України. Враховуючи те, що предметом даного злочину є нерухоме майно, потерпілий, який одночасно є цивільним позивачем, вважає, що з метою забезпечення цивільного позову та запобіганню відчуження майна, останнє підлягає обтяженню.

Потерпілий надав заяву про розгляд клопотання у відсутність останнього.

Прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити посилаючись на те, що нерухоме майно на яке потерпілий та цивільний позивач просить накласти арешт визнано речовим доказом у справі з метою збереження якого застосування такого заходу є доцільним.

Слідчий суддя вважав за недоцільне виклик осіб, які володіють вказаним майном, про яких зазначено вище, за наявності обґрунтованих підозр наявності підстав передбачених ч. 2 ст. 172 КПК України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000200 від 23.10.2012 року у ІІ томах, витребуваних судом, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

07.11.2012 року ОСОБА_4 визнано потерпілим по вказаному кримінальному провадженню на підставі заяви останнього про те, що ОСОБА_5 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 650000 доларів США, які останній передав на виконання попереднього договору купівлі продажу адміністративної будівлі, загальною орієнтованою площею 668,39 кв.м., що будувалась по АДРЕСА_1 від 25.11.2010 року укладеного між релігійною громадою Української Православної Церкви парафії Святого Апостола Іоанна Богослова у Дарницькому районі м. Києва, в особі наставника ОСОБА_6 та потерпілого. Основний договір укладений не був, оскільки ОСОБА_5 після отримання коштів від потерпілого ОСОБА_4 , також шляхом обману релігійної громади Української Православної Церкви парафії Святого Апостола Іоанна Богослова у Дарницькому районі м. Києва, що також є потерпілим у даному кримінальному провадженні, здійснила відчуження об`єкту незавершеного будівництва за договором купівлі продажу від 14.08.2012 року третій особі, яка станом на час розгляду справи померла.

28.04.2016 року постановою слідчого ОСОБА_4 визнано цивільним позивачем.

25.09.2012 року слідчим винесено постанову про заборону відчуження об`єкту нерухомого майна будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

01.11.2012 рік КМБТІ надало відповідь про те, що для заборони відчуження майна, необхідно ініціювати накладення арешту у встановленому законом порядку, який ініційований не був згідно вимог кримінально процесуального кодексу, 1960 року.

28.11.2012 року старшим прокурором прокуратури Дарницького району м. Києва були надані вказівки слідчому, зокрема ініціювати заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна будівлю,розташовану за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог кримінально процесуальний кодекс України, який набрав чинності 19.11.2012 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вказаний слідчий до суду з клопотанням про накладення арешту не звертався.

19.03.2013 року ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Крім того, слідчим ініційовані клопотання перед судом про надання дозволу на затримання підозрюваної з метою приводу для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

24.03.2013, 24.09.2013 рр. клопотання про надання дозволу на затримання було задоволено слідчим суддею.

28.10.2014, 07.11.2014 рр. слідчим повторно ініційовані клопотання перед судом про надання дозволу на затримання підозрюваної з метою приводу для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досудове слідство по кримінальному провадженню триває, об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 був предметом розгляду у неодноразових цивільних спорах, в межах яких також накладалися арешти.

Так, за наслідками розгляду цивільної справи ВССУ від 22.07.2015 року відповідно до якого визнано, що договір купівлі продажу об`єкту незавершеного будівництва за адресою:

АДРЕСА_1 від 14.08.2012 року укладений без перевищення ОСОБА_7 повноважень представника.На підставі вказаного договоруоб`єкт був відчужений ОСОБА_5 в інтересах релігійної громади Української Православної Церкви парафії Святого Апостола Іоанна Богослова у Дарницькому районі м. Києва ОСОБА_8 , спадкоємцем якого є ОСОБА_9 .

Разом з тим, не зважаючи на вказане рішення суду кримінальне провадження не закрито, ОСОБА_4 та релігійна громада Української Православної Церкви парафії Святого Апостола Іоанна Богослова у Дарницькому районі м. Києва є потерпілими по кримінальному провадженню, у пред`явленій ОСОБА_7 підозрі обставини інкримінованого кримінального правопорушення ч. 4 ст. 190 КК України не змінені, зокрема і потерпілі пояснення не змінювали. Суди у цивільних справах не досліджували підставу недійсності правочину, як укладеного внаслідок обману, у зв`язку з чим і порушена кримінальна справа та триває досудове розслідування.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 06.08.2012 року об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований за релігійною громадою Української Православної Церкви парафії Святого Апостола Іоана Богослова у Дарницькому районі м. Києва

17.03.2016 року вказаний об`єкт в частині ? частині зареєстрований за ОСОБА_9

20.04.2016 року вказаний об`єкт був зареєстрований в частині ? за ОСОБА_10 на підставі договору купівлі продажу.

20.04.2016 року вказаний об`єкт був зареєстрований в частині ? за ОСОБА_11 на підставі договору купівлі продажу.

20.04.2016 року вказаний об`єкт був зареєстрований в частині ? за ОСОБА_12 на підставі договору купівлі продажу.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст.170 КПК України,арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України,у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України,у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбаченихКримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених упунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбаченихкримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України,у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно ч. 7 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

28.04.2016 р. об`єкт незавершеного будівництва постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 98 КПК України,речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду клопотання є достатні підстави вважати, що мають місце розумні підозри вважати, що об`єкт незавершеного будівництва відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, і з метою забезпечення збереження вказаного майна, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи неодноразове відчуження останнього, забезпечення прав потерпілого та цивільного позивача, накладення арешту є доцільним.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-173КПК України, суддя слідчий -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: м. Київ, вул. Гришка, 1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1