Справа № 155/6/16-к Провадження № 11-кп/773/352/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 152 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Стрільче Горохівського району, житель АДРЕСА_1 , неодружений, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання визначено обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Обвинуваченому обрано міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 1903 (одну тисячу дев`ятсот три) гривні 68 копійок за проведення експертиз.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 01 листопада 2015 року о 03 год. 30 хв. він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у с. Печихвости Горохівського району Волинської області, у будинку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив зґвалтування останньої, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої особи.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений оскаржує його з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що не застосовував до потерпілої фізичного насильства. Посилається на свій неповнолітній вік, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії середньої тяжкості, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, вину визнає повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. Стверджує, що неодноразово просив вибачення у потерпілої, відшкодував їй завдані злочином збитки, хоча остання цивільного позову не подавала, та надавав допомогу продуктами харчування, щодо забезпечення паливом. З огляду на вищенаведене просить вирок суду першої інстанції змінити та застосувати до нього інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням або звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які підтримали її у повному обсязі, прокурора та потерпілу, які заперечили проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зґвалтування, тобто статевих зносин із застосуванням фізичного насильства і з використанням безпорадного стану потерпілої особи, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 152 КК України є правильними.
Твердження апелянта про незастосування ним до потерпілої фізичного насильства спростовуються показаннями самого обвинуваченого, який ствердив, що під час зґвалтування він придавив потерпілу своїм тілом, а також показаннями свідка ОСОБА_13 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 ст. 69 КК України.

Посилання, наведені в апеляції обвинуваченого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

З достатньою повнотою судом взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обтяжуючих покарання обставин суд відніс вчинення злочину щодо особи похилого віку та у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпіла у суді першої та апеляційної інстанцій наполягала на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, покарання, призначене ОСОБА_7 у виді реального позбавлення волі, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчинення ним нових злочинів і таким, що не можна визнати надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про необхідність застосування до нього більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням або звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, апеляційний суд вважає безпідставними.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Горохівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року щодо нього без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді