Єдиний унікальний номер 205/4513/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
30 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні Дніпропетровської ВК №89 клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, раніше судимого, відповідно до ст. 81 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДВК №89 ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2015 року за ст. 309 ч.2, 70 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2016 року засудженому ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.72 КК України було зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 21.05.2014 року по 13.07.2015 року включно.

Початок строку: 21.05.2014 року Кінець строку: 27.03.2017 року.

Станом на 30.06.2016 року засуджений відбув 2/3 строку покарання. З прибуттям до установи був працевлаштований нічним днювальним відділення, до виконання своїх обов`язків відноситься сумлінно, поставленні завдання виконує, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має одне заохочення.

В своєму клопотанні засуджений ОСОБА_3 просить суд звільнити його умовно-достроково, оскільки на теперішній час своєю поведінкою доводить, що став на шлях виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив суд звільнити від подальшого відбування покарання умовно-достроково, посилаючись на те, що він має заохочення за 1-й квартал 2016 року, а також те, що він сумлінно виконує покладенні на нього обов`язки та став на шлях виправлення.

В судовому засіданні прокурор та представник ДВК №89 заперечували проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 , посилаючись на те, що останній неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення умисних злочинів, звільнявся від відбування покарання з випробувальним терміном, проте знову вчинив злочин в період іспитового строку, таким чином вбачається, що засуджений хоча і став на шлях виправлення, натомість своєю поведінкою у повній мірі не довів свого виправлення.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника Дніпропетровської ВК №89, думку самого засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд вважає що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання має бути відмовлено на підставі наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2015 року за ст. 309 ч.2, 70 КК України до чотирьох років одного місяця.

Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений має одне заохочення та одне стягнення, яке погашене в установленому порядку.

Матеріалами особової справи встановлено, що:

04 листопада 2015 року, засудженому ОСОБА_3 було відмовлено в застосуванні до нього статті 101 Кримінально - виконавчого кодексу України «Про можливість застосування зміни умов тримання», як такому, що не стає на шлях виправлення;

03 березня 2016 року, засудженому ОСОБА_3 було відмовлено в застосуванні до нього статті 82 Кримінального кодексу України «Про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким «покаранням», як такому, що не став на шлях виправлення.

23 березня 2016 року, засудженому ОСОБА_3 було відмовлено в застосуванні до нього статті 81 Кримінального кодексу України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання», тому що не довів свого виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній неодноразово судимий, вчинив інший злочин у період іспитового строку, а також беручи до уваги, що адміністрацією Дніпропетровської ВК №89 засудженому ОСОБА_3 за результатами розгляду особової справи було відмовлено в направленні особової справи до суду для вирішення питання про застосування ст.81 КК України, так як останній не довів свого виправлення, у зв`язку з чим, засудженому має бути відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, відповідно ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту її оголошення через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1