Єдиний унікальний номер 233/1885/16-к
Номер провадження 11-кп/775/952/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті, у залі судових засідань апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000445 від 02 квітня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 24 червня 2011 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.121, ст.69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 28 березня 2013 року умовно достроково на 1 рік 1 місяць 15 днів; 2) 22 травня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 9 березня 2016 року по відбуттю строку покарання; який зареєстрований в АДРЕСА_1 ; фактично мешкає в АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

в с т а н о в и л а:

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 2 квітня 2016 року, близько о 8 годині 30 хвилин, він знаходячись на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що у останнього є при собі належний йому мобільний телефон «Nokia-220», з метою реалізації свого злочинного умислу та отримання доступу до майна потерпілого, повідомив останньому неправдиві відомості про те, що він хоче здійснити дзвінок з його мобільного телефону. ОСОБА_7 , не усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_6 , передав останньому мобільний телефон марки «Nokia-220», в якому знаходились дві SIM картки операторів MTC та Life, для тимчасового використання. Негайно після цього ОСОБА_6 , отримавши зазначений телефон від ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих спонукань, відійшов від останнього на відстань, де начебто здійснював дзвінок, після чого почав рухатись до виходу з під`їзду. Зрозумівши, що ОСОБА_6 не має наміру повертати мобільний телефон, ОСОБА_7 намагався зупинити злочинні дії останнього з метою повернення належного йому майна, наздогнав його на майданчику між першим та другим поверхами у зазначеному під`їзді, де між ними почалася боротьба, під час якої ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що його суспільно-небезпечні дії не є таємними для оточуючих, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно, повторно, з корисливих мотивів, застосовуючи насилля, що не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_7 , схопив останнього правою рукою за горло та почав здавлювати шию, а лівою рукою почав відштовхувати від себе, задавши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді подряпини лівої бокової поверхні шиї з ділянкою осадження епідермісу передньої поверхні шиї зліва, які відносяться до легких тілесних пошкоджень. Після цього ОСОБА_6 вдалося втекти з місця злочину разом з викраденим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia-220» вартістю 525 гривень, в якому знаходились дві сим-картки операторів MTC та Life, що не представляють для потерпілого матеріальної цінності, на рахунку яких грошові кошти були відсутні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, вказує що не згоден з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.186 КК України. Посилається на те, що тілесні ушкодження потерпілим були отримані 02 квітня 2016 року, а судово-медична експертиза проведена лише 05 квітня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Як видно із матеріалів провадження, ОСОБА_6 свою вину визнав частково і з приводу обставин добровільно давав показання, зміст яких фактично зводився до того, що він 02 квітня 2016 року незаконно заволодів мобільним телефоном потерпілого, який після цього продав на ринку «Ювілейний». Обвинувачений заперечував лише застосування до потерпілого насильства, оскільки не душив останнього.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його невинуватості у злочині, за який його засуджено, спростовуються показами потерпілого ОСОБА_7 , фактичними даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження, висновками судово-медичної експертизи, іншими доказами у справі.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції зазначав, що 02 квітня 2016 року ОСОБА_6 подзвонив у двері його квартири та попросив дати його мобільний телефон, щоб подзвонити знайомому. Після того, як ОСОБА_6 став убігати з телефоном, він наздогнав його та став вимагати повернути телефон, але той почав його душити правою рукою, а лівою намагався відштовхнути від себе. Після цього ОСОБА_6 через голову скинув з себе футболку, за яку він його тримав, та убіг разом з телефоном.

Свої покази потерпілий підтвердив під час проведення слідчого експерименту від 09 квітня 2016 року.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_6 , суд першої інстанції, крім пояснень самого обвинуваченого та пояснень потерпілого, послався на протокол огляду місця події від 02 квітня 2016 року, в ході якого було оглянуто сходова площадка між першим та другим поверхом під`їзду, в лівому куті якої знаходилась футболка чорного кольору.

Із показань свідка ОСОБА_8 видно, що на ринку «Ювілейний» він купив у раніше незнайомого ОСОБА_6 мобільний телефон за 120 гривень.

Протоколом огляду від 02 квітня 2016 року був оглянутий мобільний телефон, який був впізнаний потерпілим ОСОБА_7 .

Згідно висновку товарознавчої експертизи № 136 від 06 квітня 2016 року вартість мобільного телефону становить 525 гривень.

З висновку судово-медичної експертизи № 32 від 05 квітня 2016 року вбачається, що у ОСОБА_7 були виявлені подряпини лівої бокової поверхні шиї, ділянка осадження епідермісу передньої поверхні шиї зліва, які могли утворитися в результаті здавлення шиї та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Доводи ОСОБА_6 про його невинуватість у вчиненні злочину, з посиланням на те, що судово-медична експертиза була зроблена не в день подачі заяви потерпілим, а лише 05 квітня 2016 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки висновки експертизи не спростовують отримання тілесних ушкоджень потерпілим у зазначений строк (а.п.41).

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд повно і всебічно дослідив зібрані у провадженні докази, у тому числі щодо їх допустимості, належності та достовірності, і в їх сукупності, дав їм відповідну юридичну оцінку, з наведенням у вироку своїх висновків щодо визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З огляду на наведені докази, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про недоведенність його винуватості у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, а також дані про особу обвинуваченого, його вік, спосіб життя, сімейний стан, його характеристику, наявність непогашених судимостей, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, в тому числі проти чужої власності, відбував покарання у вигляді позбавлення волі і знов вчинила умисний, корисливий злочин. Зазначене вказує на вперте небажання обвинуваченого вести законослухняний спосіб життя.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння нових злочинів можливе лише при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, і цей вид покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

При обранні міри покарання судом належним чином враховано часткове визнання обвинуваченим вини, ступень реалізації злочинного умислу, дані про особу винної та обрано покарання в межах санкції інкрімінуємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Підстав для призначення ОСОБА_6 покарання більш м`якого, ніж це встановлено санкцією ч. 2 ст.186 КК України, немає.

Порушень процесуального закону, які б тягнули скасування вироку, припущено не було.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. ЗУ від 26 листопада 2015 року) строк утримання ОСОБА_6 під вартою з 28 травня 2016 року по 13 вересня 2016 року зарахувати в строк відбуття покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: