У Х В А Л А
про відмову в задоволенні клопотання
02 вересня 2016 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 підозрюваної ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СВ Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про направлення підозрюваного у спеціальний медичний заклад для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням у кримінальному провадженні №0001981 від 11.06.2016 року про направлення підозрюваної ОСОБА_7 у спеціальний медичний заклад для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Згідно клопотання ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.125,ч.1 ст.296 КК України.

Клопотання мотивоване тим,що в ході розслідування та під час слідчих та інших процесуальних дій підозрювана виявляла явні ознаки розладу психічної діяльності, а також характер вчинених нею кримінальних правопорушень свідчить про можливу наявність психічних розладів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали з мотивів викладених в ньому, просять таке задовольнити.

Підозрювана та її захисник проти обґрунтованості клопотання заперечили, вважають що немає жодних підстав для направлення підозрюваної у спеціальний медичний заклад для проведення стаціонарної судово- психіатричної експертизи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

До Єдиного реєстру досудового розслідування 11.06.2016 року внесені дані з приводу вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 296 КК України.

Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_7 повідомлено 01 вересня 2016 року.

Відповідно ч.1 ст.509 КПК України слідчий, прокурорзобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадженнябудуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Згідно ч.2 цієї статті, виключно у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження, особа може бути направлена для проведення стаціонарної експертизи на строк не більше двох місяців.

Відповідно до п.23 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 2001 року N 397, експерти, які проводять амбулаторну експертизу, у разі неможливості відповісти на всі поставлені перед ними запитання обґрунтовують висновок про необхідність проведення стаціонарної психіатричної експертизи. Із викладеного вбачається, що амбулаторна психіатрична експертиза є первинною стосовно стаціонарної психіатричної експертизи.

Як вбачається з матеріалів клопотання у межах даного кримінального провадження слідчим чи прокурором експерт для проведення психіатричної експертизи не залучався, амбулаторної судово-психіатричної експертизи проведено не було, тому підстав вважати, що підозрювана потребує тривалого спостереження та дослідження в такому випадку немає.

Крім того, вирішуючи питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, необхідно брати до уваги правові позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до яких тримання особи у психіатричному закладі без достатніх на те підстав є позбавленням свободи у значенні підпункту "е" пункту 1 статті 5 Конвенції(п. 67 рішення від 05 червня 2014 року у справі "Акопян проти України", п. 105 рішення від 17 квітня 2014 року по справі "Руденко проти України". Поняття позбавлення свободи поєднує у собі як об`єктивний елемент, а саме тримання особи в обмеженому просторі протягом значного періоду часу, так і суб`єктивний елемент, тобто відсутність достовірної згоди особи на таке тримання (пп. 71 і 74 рішення від 16 червня 2005 року у справі "Шторк проти Німеччини").

Відтак приходжу до висновку про те,що дане клопотання є передчасним та до задоволення не підлягає.

Керуючись вимогами статей 193, 395, 509 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Личаківського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про направлення підозрюваної ОСОБА_7 у спеціальний медичний заклад для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1