Справа № 473/750/16-к
УХВАЛА
ІМ Е Н Е М УКРАЇНИ
"29" лютого 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
Учасники судового провадження:
законний представник потерпілого ОСОБА_7
особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_3
законний представник ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка досягла одинадцятирічного віку та до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність.
Судом встановлено, що 14.02.2015 року біля 12.00 год., в смт. Олександрівка Миколаївської області біля непрацюючої будівлі дитячого садку, який розташований по вулиці Степовій, неповнолітній ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що на території будівлі окрім нього перебувають інші діти, не передбачаючи, що пострілом з рогатки він може влучити в них та завдати тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявивши злочинну недбалість, скоїв постріл із рогатки, яка була заряджена каменем, влучивши в ліве око неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок необережних, протиправних дій ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді контузії лівого ока з крововиливом в передню камеру кришталика, помутніння кришталика та падіння зору на ліве око з одиниці до 0,5 н/к, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 як особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння, себе винним у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив зазначені обставини скоєного діяння, пояснивши, що дійсно він, потерпілий та інші особи 14 лютого 2015 року гралися біля непрацюючої будівлі дитячого садку в смт. Олександрівка.. Він з рогатки, яку йому подарували на день народження, стріляв по скляних пляшках. Під час стрілянини із рогатки, яка була заряджена каменем, влучив необережно в ліве око ОСОБА_6 .
Показання ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив потерпілий ОСОБА_6 , з яких вбачається, що 14.02.2015 року під час гуляння біля будівлі дитячого садку в смт. Олександрівка Вознесенського району він отримав травму лівого ока від пострілу рогатки, який здійсниа ОСОБА_3 .
Показання ОСОБА_3 , ОСОБА_6 підтверджується висновком судово-медичної експертизи №275 від 30.06.2015 року, відповідно до якої у ОСОБА_6 мали місце контузія лівого ока з крововиливом в передню камеру кришталика, помутнінням кришталика та падіння зору на ліве око з одиниці до 0,5 н/к, дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів та відносяться до тяжких; тілесні ушкодження могли виникнути від удару камінцем при пострілі з рогатки.
Також вина ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується даними протоколів проведення слідчих експериментів від 14.10.2015 року за участю ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , під час яких вони показали місце та яким чином було скоєно суспільно небезпечне діяння.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 , вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.
Суб`єктом даного кримінального правопорушення є осудна особа, яка досягла 16-ти років.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суспільно небезпечне діяння ОСОБА_3 вчинено 14.02.2015 року, тобто в чотирнадцятирічному віці.
Відповідно до ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Беручи до уваги викладені обставини, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а тому відносно ОСОБА_3 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька строком на 1 рік.
Згідно ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановлюючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Виходячи із положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ст.1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти ) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками.
В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 є учнем Олександрівської ЗОШ, у останнього відсутнє будь-яке майно та доходи.
Таким, чином цивільні позови ОСОБА_10 , який заявлений в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та прокурора Вознесенської місцевої прокуратури, який заявлений в інтересах Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні, підлягають задоволенню і відшкодування шкоди необхідно покласти на батька неповнолітнього ОСОБА_3 , який визнаний законним представником особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
При вказаних обставинах ОСОБА_11 не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну неповнолітнім ОСОБА_3 , оскільки не є батьком останнього чи усиновлювачем або піклувальником
На відшкодування матеріальної шкоди позивачами надані відповідні документи, що підтверджують обґрунтованість пред`явлених позовів.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд виходить із положень ч.2 ст.1167 ЦК України, де зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим пошкодженням здоров`я (тощо).
Суд вважає, що дійсно суспільно-небезпечними діяннями ОСОБА_3 неповнолітньому ОСОБА_6 була спричинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що останній після вчиненого щодо нього кримінального правопорушення переніс сильну біль, переживав за стан свого здоров`я, у нього змінився звичний режим проживання, його близьких родичів.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Суд також враховує ті обставини, що законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_8 в теперішній час ніде не працює, перебуває на обліку в центрі занятості.
Враховуючи зазначені обставини в кримінальному провадженні, суд оцінює моральну шкоду в сумі 20 000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.497-501 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.128 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька ОСОБА_8 строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні 7235,15 гривень, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_12 .
На ухвалу суду можуть бути подані апеляції протягом 30 днів до апеляційного суду Миколаївської області з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1