Провадження № 11-кп/792/413/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 688/953/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: п.13 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0001275 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2016 року,

В с т а н о в и л а:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 04 квітня 2016 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

-22.11.1999 року Хмельницьким обласним судом за ст.ст. 93 п.е, 102, 222, ч.3 42 КК України (в редакції 1960 року) на 13 років позбавлення волі, звільненого 15.04.2010 року умовно достроково на 2 роки 2 місяці та 7 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років.

Строк покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 04 квітня 2016 року, зарахувавши йому у строк відбуття покарання час тримання під вартою з 13 листопада 2015 року по 03 квітня 2016 року включно, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 859 грн. 32 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за умисне вбивство, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, 13.11.2015 року вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 , за наступних обставин.

Так 13 листопада 2015 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_8 прийшов на територію домогосподарства АДРЕСА_1 , де він проживав разом із своєю співмешканкою ОСОБА_11 , проте не зміг потрапити у будинок, оскільки двері в будинку були зачинені з середини. Через вікно спальної кімнати побачив, що в будинку знаходяться ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Через деякий час ОСОБА_11 відчинила йому двері, він зайшов у будинок, у вітальній кімнати між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на ґрунті ревнощів та раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_10 . В подальшому між ними виникла бійка, яка перемістилась в приміщення кухні. Під час бійки ОСОБА_8 вирішив позбавити життя ОСОБА_10 і з цією метою, взявши зі столу кухонний ніж, умисно, з метою вбивства, наніс ним три удари в ліву половину грудної клітки ОСОБА_10 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді: трьох проникаючих поранень лівої половини грудної клітки з двома вхідними ранами на передній поверхні грудної клітки та однієї рани на лівій боковій поверхні грудної клітки (одне з яких, через ліву плевральну порожнину проникло в черевну порожнину), спричинивши пошкодження серця, лівого купола діафрагми та селезінки, внаслідок яких потерпілий ОСОБА_10 помер на місці події.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги.

Так, у поданих апеляційних скаргах сторона захисту просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши обвинуваченому призначене покарання.

Свої вимоги апелянти аргументують невідповідністю призначеного покарання ступеню суспільної небезпечності скоєного злочину та особі обвинуваченого, так як ОСОБА_8 визнав свою вину, розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно.

Наголошують на тому, що обвинувачений є собою передпенсійного віку, з тяжким станом здоров`я та важкими захворюваннями.

Звертають увагу і на висновок судово-психіатричної експертизи №19 від 13.01.2016 року, відповідно до якого обвинувачений проявляє схильність до емоційних спалахів та емоційно негативних ситуаційних переживань.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг з підстав наведених у них, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг процесуальних опонентів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченому можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають в силу наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, та правильність кваліфікації його дій за п.13 ч.2 ст.115 КК України, в поданих апеляційних скаргах стороною захисту не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, а саме пом`якшення обвинуваченому покарання, оскільки покарання ОСОБА_8 належним чином судом мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , врахував конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, позицію потерпілої, сукупність всіх даних, які характеризують його особу, в тому числі й ті, на які посилається сторона захисту у поданих апеляційних скаргах, та призначив покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, належних висновків для себе не зробив, вчинив новий особливо тяжкий умисний злочин, яким посягнув на найвищу соціальну цінність визнану державою України життя людини, що свідчить про фактичну неусвідомленість суспільної небезпеки вчинених ним дій та злочинну спрямованість обвинуваченого, беручи до уваги думку потерпілої, яка в судовому засіданні місцевого суду просила суворо покарати обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховано обставини, які пом`якшують покарання, згідно ст.ст. 65, 66 КК України, та призначено занадто суворе покарання, є необґрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів, місцевим судом повністю враховані всі пом`якшуючі покарання обставини та надана їм належна оцінка, про що безпосередньо вказано у вироку суду.

Також, у вироку судом враховано висновок судово-психіатричної експертизи №19 від 13.01.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 жодним хронічно протікаючим душевним захворюванням або недоумством не хворіє та не хворів і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, ознак жодного психічного розладу не виявив та не виявляв, а тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період вчинення злочину в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу не знаходився.

Передпенсійний вік обвинуваченого та стан його здоров`я не зменшують суспільну небезпечність вчиненого ним злочину та не можуть бути підставою для пом`якшення призначеного покарання. До того ж ОСОБА_8 не позбавлений можливості у випадку необхідності бути обстеженим та отримати відповідну медичну допомогу в умовах перебування під вартою (СІЗО, колонія).

Таким чином, підстав для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_8 покарання через його суворість в сторону пом`якшення колегія суддів не вбачає, так як вважає, що призначення такого покарання не викликається необхідністю та доцільністю з врахуванням вищевикладених обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його характеризуючих даних.

Разом з тим, при постановленні ухвали, колегія суддів враховує положення ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання») та зараховує обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, який рахується з 04 квітня 2016 року по 03 червня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

П о с т а н о в и л а:
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04 квітня 2016 року по 03 червня 2016 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2