Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/231/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника апелянта ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу представника СФГ « ОСОБА_9 » - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2016 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 03.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Старший слідчий СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль, власником якого являється ОСОБА_9 та знаходиться фактично у користуванні підозрюваного ОСОБА_11 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ УСБУ в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000003 від 03.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, засобом вчинення даного злочину, що містить сліди злочину та після вилучення буде визнаний речовим доказом, є автомобіль марки MITSUBISHI L200, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який на праві свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , яким фактично користується підозрюваний ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2016 року накладено арешт на вказане майно, оскільки даний автомобіль є засобом вчинення злочину та містить сліди кримінального правопорушення, а тому на теперішній час виникла необхідність в арешту вказаного автомобіля, з метою унеможливити приховування слідів злочину та знищення даного автомобіля.

В апеляційній скарзі представник власника арештованого майна просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що слідчим не доведено тане надано доказів того, що арештований автомобіль являється речовим доказом у провадженні. Предметом злочину в даному випадку є наркотичні засоби, психотропні речовини та їх аналоги. Проведення обшуку автомобіля та затримання ОСОБА_11 фіксувалося за допомогою фотоапаратури.Вилучення забороненої речовини зафіксовано в протоколі обшуку, який є безпосереднім носієм інформації є належним і допустимим доказом вчинення правопорушення, а тому вважає, що сам автомобіль, як доказ не буде розглядатися судом на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, власник транспортного засобу СФГ ОСОБА_9 не входить до переліку осіб, визначених ст. 170 КПК України, на майно яких може бути накладено арешт, тобто не являється підозрюваним у даному кримінальному провадженні і цивільний позов ні до кого не заявлявся.

Також, слідчий суддя зазначив про те, що необхідно накласти арешт, але не зазначив, яким саме чином необхідно реалізовувати дану дію (обмежити в користуванні, розпорядженні чи відчуженні тощо).

Крім цього, слідчим було порушено строки звернення із клопотанням до слідчого судді, а останнім порушено строки його розгляду.

Вищезазначений автомобіль використовується СФГ ОСОБА_9 в господарських цілях, для доставки працівників на поля, доставку ПММ та запчастини до техніки, яка працює в полі. Оскільки зараз тривають активні роботи в полі по підготовці до збору врожаю відсутність техніки негативно відображається на організації роботи та результатах господарства. Господарство вимушене додатково шукати подібну техніку, внаслідок чого несе матеріальні збитки.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки з даним автомобілем необхідно провести додаткові слідчі дії; представника апелянта та захисника підозрюваного ОСОБА_11 , які вказали, що на даний час підозрюваний повністю визнав вину згідно повідомленої підозри та підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати, з таких підстав.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду правова на відсудження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної виголи, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно матеріалів клопотання встановлено, що мешканець м. Кіровограда Кіровоградської області, ОСОБА_11 , переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок систематичної протиправної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" № 60/95-ВР від 15.02.1995 року та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" № 62/95-ВР від 15.02.1995 року, в жовтні 2015 року, точної дати слідством не встановлено, на пропозицію своїх знайомих: мешканців м. Кіровограда ОСОБА_12 та ОСОБА_13 здійснювати спільно з ними систематичну протиправну діяльність з реалізації психотропних речовин громадянам за гроші, надав свою згоду, у зв`язку з чим вказані особи вступили між собою у злочинну змову на спільну реалізацію даної протиправної діяльності, обравши предметом цієї діяльності психотропну речовину - метамфетамін, а способом отримання прибутку - його незаконний збут за гроші особам, які вживають вказану психотропну речовину.

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , об`єднанні єдиним наміром на незаконний збут психотропної речовини - метамфетаміну, у жовтні 2015 року, за невстановлених слідством обставин, домовились про його збут на території м. Кіровограда Кіровоградської області.

Так, в період з жовтня 2015 року по червень 2016 року, ОСОБА_13 систематично, виготовляв психотропну речовину - метамфетамін, яку зберігав за місцем свого знаходження та періодично, передавав її ОСОБА_12 та ОСОБА_11 для подальшого збуту наркозалежним мешканцям м. Кіровограда та області.

Частину грошових коштів, отриманих від незаконного продажу психотропної речовини - метамфетаміну, з метою продовження злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів, ОСОБА_13 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , витрачав на придбання чергової партії прекурсорів необхідних для виготовлення зазначеної психотропної речовини у невстановленої слідством особи.

Таким чином, реалізовуючи протиправні наміри, ОСОБА_11 попередньо змовившись з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , в період часу з жовтня 2015 року по червень 2016 року, діючи спільно й узгоджено, з метою досягнення єдиного злочинного результату, систематично вчинювали наперед сплановані протиправні дії.

З метою викриття та припинення протиправної діяльності групи осіб за попередньою змовою, працівниками відділу БКОЗ та слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області, здійснено ряд гласних та негласних слідчих (розшукових) дій і оперативно-розшукових заходів у ході яких задокументовано факти незаконного виготовлення, придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту співвиконавцями групи психотропної речовини - метамфетаміну.

Так, 22.06.2016 року, в період часу з 09 год. 10 хв. до 11 год. 10 хв. у автомобілі марки «MITSUBISHI L200», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 , але фактично знаходиться в користуванні ОСОБА_11 в присутності понятих було проведено обшук. В ході проведення обшуку у вищевказаному автомобілі, виявлено та вилучено чотири прозорі полімерні пакетики на зіп-застібці з кристалоподібною речовиною жовтого кольору, зовні схожу на психотропну речовину - метамфетамін. Крім цього, у ході проведення даного обшуку ОСОБА_11 було добровільно видано сім прозорих полімерних пакетики на зіп-застібці з кристалоподібною речовиною жовтого кольору, яка також зовні схожа на психотропну речовину - метамфетамін.

Також, в рамках розслідування кримінального провадження встановлено, що з метою перевезення психотропної речовини - метамфетамін, ОСОБА_11 використовував транспортний засіб марки «MITSUBISHI», моделі «L200», 2013 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , батька його дружини ОСОБА_9 , належний на праві приватної власності підприємству, що належить останньому СФГ «Фоменко Є.В.» і є засобом вчинення вказаного злочину

Дослідження матеріалів клопотання про арешт майна і доводів апеляцій колегією суддів встановлено, що ОСОБА_11 обґрунтовано оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість оголошення підозри ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також допустимість, належність, достовірність і достатність доказів на яких ґрунтується підозра не заперечується стороною захисту.

До того ж, колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що знаряддям злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є автомобіль «MITSUBISHI L200», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який використовувався для перевезення психотропної речовини метамфетамін, а тому є сукупність підстав вважати, що транспортний засіб на який накладено арешт слідчим суддею, є доказом у кримінальному провадженні.

В той же час законний власник майна має право звернутись з відповідним клопотанням про передачу йому арештованого майна для відповідального зберігання, а після набрання вироком законної сили, в порядку ч. 9 ст.100 КПК України може поставити питання про повернення йому майна.

Таким чином, транспортний засіб марки «MITSUBISHI L200», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 , але фактично знаходиться в користуванні ОСОБА_11 і який об`єктивно міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому є сукупність підстав вважати, що даний автомобіль, на який накладено арешт слідчим суддею, являється доказом у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на дане майно, оскільки вказане незастосування може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження.

Також, буде досягнута мета застосування арешту майна, зазначена в клопотанні, а саме збереження речових доказів.

Проте, колегія суддів враховує, що накладення арешту на зазначений автомобіль, порушує право власності СФГ ОСОБА_9 , та може призвести до обмеження правомірної підприємницької діяльності власника.

Отже, колегія суддів встановила, що накладення арешту на дане майно у вказаний слідчим спосіб, може призвести до порушення права і свобод СФГ ОСОБА_9 в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Твердження захисника про те, що слідчим не надано доказів того, що арештований автомобіль являється речовим доказом у провадженні та не доведено, що він є засобом вчинення злочину є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним і зокрема: протоколом обшуку від 22.06.2016 року, рапортом заступника начальника СВ УСБУ в Кіровоградській області (а.с. 12-16) та постановою слідчого в особливо важливих справах СВ УСБУ в Кіровоградській області від 01.07.2016 року, згідно якої вказаний автомобіль, як засіб вчинення злочину, що містить сліди його скоєння - визнаний речовим доказом..

Посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчим було порушено строки звернення із клопотанням до слідчого судді, а останнім порушено строки його розгляду є безпідставними.

Так, ст. 171 ч. 5 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного дня після вилучення майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що 22.06.2016 року проведено обшук в автомобілі «MITSUBISHI L200», номерний знак НОМЕР_1 , який в подальшому було вилучено. З клопотання про арешт вказаного автомобіля слідчий звернувся до районного суду 23.06.2016 року (направив його до суду). Тобто, слідчий не пізніше наступного дня після вилучення автомобіля «MITSUBISHI L200» звернувся до слідчого судді про його арешт (а.с. 1, 23).

Крім того, дане клопотання Ленінським районним судом м. Кіровограда отримане 24.06.2016 року (а.с. 23), а розглянуте 30.06.2016 року (а.с. 37), тобто не пізніше сімдесяти двох годин із дня його надходження, передбачених ст. 173 ч. 6 КПК України (25, 26, 27, 28 червня 2016 року були офіційними вихідними днями).

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя зазначив про те, що необхідно накласти арешт, але не зазначив, яким саме чином необхідно реалізовувати дану дію (обмежити в користуванні, розпорядженні чи відчуженні тощо).

Так, згідно ст. 173 ч. 4 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 5 п. 4 вказаної статті, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Проте, в резолютивній частині ухвали слідчий суддя зазначив лише про те, що не обхідно накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб, не зазначивши при цьому яким саме чином необхідно це реалізувати.

Тому, враховуючи, що автомобіль «MITSUBISHI L200» належить на праві приватної власності підприємству СФГ «Фоменко Є.В.», яке належить ОСОБА_9 , використовується у підприємницькій діяльності даного підприємства, колегія суддів вважає, що транспортний засіб необхідно до вирішення справи по суті або набрання законної сили вироком суду, передати на відповідальне зберігання його власнику - підприємству СФГ «Фоменко Є.В.», яке належить ОСОБА_9 , з подальшою забороною відчуження даного автомобіля.

Також, колегія суддів вважає за необхідне дозволити підприємству СФГ «Фоменко Є.В.», в тому числі і ОСОБА_9 , або уповноваженим представникам господарства, використовувати даний автомобіль у в поточній господарській діяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею порушено процесуальний порядок під час накладення арешту на майно, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника СФГ « ОСОБА_9 » - ОСОБА_8 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2016 року скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000003 від 03.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

До вирішення кримінального провадження по суті по суті або набрання законної сили вироком суду - накласти арешт на транспортний засіб (автомобіль) марки «MITSUBISHI», моделі «L200», 2013 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 .

Транспортний засіб (автомобіль) марки «MITSUBISHI», моделі «L200», 2013 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 передати його власнику - підприємству СФГ « ОСОБА_9 », яке належить ОСОБА_9 , дозволивши підприємству СФГ «Фоменко Є.В.», в тому числі і ОСОБА_9 , або уповноваженим представникам господарства, використовувати даний автомобіль у поточній господарській діяльності..

Заборонити підприємству СФГ « ОСОБА_9 », яке належить ОСОБА_9 , в тому числі і останньому, до вирішення кримінального провадження по суті або набрання законної сили вироком суду, відчужувати транспортний засіб (автомобіль) марки «MITSUBISHI», моделі «L200», 2013 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для виконання направити до СВ УСБУ в Кіровоградській області та прокуратури Кіровоградської області.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4