У Х В А Л А
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Опішня Зінківського району Полтавської області, громадянина України, неодруженого, освіта середня, електрика зенітної артилерійської команди зенітної артилерійської батареї ракетно-артилерійської бойової частини військової частини НОМЕР_1 , матроса, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , притягається до кримінальної відповідальності Приморським районним судом м. Одеси, за ст. 407 ч. 4 КК України,
-підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, за наступних обставин.
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
ОСОБА_6 01.09.2014 року призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №117 від 01.09.2014, ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду електрика зенітної артилерійської команди зенітної артилерійської батареї ракетно-артилерійської бойової частини.
Згідно положень ч. 1 п.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 1 жовтня 2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_6 до списків особового складу вищевказаної частини він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно вимог п.п. 1, 3 ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Того ж дня, матрос ОСОБА_6 повинен був повернутися до місця розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
Проте, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_6 до розташування зазначеного військового формування не повернувся та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Виходячи з викладеного, матрос ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді електрика зенітної артилерійської команди зенітної артилерійської батареї ракетно-артилерійської бойової частини військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 27 травня 2016 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин до розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до
04 жовтня 2016 року.
Переховуючись від органів досудового розслідування, матрос ОСОБА_6 не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби за наявності можливості для цього та не заявив про себе до правоохоронних органів, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби та ухиляється від проходження служби до цього часу.
За викладених обставин, ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді електрика зенітної артилерійської команди зенітної артилерійської батареї ракетно-артилерійської бойової частини військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 27 травня 2016 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин до розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 04 жовтня 2016 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненні в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відтак, дії ОСОБА_6 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, та відповідно до ч.4 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.
Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами, а саме: показаннями свідків та іншими матеріалами досудового розслідування.
4 жовтня 2016 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
В той же дань, тобто 4 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 складене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, вину по якому визнав повністю.
05 жовтня 2016 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати злочинну діяльність та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити ці дії.
Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу. При цьому, зазначив, що підозрюваний ОСОБА_6 притягається до кримінальної власності та не з`явився в судове засідання, призначене в Приморському районному суді м. Одеси.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання та перебування у військовій частині. При цьому, захисник вказав, що висунута підозра є необґрунтованою, його підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи.
Розглянувши клопотання слідчого та вивчивши надані суду матеріали, допитавши підозрюваного, а також вислухавши прокурора, захисника, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі від трьох до семи років, та відповідно до ч.4 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
«Для обґрунтованої підозри у значенні пп. с. п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюється однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності».
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є запобігання спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Водночас, підстави на які посилається слідчий в клопотанні, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в судовому засіданні прокурором не були доведені.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у подальшому дасть можливість останньому спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення
Суд також вважає, що надані слідчим матеріали (докази) є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, тобто наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , а тому вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного та його майновий стан, суд вважає за необхідне визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-
Клопотання слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.
При внесені застави, покласти на ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися із Одеської області та м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з 04 жовтня 2016 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

Копію ухвали отримав : __________________________________