АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/2684/16-к
Номер провадження № 11-кп/791/819/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: умовно дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
2016 року серпня місяця «15» дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2016 року, -
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду від 24.06.2016 року не законною і посилається на те, що за період відбування покарання він довів своє виправлення, а тому є підстави для його умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу засудженого, в судових дебатах залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого , колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання , в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, за період відбуття покарання засудженому комісією установи, як такому, що не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення, відмовлялось в застосуванні заохочувальних норм, де контроль за засудженим здійснюється під наглядом відповідних органів виконання покарань і з обов`язковим залученням до праці,а саме: 15.10.2014 року в переведенні до дільниці соціальної реабілітації,23.02.2016 року в направленні матеріалів до суду для застосування до засудженого заохочувальної норми у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покарання та про умовно дострокове звільнення.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержанням ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Згідно характеристики установи за період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 має лише чотири заохочення, в той же час відбування покарання він має тридцять п`ять стягнень за порушення встановленого порядку відбування покарання у виді доган, суворих доган та поміщення В ДІЗО.
Крім того, засуджений ОСОБА_7 08.02.2016 року отримав стягнення у виді 15 діб ДІЗО, яке не зняте і не погашене в установленому законом порядку та згідно суду має позов на суму 101601 грн. міри до відшкодування позову під час відбування покарання не прийняв.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань, а тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. 404, ст. 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно дострокового звільнення - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4