ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/245/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 22 травня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 30 січня 2015 року приблизно о 13 год. 15 хв., знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшов до ОСОБА_5 та висунув вимогу віддати йому мобільний телефон «Samsung», вартістю 1200 грн., що останній і зробив, побоюючись спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_3 8 лютого 2015 року, приблизно о 17 год. 30 хв., діючи повторно, підійшов до ОСОБА_6 , у якої під приводом здійснення телефонного дзвінка, взяв належний їй мобільний телефон «Sony Xperia», вартістю 1300 грн. При цьому ОСОБА_3 , ігноруючи вимогу потерпілої про повернення їй мобільного телефону, поклав його до своєї кишені та, погрожуючи застосуванням насильства, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що в січні місяці 2015 року приблизно о 13 год. підійшов до неповнолітнього хлопця та вказав, щоб він віддав йому мобільний телефон Самсунг, а інакше йому буде погано, що останній і зробив. Після чого вказаний телефон здав у ломбард.
Крім того ОСОБА_3 зазначив, що за аналогічних обставин, взимку 2015 року забрав мобільний телефон у дівчини також погрожуючи їй, що якщо вона його не віддасть, то їй буде погано. У подальшому цей телефон здав до ломбарду.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорюєфактичні обставини провадження, і судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд, ураховуючи тяжкість вчиненого злочину, те, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, він відноситься до тяжкого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця реєстрації, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, неодружений, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий аналогічний умисний злочин, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо малолітнього, уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки виправлення ОСОБА_3 , ураховуючи викладене, а також те, що останній вперто не бажає стати на шлях виправлення, можливо лише за умови його ізоляції від суспільства.

Також, ураховуючи те, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_3 вчинено до постановлення вироку щодо нього Дніпровським районним судом м. Києва від 22 травня 2015 року, йому необхідно призначити покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.
Цивільні позови по справі відсутні.
Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного ОСОБА_3 даним вироком та покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року, обвинуваченому визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.

У строк остаточного покарання зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року і обчислювати початок цього строку з 13 лютого 2015 року.
Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «Sony Xperia» - залишити у власності ОСОБА_6 ; два висновки спеціаліста, довідку з ломбарду «Скарбниця» залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя