Справа №459/3952/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 22.09.2015 року близько 11.15 год. під час проведення перевірки державними виконавцями добровільного вселення ОСОБА_4 в приміщення квартири АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка на фоні тривалих неприязних відносин. В процесі сварки ОСОБА_4 придавив потерпілу дверима. Внаслідок таких дій потерпіла ОСОБА_6 відчула фізичну біль. Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 яких-небудь ушкоджень виявлено не було.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив суду, що під час проведення державними виконавцями його вселення в приміщення квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 чинила опір та не впускала в квартиру, тоді державний виконавець сказав взяти лом і вскривати двері. Потім другий раз приходив на вселення, йому дали ключі, при цьому ображали нецензурними словами, провокували. Вказує, що взяв ключі і пішов. Через день прийшов, однак ключі не підійшли. Зазначає, що в подальшому його знову вселяли в квартиру, під час вселення 22.09.2015р. ОСОБА_6 схопила його за одяг в районі грудей, від чого він отримав тілесні ушкодження та почала тягнути двері на себе. Стверджує, що жодних ударів їй не наносив, а навпаки його били син та дочка. Після цього всього йому стало погано, потемніло в очах та впав на першому поверсі під`їзду, де його брат надавав йому першу медичну допомогу. Потім поїхали в поліцію, де він з приводу викладеного вище написав заяву. Цивільний позов не визнає.
Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного.
Проте, вина ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами:
-показами потерпілої ОСОБА_6 , в частині притискання її тіла дверима до дверної коробки, яка пояснила суду, що залишила обвинуваченому трикімнатну квартиру, собі взяла однокімнатну квартиру в кредит. Стверджує, що останній дуже часто її бив. 22.09.2015 року під час проведення державними виконавцями вселення ОСОБА_4 в приміщення квартири АДРЕСА_2 , замок був пошкоджений, тому обвинуваченому не вийшло відкрити двері. Вказує, що коли все-таки двері відкрили, обвинувачений вдарив її долонею в голову та груди, потім почав тиснути дверима. Удари, нанесені їй обвинуваченим, та притискання дверима завдали їй фізичного болю. Після дій обвинуваченого у неї боліла грудна клітка, було запаморочення, викликалася швидка допомога. Цивільний позов підтримує в повному обсязі;
-показами свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що 22.09.2015 року відбувалося вселення його батька в приміщення квартири АДРЕСА_2 . Стверджує, що мати відчинила двері квартири, почалася розмова, а потім він почув крики. Вийшовши в коридор зазначеної квартири побачив, що мати знаходилась між дверима та дверною коробкою та втрачала свідомість, а її давили дверима, коли відштовхнув двері побачив батька. Вважає, що саме батько притиснув матір дверима. Він не бачив того, що обвинувачений наносив удари потерпілій. Вказує, що відштовхнувши двері, викликали поліцію та швидку медичну допомогу. Стверджує, що ніколи не наносив тілесні ушкодження обвинуваченому, в тому числі і в той день;
-показами свідка ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що прийшла в гості до потерпілої на свято ОСОБА_9 . Через деякий час подзвонив в двері обвинувачений, потерпіла пішла відчиняти двері. Через декілька секунд почалися крики. Стверджує, що бачила, як обвинувачений тиснув потерпілу дверима, однак не бачила щоб обвинувачений бив потерпілу;
-показами свідка ОСОБА_10 , що займає посаду державного виконавця, який пояснив, що 22.09.2015 року близько 10:00 год. ранку здійснювалось виконання рішення суду щодо вселення обвинуваченого в квартиру. Вказує, що коли прибули за адресою, обвинувачений пробував відкрити ключем квартиру, а інший державний виконавець постукав в двері. Двері відчинила потерпіла. Обвинуваченому потерпілою було запропоновано вселятися в квартиру, на що він відмовився. Обвинувачений вів себе агресивно. В подальшому обвинувачений відштовхував потерпілу руками, шарпав дверима та потім ними притиснув потерпілу. Двері відштовхував син останніх, однак стверджує, що обвинуваченому ніхто ніяких ударів не наносив, на ньому жодних тілесних ушкоджень не було. Подія відбувалася протягом 10-15 хвилин. Він не бачив, щоб обвинувачений наносив удари потерпілій в обличчя та груди, його рухи руками були схожі на відштовхування;
-показами свідка ОСОБА_11 що займає посаду державного виконавця, який пояснив, що 22.09.2015 року близько 10:00 год. ранку здійснювалось виконання рішення суду щодо вселення обвинуваченого в квартиру. Вказує, що коли прибули за адресою, обвинувачений пробував відкрити ключем квартиру. Двері відчинила потерпіла. Обвинуваченому потерпілою було запропоновано вселятися в квартиру, на що він відмовився. Обвинувачений вів себе агресивно. В подальшому обвинувачений притиснув потерпілу дверима. Двері відштовхував син останніх, однак стверджує, що обвинуваченому ніхто ніяких ударів не наносив, на ньому жодних тілесних ушкоджень не було. Він не бачив, щоб обвинувачений наносив удари потерпілій в обличчя та груди;
-показами свідка ОСОБА_12 , яка пояснила у судовому засіданні, що обвинувачений її батько. Подія відбувалася 22.09.2015 року вдома у потерпілої. Прийшов обвинувачений з державними виконавцями вселятися у квартиру, на що потерпіла не заперечила, а навпаки запропонувала останньому вселятися. Обвинувачений в цей час почав махати руками, а потім пристиснув потерпілу дверима. Вона не бачила того, що обвинувачений наносив удари потерпілій. Самотужки вона не змогла відпихнути двері. Двері відпихнув її брат ОСОБА_7 . Стверджує, що жодних перешкод у вселенні обвинуваченого ніким не чинилися та жодних тілесних ушкоджень батькові обвинуваченому не наносила. Також зазначає про те, що потерпіла в результаті неодноразових конфліктів з обвинуваченим лежала в лікарні;
-показами свідка ОСОБА_13 , яка пояснила у судовому засіданні, що прийшла в гості до потерпілої на свято ОСОБА_9 . Через деякий час подзвонили в двері, потерпіла пішла відчиняти двері. Стверджує, що бачила, як обвинувачений тиснув потерпілу дверима, однак не бачила щоб обвинувачений бив потерпілу. Самотужки двері не змогла відпихнути. Потерпілій стало погано, її трусило, викликалась швидка допомога;
-показами свідка ОСОБА_14 , яка пояснила у судовому засіданні, що прийшла в гості до потерпілої на свято ОСОБА_9 . Через деякий час подзвонили в двері, потерпіла пішла відчиняти двері. Стверджує, що не бачила самого конфлікту, оскільки перебувала в іншій кімнаті разом з дитиною. Чула крики. Після конфлікту потерпілій було погано, її трусило, викликалась швидка допомога;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.09.2015 року, згідно з яким 22.09.2015 року близько 11:15 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на сходовій клітці поруч з вхідними дверима квартири АДРЕСА_2 наніс декілька ударів кулаками обох своїх рук в обличчя і в груди ОСОБА_6 та притиснув дверима;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , у присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , згідно з яким потерпіла розповіла та показала як саме відбувалися події 22.09.2015 року, коли, за яких обставин;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.11.2015 року за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , в присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , відповідно до якого свідок ОСОБА_13 розповіла, що 22.09.2015 року прийшла до ОСОБА_6 в квартиру. Близько 11.00 год. в двері квартири хтось подзвонив і ОСОБА_6 пішла відчиняти, а вона за нею. Відчинивши двері, побачили ОСОБА_4 , якому ОСОБА_6 запропонувала пройти в квартиру, на що він не погодився. В подальшому ОСОБА_4 почав махати лівою рукою в сторону ОСОБА_6 і вдарив останню, однак куди не бачила. Потім розповіла, що ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 дверима в груди та почав ними душити. На такі дії ОСОБА_4 почала відштовхувати двері, однак їй не вдавалося. Потім підбіг ОСОБА_7 , відштовхнув двері та забрав ОСОБА_6 в квартиру. В подальшому ОСОБА_18 повідомила, що весь цей час була в приміщенні квартири, почувши крики, зайшла в коридор, забрала ОСОБА_13 , ОСОБА_6 і пішли в кімнату. При цьому ОСОБА_18 зазначила, що побачила як ОСОБА_4 тиснув ОСОБА_6 дверима, а ОСОБА_13 намагалася сама їх відштовхнути;
-протоколом слідчого експерименту від 19.11.2015 року за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , згідно з яким свідки розповідали та показували як відбувалися події 22.09.2015 року;
-актом державного виконавця від 22.09.2015р.;
-довідкою про виклик швидкої допомоги.
Суд, оцінивши вказані вище докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними, в сукупності достатніми та взаємозв`язаними.
Покази свідка ОСОБА_20 , надані ним у судовому засіданні, відповідно до яких останній свідком подій, які відбулися 22.09.2015 р. за участю обвинуваченого та потерпілої не був, а тому суд вважає його покази неналежним доказом.
Як вбачається з показань свідка ОСОБА_21 , який є рідним братом обвинуваченого, 22.09.2015 року відбувалося вселення виконавчою службою Червоноградського МУЮ ОСОБА_4 в приміщення квартири АДРЕСА_2 . Двері відчинила колишня дружина обвинуваченого і почала останнього шарпати, тягнути двері на себе та кричати, що її прижимають дверима. З квартири вибіг син останніх та вдарив обвинуваченого обома руками в груди, почав його шарпати. За сином вибігла дочка обвинуваченого та вдарила його чимось по голові. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив ці докази, та вважає їх недостовірними, оскільки вони мають істотні протиріччя з іншими доказами, в тому числі з показами інших свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 . Також покази цього свідка не мають взаємозв`язку з іншими дослідженими доказами, а тому суд не враховує такі.
Обвинувачення в частині нанесення ОСОБА_4 потерпілій удару долонею в область голови та удару в область грудної клітки, удар дверима в область грудної клітки не знайшли свого підтвердження, оскільки досліджені у судовому докази, в тому числі покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , це не підтвердили. Покази потерпілої в частині, що обвинувачений наніс їй удар кулаком руки в область голови та грудної клітки до уваги суду не беруться, оскільки вони мають істотні протиріччя з іншими доказами, в тому числі з показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 . А також згідно висновку експерта № 066/2015 від 11.11.2015 року у ОСОБА_6 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено.
Протокол слідчого експерименту від 20.11.2015 року за участю свідка ОСОБА_21 до уваги суду не береться, оскільки пояснення цього свідка, який є рідним братом обвинуваченого, мають істотні протиріччя з іншими доказами, в тому числі з показами інших свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 . Також покази цього свідка не мають взаємозв`язку з іншими дослідженими доказами.
Під час слідчого експерименту свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 вказували, що обвинувачений наносив удари рукою потерпілій. Під час їх допиту у судовому засіданні ця обставина була уточнена, та ці свідки показали, що не бачили, щоб обвинувачений наносив удари рукою потерпілій.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 126 КК України полягає: 1) в завданні удару, побоїв або 2) вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Під ударом слід розуміти одноразовий різкий вплив на тіло людини за допомогою певного предмета або частини тіла (руки, ноги, голови), що завдає фізичного болю. Побої - це багаторазове (два і більше) завдання ударів по тілу потерпілого, яке не спричинило тілесних ушкоджень. Інші насильницькі дії - це інші, крім удару та побоїв, насильницькі дії, які можуть полягати, зокрема, у: щипанні, викручуванні кінцівок, защемленні тієї чи іншої частини тіла за допомогою будь-яких пристроїв, здушуванні шиї, вириванні волосся, дії на тіло термічними факторами тощо. Завдання удару, побоїв, вчинення інших насильницьких дій утворюють склад злочину, передбаченого ст. 126, за двох умов, а саме тоді, коли вони: а) завдали потерпілому фізичного болю; б) не спричинили тілесних ушкоджень. Під фізичним болем розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло. Якщо удар, побої або інші насильницькі дії не завдали потерпілому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вони не визнаються злочином. Закінченим злочин вважається з моменту завдання удару, побоїв, вчинення інших насильницьких дій.
Судом встановлено, а саме: з показів обвинуваченого, потерпілої, свідків, що між обвинуваченим та потерпілою склалися довготривалі неприязні стосунки.
Як встановлено з показів самої потерпілої притискання дверима обвинуваченим завдали їй фізичного болю та вона відчувала, що задихається, потемніло в очах. У потерпілої боліла грудна клітка, було запаморочення, викликалася швидка допомога.
На переконання суду дії обвинуваченого, а саме: притискання тіла потерпілої дверима до дверної коробки, були насильницькими. Вказані дії завдали потерпілій фізичного болю, це встановлено показами потерпілої, а також показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з яких вбачається, що вони не змогли самотужки відштовхнути двері. Суд приходить до висновку, що обвинувачений застосовував достатню силу при притисканні дверима для спричинення фізичного болю потерпілій.
Згідно висновку експерта № 066/2015 від 11.11.2015 року у ОСОБА_6 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено.
Таким чином, аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в умисному вчиненні насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, доведена повністю. Тому суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 126 КК України.
Обираючи вид покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість учиненого злочину, що є злочином невеликої тяжкості.
Ураховується й особа обвинуваченого, що є людиною похилого віку, який скарг від сусідів на погану поведінку не має, пенсіонер, інвалід III групи, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження учинення нових злочинів можливе лише із призначенням покарання у виді штрафу.
Заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь 10 000,00 грн. моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 насильницьких дій, остання зазнала фізичних та душевних страждань. Потерпіла відчула фізичний біль, втратила апетит, має поганий сон, переживає, що обвинувачений може знову завдати їй фізичного болю. Вирішуючи питання про суму відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, судом ураховано тяжкість завданої потерпілій моральної шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої потерпілій моральної шкоди повинна становити 800 грн. Щодо вимог про стягнення 10 000,00 грн., на думку суду, така належним чином не вмотивована, є завищеною та не відповідає тяжкості та характеру завданої шкоди.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винним у учиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 800 грн. моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вручити копію вироку обвинуваченому, потерпілій та прокуророві.
Головуючий:ОСОБА_1