УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Київської міської прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна, що необхідно в межах кримінального провадження № 0006417 внесеного до ЄРДР 02.06.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивовано наступним. Під час досудового розслідування встановлено, що в червні 2015 року до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від гр. ОСОБА_5 надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення працівниками ВАТ «Державний ощадний банк України». Так, ОСОБА_5 у своїй заяві стверджувала, що в 2008 році посадові особи ВАТ «Державного ощадного банку України», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 45/2, а саме: керуючий відділенням ОСОБА_6 , головний бухгалтер - ОСОБА_7 та начальник ВОРК - ОСОБА_8 , в особі філії Печерського відділення № 3715 м. Києва, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», підробили заяву від 15.07.2008 року, складену на ім`я ОСОБА_9 на видачу готівки з каси Ощадбанку в сумі 530 600. 00 гривень за укладеним кредитним договором № 2667 від 15.07.2008 року між Ощадбанком та ОСОБА_9 . Однак ОСОБА_9 зазначену заяву не складала і жодних грошових коштів з каси банку не отримувала. Крім того органом досудового розслідування встановлено, що 15.07.2008 між ОСОБА_5 , яка виступила Іпотекодавцем та ВАТ «Державний ощадний банк України», що виступив Іпотекодержателем укладено іпотечний договір № 6205, відповідно до істотних умов якого ОСОБА_5 виступила Майновим поручителем боржника - ОСОБА_9 та з метою забезпечення належного виконання Зобов`язання, що випливає з кредитного договору , передала в іпотеку на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та на праві приватної власності належить ОСОБА_5 . Відповідно до вказівок, що надані Київською місцевою прокуратурою № 10 одним із пунктів визначено накласти арешт на квартиру ОСОБА_5 АДРЕСА_1 , з метою запобігання її відчуження ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві до з`ясування об`єктивної істини у справі. Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, - «Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Враховуючи та узагальнюючи вищевикладене, з метою запобігання випадку відчуження майна ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_1 до встановлення об`єктивної істини у справі є необхідність накласти арешт на зазначене нерухоме майно.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю встановленим наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України.
За змістом положень ст.. 3 КПК України , при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
За приписами ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Проте, в порушення вимог вищенаведеної норми процесуального права слідчим не надано доказів які свідчать про те, що на день внесення клопотання квартира належить ОСОБА_5 .
Також не зазначена і правова підстава для накладення арешту майна в розумінні положень ст. 170 КПК України.
Зважаючи на те, що слідчим не виконані положення КПК України не зазначено в розумінні положень ст.. 170 КПК України, підстав для арешту майна, не надано доказів на підтвердження права власності, і як наслідок не наведено необхідності та виправдання втручання у права особи, обмеження її прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, з метою недопущення порушення прав всіх учасників кримінального провадження та дотримання положень ст. 173 КПК України, вважаю за можливе повернути клопотання прокурору для усунення його недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Клопотання старшого слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна повернути прокурору у кримінальному провадженні для усунення недоліків та встановити строк для усунення останніх у сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя :