ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
15 березня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ознайомившись з касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, засуджено
ОСОБА_5 , 1976 р.н., громадянина України, судимого 28.05.2014 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі, звільнений 03.07.2014 по відбуттю покарання, уродженця смт Першотравенська Баранівського району Житомирської області, мешканця міста Баранівки Житомирської області,
- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 на 4 роки позбавлення волі, судові рішення щодо якої не оскаржуються.
Згідно вироку ОСОБА_5 20.12.2014 о 03:30, знаходячись на площі Перемоги, 3 в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння повторно за попередньою змовою з ОСОБА_6 відкрито викрали у ОСОБА_7 мобільний телефон та гроші, а всього майна на загальну вартість 4051,96 грн.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на недоведеність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вказані судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що посилається захисник у касаційній скарзі, самі по собі можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду, згідно до вимог ст. ст. 409, 410 КПК України, апеляційним судом.
Отже, в касаційній скарзі захисника відсутні посилання на підстави для зміни чи скасування судових рішень судом касаційної інстанції, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК України.
Твердження захисника про недоведеність вини ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна за попередньою змовою з ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду в цій частині ухвалено, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Такі висновки, як вбачається з оскаржених рішень, відповідають показанням потерпілого ОСОБА_7 про обставини вчинення грабежу щодо нього, а саме, як вночі 20.12.2014 після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5 приставив або викликав уяву, що приставив до ребер якийсь предмет, утримував його, погрожуючи фізичною розправою, а ОСОБА_6 відкрито викрала з кишень потерпілого мобільний телефон та гроші; показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про обставини затримання 20.12.2014 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на яких прямо вказав потерпілий, як на осіб, що його пограбували та в яких було виявлено та вилучено майно потерпілого; даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 від 20.12.2014 про вчинення щодо нього о 03:30 пограбування чоловіком і жінкою циганської національності; даним протоколу огляду місця події від 20.12.2014 та фототаблицею до нього, згідно якого у ОСОБА_5 було вилучено майно ОСОБА_7 , а саме грошей та мобільного телефону, який був придбаний потерпілим 15.09.2014 згідно долученого до матеріалів кримінального провадження товарного чеку; протоколам пред`явлення осіб для впізнання від 20.12.2014, згідно яких ОСОБА_7 серед пред`явлених йому чоловіків впізнав та вказав на ОСОБА_5 , а серед жінок впізнав та вказав на ОСОБА_6 , як на осіб, що вчинили грабіж щодо нього.

Визнавши ці докази достовірними та оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 в скоєнні вказаного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.
Покарання засудженому призначено з урахуванням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, та є справедливим.
Апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 419 КПК України вмотивувавши свої висновки, обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції.
У касаційній скарзі захисника відсутні переконливі доводи, які були б достатніми для спростування вищезазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_10 ОСОБА_11