Справа № 308/2558/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.11.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів : ОСОБА_1 ( головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Перечин Закарпатської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, непрацюючий, мешканець АДРЕСА_1 , судимого 16.09.2014 Ужгородським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним строком на два роки,
- за ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання на 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком, тобто вироком Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2014 та остаточно до відбуття 5 (п`ять ) років позбавлення волі.
- за ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання на 3 ( три ) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточно покарання - 5 ( п`ять)років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 29.12.2014, тобто з часу затримання.
Зараховано у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення за період з 29.12.2014 по 03.06.2016 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 2 роки 10 місяців 10 днів.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою .
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 12.06.2014 о другій годині ночі, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , здійснив таємну крадіжку чужого майна, а саме двох акумуляторних батарей марки "Мега Преміум", вартістю 4109 гр. 48 коп з автомобіля марки «Мерседес Бенц» номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на відповідальному зберіганні в гр. ОСОБА_10
07.11.2014 о 10 год. у АДРЕСА_3 , таємно проник у приміщення будинку шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях та викрав телевізор марки «Електрон», належний потерпілій ОСОБА_11 , вартістю 310 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок скасувати як необгрунтований, побудований на припущеннях, на протоколах огляду місця події, на показах потерпілого ОСОБА_12 , який не підтвердив, що бачив його на місці події, також був допитаний як свідок ОСОБА_13 , який мав бути обвинуваченим, як і він, оскільки саме він ствердив про його участь під час крадіжки, однак речей, які були викрадені, не знайдено. Просить постановити вирок, яким призначити покарання по відбутому терміну з урахуванням ст. 72 КК України.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 захисник ОСОБА_14 просить вирок скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Вказує, що на стадії досудового розслідування мали місце численні процесуальні порушення, зокрема в реєстрі матеріалів відсутнє підтвердження про внесення відомостей в ЄРДР про вчинення ОСОБА_6 злочину, відсутнє повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також відомості про звернення потерпілих з заявами про вчинення щодо них злочину, не зрозуміло яким чином ОСОБА_15 набула статусу потерпілої. Захисник ставить під сумнів повноваження прокурорів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та слідчого ОСОБА_18 в даному кримінальну провадженні, вказуючи на відсутність відповідних підтверджуючих їх повноваження документів. Також вказує на відсутність документу, який підтверджує повноваження захисника ОСОБА_19 на здійснення захисту ОСОБА_20 , що тягне за собою порушення його права на захист. Вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. ст. 109, 291 КПК України, окрім того не вбачається, що змінений обвинувальний акт був вручений ОСОБА_8 .
Вважає, що вирок суду не ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, і винесений з численними процесуальними порушеннями, що в основу вироку суд поклав неналежні та недопустимі докази, частина з яких окрім цього навіть не була досліджена у судовому засіданні. Вказує, що матеріали кримінального провадження не місять жодних прямих доказів про причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів. Одночасно звертає увагу, що в справі відсутні технічні записи окремих судових засідань, що суд не повідомив потерпілих про проведення попереднього судового засідання і таке провів без їх участі, в ході встановлення порядку дослідження доказів суд не вказав про допит обвинуваченого, хоча обвинувачений вказав, що бажає давати покази, в наступному суд провів розгляд справи без допиту обвинуваченого, обмежившись при цьому лише формальним питанням щодо визнання ним вини, при цьому суд не роз`яснив йому зміст 63 Конституції України, а 02.02.2016 року суд не роз`яснив учасникам процесу право відводу передбачене ст. ст. 75-79 КПК України.
У доповненні до апеляції №2 захисник просить взяти до уваги, що обвинувачений ОСОБА_21 закінчив Чертезьку спеціальну загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів для дітей з вадами розвитку, з діагнозом «легка розумова відсталість» у зв`язку з чим, всі докази, що були зібрані до моменту забезпечення обвинуваченому захисника слід вважати неналежними.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_20 про підтримання апеляційної скарги з доповненнями захисника, виступ захисника про необхідність скасування вироку та закриття провадження в справі за відсутності доказів вини, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, а саме, в частині необхідності скасування вироку та прохання про призначення нового судового розгляду зі стадії підготовчого провадження, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_8 визнаний винним за скоєння двох крадіжок, вчинених в різний період, зокрема, 12.06.2014 у с. Андріївка за попередньою змовою з гр. ОСОБА_9 з транспортного засобу, який був припаркований на АДРЕСА_2 - акумуляторних батарей та 07.11.2014 о 10 год. у селі Ірлява з будинку гр. ОСОБА_15 шляхом проникнення до житла - телевізора марки «Електрон».
Вирок за епізодом першої крадіжки обгрунтований показаннями співучасника злочину ОСОБА_9 . Інших доказів про причетність ОСОБА_8 щодо цього в суді не здобуто.

За епізодом крадіжки у гр. ОСОБА_15 вирок обґрунтований письмовими доказами: розпискою ОСОБА_6 про добровільну видачу телевізора та протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 на досудовому розслідуванні про факт крадіжки у неї майна. Інших доказів про причетність до цього ОСОБА_8 не встановлено.

Як вбачається з вироку, що і підтвердив в апеляційній інстанції ОСОБА_8 , вину у вчиненому він не визнав з підстав того, що даних злочинів не вчиняв, а ОСОБА_13 його обмовив.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Оскаржуваний вирок даним вимогам закону не відповідає.

Апеляційний суд бере до уваги апеляційній доводи захисника, що вирок суду побудований на необ`єктивно з`ясованих обставинах, а саме, що суд не допитав потерпілу ОСОБА_15 , не з`ясував точний час крадіжки у неї майна, з-за яких обставин писав розписку обвинувачений ОСОБА_8 про видачу викраденого телевізора, очевидців цього, не перевірив, чи правильно орган досудового розслідування встановив потерпілу особу щодо власності транспортного засобу та кому саме заподіяна шкода викраденням акумуляторних батарей, що гр. ОСОБА_12 , якого визнано потерпілим немає відношення до транспортного засобу, з якого була вчинена крадіжка.

Відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненому не грунтуються на достатніх і допустимих доказах.

Разом з-тим, апеляційний суд позбавлений можливості об`єктивно з`ясувати усі обставини щодо винуватості чи невинуватості особи, оскільки судом першої інстанції допущено такі істотні порушення вимог КПК України, які є безумовною підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Встановлено, що суд першої інстанції прийняв до розгляду обвинувальний акт, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він не містить формулювання обвинувачення відповідно до п.5 цієї статті. Під час судового розгляду прокурором подано новий обвинувальний акт, а саме, 23.05.2016 та вручений обвинуваченому під час судового засідання. Проте змінений обвинувальний акт містить суперечності щодо особи обвинуваченого, замість особи ОСОБА_8 вказано ОСОБА_22 , в наступному ОСОБА_23 .

Крім того, з обвинувального акту не вбачається зміни обвинувачення за фактично встановленими в суді обставинами, більш того, новий обвинувальний акт склав прокурор, який не був визначений процесуальним або у групі прокурорів з початку кримінального провадження і до його завершення, а також цей прокурор не приймав участі в судових засіданнях з 23.04.2015 до 13.05.2016, під час яких суд допитав потерпілого ОСОБА_10 та свідка - співучасника злочину ОСОБА_9 , що вказує на неповноважність прокурора для здійснення ним дій в порядку ч.1 ст. 338 КПК України .

Вищевказані недоліки обвинувального акту суд першої інстанції залишив поза увагою.

Окрім того, судове засідання після вручення нового ( зміненого) обвинувального акту, в тому числі судові дебати, відбулися без участі потерпілих, відомостей про те, що копії обвинувального акту в порядку ч.2 ст. 338 КПК України були вручені усім учасникам немає, що вказує на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону . Заслуговують і на увагу твердження захисника про відсутність технічного запису судових засідань за 23.04.2015, 18.08.2015, 09.10.2015, 15.10.2015.

На підставі викладеного, вирок суду як постановлений з істотними порушеннями норм КПК України на підставі ч.1 ст. 412, п.5, п.7 ч.2 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню та у відповідності до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України з призначенням нового розгляду зі стадії підготовчого провадження.

Інші доводи захисника, а саме щодо осудності( обмеженої) особи, неефективного захисту під час досудового розслідування підлягають перевірці під час нового розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 419 КПК України апеляційний суд при винесенні судового рішення має зазначити рішення щодо запобіжного заходу. Запобіжний захід ОСОБА_6 був обраний судом першої інстанції у виді тримання під вартою. Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні двох епізодів крадіжок, вчинених під час іспитового строку, з урахуванням його особи, відсутністю міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, з метою забезпечення процесуальної поведінки, апеляційний суд вважає за необхідне залишити обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на час скерування до суду кримінального провадження для його розгляду, але на строк не більше 60-ти днів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 03.06.2016 щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити тримання під вартою строком до 08 грудня 2016 року.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: