н/п 1-кп/640/680/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попелак Новотроїцького району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, майстра - номер обслуги 1 зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючго за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 407 Кримінального Кодексу України, -
15 листопада 2014 року солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження органам військового чи цивільного управління, а також командуванню військової частини НОМЕР_1 не повідомляв. 26 серпня 2016 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.
Таким чином, своїми умисними діями, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини НОМЕР_1 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.
В підготовчому судовому засіданні між сторонами кримінального провадження прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 29 серпня 2016 року про визнання винуватості.
Сторони угоди погодились, що обвинувачений ОСОБА_5 понесе покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України із звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, у вчиненому щиро покаявся.
Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Просив затвердити зазначену угоду, захисник підтримав позицію обвинуваченого, просив затвердити укладену між сторонами угоду про визнання винуватості.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України .
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_5 були роз`яснені та йому зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 205-1 КК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 і відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і ухвалення обвинувального вироку. Керуючись ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України із звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Київського районного суду
м. Харкова ОСОБА_1