УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/12503/16-к

Провадження № 1-в/638/1194/16
10.08.2016 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо перерахунку строку відбуття покарання,
ВСТАНОВИВ:
03.08.2016 року до Дзержинського районного суду м. Харків надійшло вищевказане клопотання.
В обгрунтування клопотання засуджений ОСОБА_4 вказав, що відбуває покарання в Олексіївській ВК УДПтС України в Харківській області №25 за вироком Красноградського районного суду м. Красноград від 26.04.2014 року, за ч.2 ст.309 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців. Законної сили вирок набрав 08.07.2014 року, а відповідно до протоколу затримання, затримано ОСОБА_4 було 28.07.2014 року.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, адже ОСОБА_4 було затримано вже після того, як вирок набрав законної сили.
Так, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включаються, зокрема, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
В силу ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою до засудженого не обирався, в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, а перебування засудженого в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили, як і термін слідування під вартою особи зі слідчого ізолятора до установи відбування покарань не підлягає зарахуванню у строк попереднього увязнення, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього увязнення в строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання».
Відповідно до Роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України щодо застосування окремих положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зазначається, що незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Вислухавши думку учасників процесу, на підставі викладеного та керуючись ст. ст.533, 535 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо перерахунку сроку відбуття покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7-ми діб з моменту її проголошення.
Суддя