АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1907/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 631/750/16-к
Категорія: ст.185 ч.2 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №0000233 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 2 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія Автономної Республіки Крим, громадянина України, безробітного, розлученого, що має неповнолітню дитину, з неповною середньою освітою, постійного місця проживання не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.09.1998 року вироком Каховського міського суду Херсонської області за ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 223, 42 КК України (в редакції1960 р.) до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 р.) з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, штраф 600 гривень; 08.04.1999 року вироком Бериславського районного суду Херсонської області за ч.2 ст.17 ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 р.) до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 р.) приєднано не відбуте покарання по вироку Каховського міськсуду від 25.09.1998 року, та призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі; 31.05.2002 року вироком Новокаховського міського суду Херсонської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 07.06.2006 року вироком Білозірського районного суду Херсонської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі; 23.06.2008 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України ,на підставі ст.ст.70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 06.12.2011 року вироком Цюрупінського районного суду Херсонської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі; 10.10.2012 року вироком Горностаєвського районного суду Херсонської області за ч.3 ст. 185 КК України, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 29.02.2016 року по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185 КК України.
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 21.04.2016 року, тобто з часу фактичного затримання, та зараховано в строк відбуття покарання час знаходження обвинуваченого під вартою.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , до набрання вироку законної сили, залишено - тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно вироку, 18 квітня 2016 року, у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна громадян, що працюють в організаціях та установах, розташованих в смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , на приміському автобусі сполученням Харків-Н.Водолага, близько 12 години, приїхав з м. Харків до смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області. О 13 годині 30 хвилин, 18.04.2016, ОСОБА_8 , зайшов до приміщення Нововодолазької філії управління Державної казначейської служби України, розташованого в смт. Нова Водолага по вул. Кооперативній 17, де із підсобки, скориставшись відсутністю в ній сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, із сумки ОСОБА_9 , скоїв крадіжку гаманця вартістю 128 гривень (згідно висновку товарознавчої експертизи № 31 від 25.04.2016) в якому знаходились гроші в сумі 1200 гривень, та три банківські картки «Приватбанку».
Викрадене майно ОСОБА_8 незаконно обернув на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд заподіявши ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 1328 гривень.
Крім того, 19 квітня 2016 року ОСОБА_8 , на приміському автобусі сполученням Харків-Н.Водолага, близько 12 години, приїхав з м. Харків до смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області. О 12 годині 20 хвилин, 19.04.2016, ОСОБА_8 , зайшов до приміщення поліклінічного відділення Нововодолазької ЦРЛ, розташованого в смт. Нова Водолага по вул. Кооперативній 6, де із оглядового кабінету №232, скориставшись відсутністю в ньому сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, із сумки ОСОБА_10 , скоїв крадіжку гаманця фірми «Moro» вартістю 807 гривень (згідно висновку товарознавчої експертизи № від 25.04.2016) в якому знаходились гроші в сумі 150 гривень, а також із сумки ОСОБА_11 , скоїв крадіжку гаманця вартістю 208,8 гривень (згідно висновку товарознавчої експертизи № 33 від 25.04.2016) в якому знаходились гроші в сумі 250 гривень та дві банківські картки «Приватбанку».
Викрадене майно ОСОБА_8 незаконно обернув на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд заподіявши ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 957 гривень, а ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 458,8 гривень.
Крім цього, 21 квітня 2016 року ОСОБА_8 , на приміському автобусі сполученням Харків-Парасковія, близько 15 години, приїхав з м. Харків до с. Мелихівка Нововодолазького району Харківської області. О 15 годині 21 хвилина, 21.04.2016, ОСОБА_8 , зайшов до приміщення Мелихівської сільської Ради, розташованого по вул. Центральна 252 с. Мелихівка, де із кабінету землевпорядника, скориставшись відсутністю в ньому сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, із сумки ОСОБА_12 , скоїв крадіжку мобільного телефону Леново моделі «А238t» вартістю 946 гривень, з сім карткою оператора МТС вартістю 20 гривень та сім картою оператора Київстар вартістю 20 гривень (згідно висновку товарознавчої експертизи № 32 від 25.04.2016).
Викрадений мобільний телефон ОСОБА_8 незаконно обернув на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд заподіявши ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 986 гривень.
Крім цього, ОСОБА_8 21 квітня 2016 року, о 16 годині, на попутному автомобілі приїхав з с. Мелихівка Нововодолазького району, на вул. Енергетична смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області. О 16 годині 05 хвилин, 21.04.2016, ОСОБА_8 зайшов до приміщення Нововодолазького РЕМ, розташованого по вул. Енергетична 1 смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, де із кабінету приймальної, скориставшись відсутністю в ньому сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, із сумки ОСОБА_13 , скоїв крадіжку гаманця вартістю 162 гривні (згідно висновку товарознавчої експертизи № 34 від 25.04.2016) в якому знаходились гроші в сумі 500 гривень, та три банківські картки «Приватбанку».
Викрадене майно ОСОБА_8 незаконно обернув на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд заподіявши потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 662 гривні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене йому покарання, замінивши позбавлення волі на обмеження волі. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, активно допомагав у розкритті злочину під час досудового розслідування, має на утриманні неповнолітнього сина, у зв`язку з чим вважає строк та вид призначеного покарання є занадто суворими.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та думку захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 призначено покарання за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, у виді позбавлення волі в умовах його реального відбування, строком на 3 роки. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але при цьому визнав та врахував обставину, що пом`якшує покарання за вчинення злочину, а саме щире каяття, пов`язане з визнанням вини.
Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , про зайву суворість призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за вчинення таємного викрадення чужого майна, вчинене повторно, тобто умисного злочину середньої тяжкості, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом можливості перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання у виді обмеження волі, на думку колегії суддів - є безпідставними.
Згідно апеляційних доводів і пояснень обвинуваченого, які він надавав при апеляційному розгляді, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, при цьому не достатньо врахував при призначені покарання те, що ОСОБА_8 визнав вину у вчинених злочинах щиро розкаявся, допомагав у розкритті злочину під час досудового розслідування, має на утриманні неповнолітнього сина. Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи обвинуваченого, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, однак судом першої інстанції вони належно враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у вступній та мотивувальній частині вироку (арк.. 50-54) Будь-яких нових даних сторона захисту при апеляційному розгляді не надавала.
Таким чином, апеляційне прохання ОСОБА_8 про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених апелянтом доводів, належить вважати безпідставними, оскільки воно має суто суб`єктивний характер.
Твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки занадто суворе, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 28, 29, 32, 35, 50,65, 66, 67 та ч.4 ст.70 КК України, призначивши покарання в межах санкції ч. 2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що, він постійного місця проживання не має, на будь-яких обліках не перебуває, раніше неодноразово судимий, при цьому було враховано обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст. 69, 69-1, 75 КК України, або пом`якшення покарання в інший спосіб, тобто в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з альтернативними видами покарань.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.
Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань з 21 квітня 2016 року до 1 листопада 2016 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 2 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою з 21 квітня 2016 року по 1 листопада 2016 року включно, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді

________________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4