24.06.2016

В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/269/2016 р.

24.06.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

сторони провадження:

прокурор прокуратури №2 ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополя АР Крим, із базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
-13.08.2008 року Білогірським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;
-20.07.2010 року Бахчисарайським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 3 роки;
-03.10.2011 року Бахчисарайським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 15.07.2014 року на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.08.2014 року,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.04.2016 року приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля адміністративної будівлі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС, розташованій по вул.. Гмирьова, 1/1 в м. Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, шляхом зловживання довірою, під приводом зателефонувати, заволодів майном ОСОБА_5 , а саме: мобільним телефоном «Nokia ASHA-210» вартістю 900 гривень та сім картою оператору «Лайф» яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.
Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 900 гривень.

Суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 який скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно.
Вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом доказами.

Так обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі і дав свідчення по суті пред`явленого обвинувачення які відповідають вищевказаним фактичним обставинам справи і не суперечать їм, з яких вбачається що в цей вечірній час квітня місяці 2016р. він знаходився біля будинку ДПІ по вул.. Гмирьова Ленінського р-ну. Побачив там потерпілу ОСОБА_5 з якою він знайомий і в нього виник умисел на заволодіння її телефоном. Він поросив у неї телефон і удаючи що дзвонить, заховався за чагарник. Коли він вийшов з за чагарника то потерпілої вже не було. Телефон в цей же день він здав, на базарі, гроші використав на свої потреби. Через декілька днів його затримали. Заподіяну шкоду він відшкодував. У вчиненому кається.

Вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами з яких вбачається що прийнято заяву від потерпілої ОСОБА_5 та відомості внесені до ЄРДР 08.04.2016 року за № 0001832. Товарним чеком від 07.04.2016 р. в якому казана вартість мобільного телефону 900,0 грн. Обвинувачений добровільно показав кому він здав телефон і який був вилучений, оглянутий та визнаний по справі речовим доказом, що вбачається з протоколів від 13.04.2016 р. Відшкодування заподіяної злочином шкоди вбачається з розписки потерпілої від 18.04.2016 р.

Суд вважає що вина обвинуваченого прокурором доведена.

За клопотанням сторін та на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнає не доцільним дослідження доказів(допит потерпілої, свідків), що до тих обставин, які не кім не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, також у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття, відшкодування завданої шкоди, обставин, що обтяжують покарання не виявлено.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується задовільнено, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, відшкодування завданої шкоди та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає за можливе, призначити покарання у вигляді штрафу.

На думку суду саме така міра покарання буде достатня для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся. Завдана матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850, 0 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Головуючий ОСОБА_1