Справа № 161/6633/16-к
Провадження № 1-в/161/302/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 13 червня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженої: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

представників

першого та другого відділів ДВС: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку, клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Кремеш, Локачинського району, Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , про звільнення її від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є її власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Апеляційного суду Волинської області, від 25.12.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:
23.04.2013 року, вироком Турійського районного суду Волинської області, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

29.08.2013 року, ухвалою Апеляційного суду Волинської області, вирок Турійського районного суду Волинської області, від 23.04.2013 року, в частині вирішення цивільного позову змінено, у решті вирок залишено без зміни.

11.10.2013 року, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.212; ч.1 ст.366 КК України, та із застосуванням ст.70 КК України, засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 340 000 грн., з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади строком на 3 роки, з конфіскацією усього майна, яке є її власністю. На підставі ч.3 ст.72 КК України, постановлено даний вирок та вирок Турійського районного суду Волинської області, від 23.04.2013 року, виконувати самостійно.

25.12.2013 року, вироком Апеляційного суду Волинської області, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області, від 11.10.2013 року, в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.212; ч.1 ст.366 КК України, із застосуванням ч.1, ч.4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та штрафом в розмірі 340 000 грн., з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські посади строком на 3 роки, з конфіскацією усього майна, яке є її власністю. На підставі ч.3 ст.72 КК України, постановлено основні покарання у виді позбавлення волі та штрафу, виконувати самостійно.

08.01.2013 року, Луцьким міськрайонним судом Волинської області, на адресу ІІ-го відділу ДВС Луцького міського управління юстиції, було надіслано виконавчий лист про конфіскацію майна, належного ОСОБА_4 на праві приватної власності.

29.02.2016 року, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, засудженій ОСОБА_4 , покарання призначене вироком Апеляційного суду Волинської області, від 25.12.2013 року, у виді штрафу в розмірі 340 000 грн., замінено на громадські роботи строком на 240 год..

06.04.2016 року, ухвалою Апеляційного суду Волинської області, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області, від 29.02.2016 року, скасовано, а засуджену ОСОБА_4 , звільнено від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 340 000 грн., у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Засуджена ОСОБА_4 , звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області, з заявою у якій клопоче про звільнення її від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є її власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Апеляційного суду Волинської області, від 25.12.2013 року.

Заслухавши з приводу заявленого клопотання думку: засудженої ОСОБА_4 її захисника адвоката ОСОБА_5 , які клопотання підтримали та просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому, міркування прокурора ОСОБА_3 , який таке клопотання заперечив, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення, оскільки:

Відповідно до вимог, передбачених ч.1 п.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Ч.2 цієї статті, передбачено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Положення вищевказаної статті КК України, передбачають нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлюють імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання, зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Враховуючи вищевказане, те, що засуджена ОСОБА_4 , була затримана 23.04.2013 року, на підставі вироку Турійського районного суду Волинської області, від 23.04.2013 року, а звільнена з місць позбавлення волі 19.04.2016 року, а тому об`єктивно не могла ухилятись від відбування покарання у виді конфіскації усього належного їй майна, яке є її власністю, за вироком Апеляційного суду Волинської області, від 25.12.2013 року, у зв`язку із чим перебіг строків давності не переривався і формально минув, з метою недопущення порушення конституційних прав ОСОБА_4 , враховуючи необхідність покращення становища засудженої, суд приходить до висновку, що її клопотання підлягає до задоволення і вона має бути звільнена від відбування додаткового покарання у виді конфіскації усього належного їй майна яке є її власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Крім того, суд враховує показання, які дали в судовому засіданні представники, відповідно першого та другого відділів ДВС ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про те, що з часу набрання вироком Апеляційного суду Волинської області, від 25.12.2013 року, законної сили та по даний час, будь-яке майно, належне засудженій ОСОБА_4 конфісковано в дохід держави не було.

Приймаючи таке рішення, суд враховує суперечності норм матеріального права, що передбачені у ст.12 та ч.1 п.1 ст.80 КК України, однак при прийняті рішення керується саме останніми, оскільки це поліпшує становище засудженої ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст.534; 537; 539 КПК України (у ред.2012 р.), на підставі ч.1 п.1 ст.80 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженої ОСОБА_4 , про звільнення її від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є її власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Апеляційного суду Волинської області, від 25.12.2013 року, задовольнити.

ОСОБА_4 , звільнити від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є її власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Апеляційного суду Волинської області, від 25.12.2013 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати для виконання у перший та другий відділи ДВС Луцького МУЮ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області, через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом 7 (семи) днів з дня її винесення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1