Номер провадження 1-кп/555/34/16
У Х В А Л А
22.06.2016 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Березне кримінальне провадження № 0000070 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні після вирішення питання про порядок забезпечення явки свідків, які не прибули в судове засідання або не доставлені приводом органами поліції, обвинувачений заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання. Мотивує таке клопотання тим, що має намір влаштуватися на роботу, яка вимагатиме від нього відлучення з постійного місця проживання, а матеріальне становище його є неналежним.

Вислухавши обгрунтування клопотання обвинуваченим ОСОБА_4 , думку з цього приводу прокурора ОСОБА_5 , суд, погоджуючись з державним обвинувачем, не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу.

У відповідності з ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

А за змістом ст. ст. 200-201 КПК України запобіжний захід змінюється у разі виникнення обставин, які дають підстави для цього, після після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Як відомо з наданої обвинуваченим ОСОБА_4 копії ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 22 вересня 2015 року йому обраний запобіжний захід у виді застави з покладенням на нього обов`язків, з передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Суд вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не має можливості трудовлаштуватися на вказаних ним умовах через наявність запобіжного заходу у виді застави, не заслуговують на увагу.

Адже запобіжний захід, на який він просить змінити існуючий - особисте зобов`язання, передбачає покладення аналогічних обов`язків на обвинуваченого.

Крім цього, у разі трудовлаштування на постійну роботу обвинувачений ОСОБА_4 не позбавлений права в кожному конкретному випадку з дозволу суду покидати свій населений пункт, в тому числі у зв`язку з новим місцем роботи.

Суд також зазначає, що залишаються не допитаними свідки обвинувачення, що були безпосередніми учасниками події кримінального правопорушення, та які не з`являються в судове засідання і судом вжито заходів до їх примусової явки в суд.

Слід погодитися з прокурором ОСОБА_5 , що після їх допиту основна частина свідків обвинувачення буде допитана і можна буде вирішувати питання про завершення судового розгляду.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 не надав суду переконливих доказів дотримання ним своїх обов`язків до обрання йому запобіжного заходу 22 вересня 2016 року.

За наведених обставин в клопотанні обвинуваченому ОСОБА_4 має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 200-201, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинуваченому ОСОБА_4 в клопотанні про зміну запобіжного заходу у виді застави на особисте зобов`язання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1