Справа № 521/9492/15-к
Пр-ня по справі № 1кп/521/129/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дальник, Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не офіційно працюючого будівельником, не одруженого, спільного проживаючого з ОСОБА_10 , має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 10.12.2004 року Суворовським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 2)30.12.2005 року Приморським р/с м. Одеси, за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України остаточно до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць (вирок не виконаний); 3)07.02.2008 року Суворовським р/с м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України остаточно до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; 4)19.08.2013 року Суворовським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; у скоєні злочинів передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
02 лютого 2015 року приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись на території Одеської міської клінічної лікарні № 11, яка розташована по вул. Академіка Воробйова, 5 в м. Одесі, з метою заволодіння чужим майном застосував до ОСОБА_6 насильство, що було небезпечним для її здоров`я, яке виразилось у нанесені одного удару в область голови від якого остання впала на землю та втратила свідомість. В результаті злочинних дій обвинуваченого, потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу мозку, синців та садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_8 діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном під час вчинення розбійного нападу, шляхом ривка відкрито заволодів майном потерпілої, а саме: сережками із золота з діамантовими камінцями, вагою 3,2 грама, вартістю 12,000 гривень; ланцюжком із золота (якірне плетіння), вагою 2,5 грама, вартістю 2,100 гривень; хрестиком із золота, вагою 2,5 грама, вартістю 2000 гривень; сумкою в якій знаходився мобільний телефон марки «Самсунг GT-S5260» IMEI НОМЕР_1 , вартістю 1000 гривень. Загальна сума завданої шкоди становить 17 100 гривень.

Після вчиненого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном потерпілої, яким заволодів під час злочину на власний розсуд.

Крім того, 12 березня 2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , діючи повторно, після вчиненого розбійного нападу на ОСОБА_6 , знаходячись у парадній багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , маючи умисел направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, завдав удар по голові потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив їй тілесні ушкодження середньої тяжкості, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеня з субарахноїдальним крововиливом і подапоневротичною гематомою лівої тім`яної області, від яких потерпіла знепритомніла. Після цього, ОСОБА_8 заволодів майном потерпілої, а саме мобільним телефоном «Samsung C 3050», вартістю 649 гривень 95 копійок, із сім-картою оператора «Київстар» вартістю 15 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав повністю та показав, що він розбійних нападів на потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не вчиняв. Які підстави обмовляти його потерпілим він не знає. Вважає, що потерпілі введені в оману співробітниками міліції і неумисно його обмовляють. Вказані провадження сфабриковані у відношенні нього з метою його засуди, оскільки він раніше судимий. Слідчі дії у вигляді впізнання особи були проведені з порушенням Закону, оскільки перед кожним впізнанням потерпілим показували його особистість.

На додаткові питання, щодо місця знаходження під час вчинення злочину, ОСОБА_8 повідомив, що не пам`ятає де саме він знаходився 02.02.2015 року з 12 години до 13 години, та 12.03.2015 року приблизно з 16 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин. Вказані дати у нього нічим особливим не запам`ятались. Алібі собі він умисно не створював. Свідка ОСОБА_11 він знає як малознайомого. Обвинувачений вважає, що свідок його обмовляє, в частині продажу мобільного телефону, в зв`язку з тиском співробітників міліції на нього. Мобільним телефоном «Samsung C 3050» слайдер, темного кольору, він користувався. Придбав його за 80 грн. у раніше незнайомого чоловіка на вулиці, недалеко від свого місця мешкання. При цьому дійсно була поряд мати ОСОБА_12 . При покупці він його перевіряв, вмикав і вимикав, при цьому вставляв свою сім-картку мобільного оператора. Користувався ним на протязі місяця. Можливо телефонував своїм близьким людям співмешканці та матері. В подальшому він продав вказаний телефон на вул. Естонській біля ринку «Привоз» в м. Одесі за 150 гривень.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини у скоєні злочинів передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України, винність обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.

За епізодом злочинних дій у відношенні потерпілої ОСОБА_6 .

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка будучи допитана в судовому засіданні показала, що 02.02.2015 року приблизно з 12 години до 13 години пішла у поліклініку яка знаходилась на території Одеської міської клінічної лікарні № 11, за адресою м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5. Рухаючись по території лікарні, на зустріч їй йшов раніше незнайомий їй чоловік, як в подальшому вона дізналась ОСОБА_8 . Одягнутий був у темні брюки та темну куртку з капюшоном. Коли вони порівнялись, ОСОБА_8 наніс їй один удар в ліву частину обличчя, від якого потерпіла впала на асфальтове покриття і знепритомніла. Чим саме вдарив ОСОБА_8 вона не бачила. Під час падіння отримали сильні пошкодження голови від парасольки, яка була при неї. До тями її привели працівники лікарні. Як довго потерпіла була непритомна, не знає. Коли прийшла до тями, виявила відсутність свого майна, а саме: сережки з золота з діамантовими камінцями, ланцюжка та хрестика з золота, сумки в якій знаходились мобільний телефон «Самсунг», гаманець з грошима в сумі 250 гривень, окуляри, косметичка, рукавички. З приводу спричинених травм потерпіла проходила відповідне лікування.

На додаткові питання потерпіла ОСОБА_6 показала, що під час нападу на неї, чітко запам`ятала обличчя нападника ОСОБА_8 та впевнено описала його в судовому засіданні, за характерними рисами обличчя.

Показами свідка ОСОБА_13 яка будучи допитана в судовому засіданні показала, що працює продавцем в магазині «Векка» який розташований по вул. Бугаївська 46/2 в м. Одесі. Приблизно у лютому 2015 року в магазин зайшов раніше знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_14 , який запропонував їй купити мобільний телефон «Самсунг» білого кольору. Роздивившись телефон, ОСОБА_13 купила мобільний телефон для чоловіка, який в подальшому йому віддала. Через декілька днів, чоловіку зателефонували та повідомили, що мобільний телефон викрадений. Вказаний телефон вони повернули співробітникам міліції.

Показами свідка ОСОБА_11 які отримані органом досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України. Так свідок ОСОБА_11 був допитаний слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси 12.05.2015 року, під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 225 КПК України, за участю прокурора. Місце знаходження підозрюваного ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, на час допиту свідка, встановлено не було. Звукозапис судового засідання був відтворений під час судового розгляду. З показів свідка вбачається, що у нього є знайома на ім`я ОСОБА_15 ( ОСОБА_13 ) працівник магазину «Векка», який знаходиться на вул. Бугаївська в м. Одесі, під час розмови з якою остання повідомила йому, що у її чоловіка вкрали або поламався мобільний телефон. Тоді ж запитала про можливість купити мобільний телефон. ОСОБА_11 повідомив їй, що знає хлопця, як він в подальшому дізнався ОСОБА_16 , який пропонував купити мобільний телефон. Зайшовши до неї в магазин разом, ОСОБА_17 продав їй мобільний телефон «Самсунг» білого кольору. Через деякий час, ОСОБА_15 повідомила, що працівники міліції вилучили вказаний мобільний телефон оскільки він був викрадений у іншої жінки. Про те, що вказаний мобільний телефон викрадений свідок не знав. Підстав обмовляти ОСОБА_8 у ОСОБА_11 не має.

Крім того, вина ОСОБА_8 , за вказаним епізодом, повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст. 358 КПК України.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.02.2015 року, відповідно до якого слідчий СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, прийняв усну заяву від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про скоєний злочин. З заяви вбачається, що потерпіла просить прийняти заходи до невстановленої особи, яка відкрито заволоділа її сумкою в якій знаходились: телефон «Самсунг GT-5260c» з сім картою «Лайф» № НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 250 грн., IMEI НОМЕР_3 . Під час скоєння злочину до неї було застосовано фізичне насильство, їй заподіяно тілесні ушкодження та вона бачила особу яка вчинила щодо неї злочин.

Довідкою міської клінічної лікарні № 11 КУ Одеської міської ради від 02.02.2015 року, відповідно до якої у ОСОБА_6 встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2015 року, відповідно до якого слідчий СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 12 години 10 хвилин до 12 години 25 хвилин за участю понятих пред`явив свідку ОСОБА_11 чотири фотознімка осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності та обличчі. Серед пред`явлених осіб, свідок впізнав особу чоловіка на фото під № 1 ( ОСОБА_8 ), на ім`я ОСОБА_18 який 02.02.2015 року знаходячись за адресою м. Одеса 3-й Майський провулок запропонував купити мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору. Впізнав вказану особу за формою обличчя та за віком.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2015 року, відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 10 години 00 хвилин до 10 години 20 хвилин за участю понятих пред`явив потерпілій ОСОБА_6 чотири фотознімки осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у обличчі. Серед пред`явлених осіб, потерпіла впізнала особу чоловіка на фото під № 1 ( ОСОБА_8 ), який 02.02.2015 року застосував насилля та відкрито заволодів її майном. Впізнала вказану особу за формою обличчя та за віком.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2015 року, відповідно до якого слідчий СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 12 години 00 хвилин до 12 години 10 хвилин за участю понятих пред`явив свідку ОСОБА_13 чотири фотознімка осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності та обличчі. Серед пред`явлених осіб, свідок впізнала особу чоловіка на фото під № 1 ( ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який 02.02.2015 року продав їй мобільний телефон марки «Самсунг GT-5260c» білого кольору. Впізнала вказану особу за обличчям.

Висновком судово-медичної експертизи № 698 від 27.04.2015 року, відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, синці та садна обличчя. Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, синці обличчя утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в пошкодженнях не відобразилися. Садна обличчя утворилися механізмом тертя, ковзання твердих предметів по шкірі. Не виключено, що вони могли утворитися від нанесення ударів руками, а також в результаті подальшого падіння гр. ОСОБА_6 на дорожнє покриття. Наявні пошкодження виникли незадовго до звернення гр. ОСОБА_6 до лікувального закладу, і таким чином могли бути заподіяні 02.02.2015 року. Зазначені ушкодження, оцінюються в комплексі, викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день) та за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Протоколом огляду від 03.03.2015 року, який проведено з 09 години 00 хвилин по 09 годину 30 хвилин, відповідно до якого слідчий СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області оглянув речовий доказ предмет злочину: мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5260» в корпусі білого кольору з сірими вставками, без сім картки, IMEI НОМЕР_3 . Вказаний мобільний телефон переданий на відповідальне зберігання потерпілій. Окрім того, судом за участю всіх учасників судового розгляду вказаний речовий доказ був оглянутий.

За епізодом злочинних дій у відношенні потерпілої ОСОБА_5 .

Показами потерпілої ОСОБА_5 яка допитана в судовому засіданні показала, що 12.03.2015 року поверталась до себе додому за адресою АДРЕСА_3 . Коли почала заходити до під`їзду свого будинку, побачила, що за нею бистрим шагом заходить молодий чоловік, як в подальшому під час досудового розслідування вона дізналась, що це був ОСОБА_8 . Потерпіла притримала для нього вхідні двері. Вказаний невідомий чоловік подякував їй. Тоді ж потерпіла побачила його обличчя. В руках у ОСОБА_8 був пакунок. Оскільки вказаний чоловік не мешкав в їх під`їзді, та здався їй дуже підозрілим, потерпіла вирішила не їхати з ним у ліфті, а зачекати. Однак ОСОБА_8 , зробив вигляд, що піднімається сходами на наступний поверх. Побачивши це, ОСОБА_5 підійшла до ліфту і натиснула кнопку виклику. В цей же час, ОСОБА_8 стрімко повернувся на перший поверх і зненацька наніс їй удар в тім`яну частину голови, від якого потерпіла знепритомніла. Скільки часу була непритомна, не знає. Коли прийшла до тями вийшла на вулицю та сіла на лавку, оскільки боялася зайти до ліфту та піднятись додому. Через деякий час її завела додому сусідка. В подальшому потерпіла проходила лікування з приводу спричиненої травми.

На додаткові питання, потерпіла ОСОБА_5 показала, що впевнена, в тому, що злочин, щодо неї вчинив саме ОСОБА_8 , оскільки достеменно бачила його обличчя і запам`ятала його характерні риси, в тому числі частково впізнає його за голосом.

Показами свідка ОСОБА_19 який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що він працює реалізатором на ринку «Привоз» в м. Одесі на вул. Новощіпний ряд. Приблизно у холодну пору року у вечірній час до нього прийшов раніше невідомий чоловік, як в подальшому він дізнався ОСОБА_8 який запропонував йому купити в нього мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору /слайдер/. Оглянувши його ОСОБА_19 погодився. Через деякий час він його продав. Ще через деякий час до нього прийшли співробітники міліції та повідомили йому, що вказаний мобільний телефон був викрадений у жінки. Він з впевненістю може сказати, що телефон йому продав саме ОСОБА_8 . Точну дату та час події свідок не пам`ятає.

Показами свідка ОСОБА_20 , який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що приблизно на початку квітня 2015 року на вулиці Новощіпний ряд в м. Одесі, в одному з торгівельних павільйонів біля ринку «Привоз» здав свій мобільний телефон та взамін купив бувший у користуванні мобільний телефон «Самсунг» з доплатою. Через 2-3 дні йому зателефонували з міліції та запропонували зустрітися. Під час зустрічі з працівниками міліції, йому повідомили, що куплений ним мобільний телефон викрадений у жінки, яка під час нападу також зазнала тілесних ушкоджень від нападника. В той же день він видав працівникам міліції мобільний телефон.

Показами свідка ОСОБА_21 , працюючого слідчим Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що проводив розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , підозрюваного спочатку у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 КК України, а в подальшому ст. 187 КК України. Під час досудового розслідування ним будь-які порушення вимог КПК України не допускались. Всі слідчі дії виконувались законно. Перед початком слідчої дії впізнання особи, потерпілій заздалегідь підозрюваний ОСОБА_8 не показувався. Будь-якого фізичного або психологічного тиску на підозрюваного (обвинуваченого) ним або в його присутності іншими співробітниками поліції не допускалось. Обставини за якими доставили у відділення ОСОБА_8 , слідчому також не відомі. Будь-яких скарг від ОСОБА_8 щодо застосування насильства до нього, а також проведення незаконного розслідування не поступало.

Показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , працюючих оперуповноваженими Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, які будучи допитані в судовому засіданні дали аналогічні покази, що й свідок ОСОБА_21 в частині обставин, очевидцем яких вони були. При цьому свідки показали, що будь-якого насилля до затриманого ОСОБА_8 не застосовували. Оперативним шляхом встановили гр. ОСОБА_8 , та запросили його до відділку поліції, де під час слідчої дії його впізнала потерпіла. До слідчої дії, затриманого ОСОБА_8 не показували потерпілій. Будь-яких слідів тілесних ушкоджень під час затримання та знаходження у відділку поліції, свідки на ОСОБА_8 не пам`ятають. Спеціальні засоби до ОСОБА_8 також не застосовувались.

Крім того, вина ОСОБА_8 , за вказаним епізодом, повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст. 358 КПК України.

Повідомленням оператора «102» від 12.03.2015 року відповідно до якого в чергову частину Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення про те, що о 17 годині 13 хвилин в АДРЕСА_2 на першому поверсі вирвала сумку невідома особа.

Повідомленням швидкої від 12.03.2015 року, відповідно до якого о 18 годині 35 хвилин надійшло повідомлення про те, що з АДРЕСА_4 до МКЛ № 11 м. Одеси доставлена гр. ОСОБА_5 , 57 років, яка отримала тілесні ушкодження від невідомого. Встановлений попередній діагноз ЗЧМТ СГМ; гематома тім`яної області, забій лівого передпліччя.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.03.2015 року, відповідно до якого старший оперуповноважений Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, прийняв усну заяву від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про скоєний злочин. З заяви вбачається, що потерпіла просить прийняти заходи до невстановленої особи, яка 12.03.2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, в парадній № 1 будинку АДРЕСА_2 , відкрито заволодів її сумкою чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг» з сім-картою № НОМЕР_4 , грошовими коштами в сумі 200 грн, пенсійним посвідченням, сережками з металу жовтого кольору.

Протоколом огляду місця події від 12.03.2015 року та фото таблицею до протоколу, який проведений з 17 години 50 хвилин до 18 години 10 хвилин, яким були зафіксовані: місце скоєння злочину і обстановка після скоєного злочину. Так, згідно протоколу, було оглянуто приміщення під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де був скоєний напад обвинуваченим на потерпілу ОСОБА_5 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.04.2015 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 19 години 45 хвилин до 20 години 05 хвилин за участю понятих пред`явив потерпілій ОСОБА_5 чотирьох осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності, зросту та обличчі. Серед пред`явлених осіб, потерпіла впізнала особу чоловіка під № 1 ( ОСОБА_8 ), який напав на неї 12.03.2015 року у під`їзді будинку АДРЕСА_2 та відкрито заволодів її майном сумкою з речами. Впізнала вказану особу за зростом, худорлявою статурою, рисами обличчя, носу.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2015 року, відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 11 години 40 хвилин до 12 години 00 хвилин за участю понятих пред`явив свідку ОСОБА_19 чотири фотознімки осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у обличчі. Серед пред`явлених осіб, свідок впізнав особу чоловіка на фото під № 3 ( ОСОБА_8 ), який в середині березня 2015 року продав йому мобільний телефон «Samsung C 3050» за адресою м. Одеса, вул. Новощепний ряд. Впізнав вказану особу за носом, бровами, рисами роту, загальною сукупністю ознак обличчя.

Протоколом слідчого експерименту від 23.05.2015 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 12 години 05 хвилин до 12 години 40 хвилин за участю понятих, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення провів слідчий експеримент, під час якого потерпіла ОСОБА_5 на місці скоєння злочину, у парадній № 1 будинку АДРЕСА_5 показала, як та за яких обставин 12.03.2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин раніше невідомий чоловік скоїв на неї напад, спричинив тілесні ушкодження та викрав її майно. Також потерпіла показала, що після нанесеного удару, вона втратила свідомість.

Висновком судово-медичної експертизи № 1179 від 28.05.2015 року, відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_24 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку середнього ступеня з субарахноїдальним крововиливом і подапоневротичною гематомою лівої тім`яної області. Зазначені ушкодження заподіяні ударною дією тупого, твердого предмета. Визначити групові та індивідуальні ознаки даного предмета на підставі наданої медичної документації не надається можливим. Наявні пошкодження утворилися незадовго до надходження гр-ки ОСОБА_5 в стаціонар, і таким чином, могли бути заподіяні 12.03.2015 року. Тілесні ушкодження у гр-ки ОСОБА_5 не були небезпечними для життя ні в момент заподіяння, ні в наступному періоді, викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день), і за цим критерієм, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеня з субарахноїдальним крововиливом і подапоневротичною гематомою лівої тім`яної області могли бути заподіяні за механізмом, на який вказує потерпіла (при ударі в ліву тім`яну частину голови невстановленим тупим, твердим предметом).

Речовим доказом предметом злочину: мобільним телефоном «Samsung C 3050» ІМЕІ НОМЕР_5 , який належить потерпілій ОСОБА_5 та який був оглянутий в судовому засіданні за участю всіх учасників судового провадження.

Роздруківкою телефонних з`єднань, які надані оператором мобільного зв`язку Київстар, відповідно до якого в мобільному телефоні з ІМЕІ НОМЕР_5 , о 23 годині 38 хвилин 13 секунд був активований номер мобільного телефону НОМЕР_6 , яким постійно користувалась мати обвинуваченого свідок ОСОБА_12 . Далі на наступний день, 13.03.2015 року о 14 годині 12 хвилин 17 секунд у вказаному мобільному терміналі була активована сім-карта з номером НОМЕР_7 , яким користувався сам обвинувачений ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_8 користувався вказаним мобільним телефоном.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_25 за епізодом злочинних дій у відношенні потерпілої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); за епізодом злочинних дій у відношенні потерпілої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

В судовому засіданні сторона захисту не оспорювала кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки намагалась довести, що ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів не вчиняв.

Даючи аналіз доводам обвинуваченого щодо не скоєння злочину у вигляді нападу на потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , не спричинення їм будь-яких тілесних ушкоджень, а також відсутність взагалі на місці інкримінованих подій, суд вважає, що вказані доводи обвинуваченого є виключно способом захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Даючи оцінку показам обвинуваченого, суд вважає, що вказані покази не є небезсторонніми, а викладені ним обставини є неправдивими та таким, що не заслуговує на довіру. Так покази обвинуваченим в судовому засіданні надані дуже в стислому вигляді. Обставини придбання мобільного телефону викладені поверхнево та неповно, без деталізації своїх дій та дій особи у якої він придбав телефон. Не можливо з показів і зрозуміти опис зазначеної особи.

Безумовно, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора. В судовому засіданні прокурором безсумнівно доведено, що мобільний телефон «Samsung C 3050» ІМЕІ НОМЕР_5 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , в день злочину, тобто 12.03.2015 року, після його вчинення був у володінні ОСОБА_8 та його родичів. Тобто у даному випадку, суд вважає, що саме ОСОБА_8 повинен доказати, що вказана річь (мобільний телефон потерпілої) придбана ним сумлінно та законно. Відверте і задовільне пояснення обставин, причин підозри, завжди сильно діють на користь обвинуваченого, викликають в ньому довіру, якщо навіть в істині його показів і важко переконатися.

Однак, в судовому засіданні, обвинувачений не зміг доказати факт придбання мобільного телефону законним шляхом. Покази його були не тільки не відвертими та не щирими, однак і не точними, щодо деталей обставин купівлі-продажу вказаного предмету злочину. Посилання на випадкову особу, як на попереднього власника мобільного телефону у якого він придбав мобільний телефон у ночі, встановити якого не можливо, на думку суду є недостовірними показами, які не може бути покладено в обґрунтування позиції обвинуваченого. Оскільки ОСОБА_8 надає неймовірні та невідповідні покази стосовно придбання вказаного мобільного телефону та початок володіння ним не може бути розумно пояснений іншим чином, суд вважає доведеним факт його заволодінням злочинним шляхом. При цьому суд враховує, що обвинувачений не надає ніякого пояснення фактів, які він не тільки має можливість, але й має пряму вигоду пояснити. Тобто у даному випадку, факт володіння викраденим майном одразу ж після скоєного злочину є важливим доказом скоєння вказаного розбійного нападу.

Доводи обвинуваченого, в частині обмови його потерпілими та свідками, та намагання співробітників міліції його засудити лише з тієї підстави, що він раніше судимий, на думку суду в судовому засіданні, не тільки не підтверджені будь-якими доказами, але й спростовуються викладеними вище у вироку суду доказами.

Даючи оцінку показам потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 судом встановлено, що вказані покази є ґрунтовні, виразні, обдумані проте не продумані, які викладені ними досить сумлінно та без перебільшень. Обидві потерпілі докладно та послідовно передали зовнішню обстановку подій які з ними відбулись у день злочину, які дії були здійсненні ними та нападником, яке майно було викрадено в результаті злочину і саме головне впевнено, без будь-яких протиріч показали на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, яка скоїла розбійні напади на них.

Суд також оцінює покази потерпілих за їх внутрішнім достоїнством. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені ними зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по провадженню, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними. Не останню роль під час визнання показів потерпілих достовірними, відігравала їх мета, оскільки у випадку їх недостовірності, тобто неправдивості, їх єдина мета бажання обмови у злочині. Вказана мета може бути пояснена лише страшною ненавистю або іншими неприязними відношеннями між ними. Однак потерпілі до події злочинів обвинуваченого не знали, що і підтверджує сам обвинувачений. Пояснити об`єктивні причини, які могли бути підставою для обмови у тяжкому злочині обвинуваченого ОСОБА_8 , та яку потерпілі у такому випадку переслідували мету, захисник та обвинувачений в судовому засіданні не змогли.

Таким чином, підстав ставити під сумнів покази потерпілих у суду не має.

Даючи оцінку доводам захисника, щодо визнання недопустимим протоколів пред`явлення особи для впізнання від 28.04.2015 року та від 02.06.2015 року відповідно до яких потерпілими був впізнаний ОСОБА_8 як особа, яка вчинила щодо них злочин, а також протоколу впізнання за фотознімками від 29.04.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_8 як особу, який продав йому мобільний телефон, судом встановлено наступне.

Дійсно відповідно до ч. 2 ст. 228 КПК України, особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статті, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Відповідно до зазначених протоколів та фотознімків до протоколів, суттєвих та різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі осіб які разом зі ОСОБА_8 підлягали впізнанню, на думку суду не має. Закон не встановлює імперативної вимоги, щодо підбору осіб для впізнання лише одного віку та одягу, а лише встановлює певні обмеження та правила, додержання яких для вказаної слідчої дії є необхідною умовою законності, об`єктивності та неупередженості. Тобто певна різниця у віці вказаних осіб, та деяка відмінність кольору одежі не є обґрунтованою підставою для визнання зазначених протоколів недопустимим доказом, оскільки як встановлено з фототаблиці слідчої дії у зовнішності осіб, які підлягали впізнанню різких відмінностей не було. А колір одежі, якщо і відрізнявся то незначними відтінками. Окрім того, з показів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що впізнавали вони ОСОБА_8 не за одягом, а зовнішністю та характерними рисами обличчя. Різких відмінностей серед осіб, яких вони впізнавали та їх одежі, вони не бачили. Таким чином, суд вважає, що пред`явлення осіб для впізнання проведені слідчим відповідно до вимог КПК України.

Що стосується показів свідка ОСОБА_26 в частині пред`явлення обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 перед слідчою дією - впізнання, як особи, яка скоїла злочин щодо неї, на думку суду вказані покази є необґрунтованими та недостовірними. Оцінка вказаним показам, буде надана судом нижче у вироку.

Проведення слідчої дії, впізнання особи за фотознімками, замість особистого впізнання, є правом слідчого. Будь-яких порушень ч. 7 ст. 228 КПК України, суд в діях слідчого не находить, та вважає, що вказаний протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2015 року складений відповідно до вимог КПК України.

Суд критично оцінює покази свідків сторони захисту ОСОБА_12 та ОСОБА_26 , з наступних підстав.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 показала, що є рідною матір`ю обвинуваченого ОСОБА_8 . Приблизно у березні 2015 року вона йшла по вулиці в районі вулиці Хуторської в м. Одесі разом з сином ОСОБА_8 до них підійшов раніше незнайомий їй чоловік, який в подальшому під час розмови запропонував її сину купити мобільний телефон. ОСОБА_8 купив у вказаного чоловіка мобільний телефон. Окрім того свідок дала покази, щодо особистості обвинуваченого, а саме охарактеризувала його з позитивної сторони, як порядного, доброго та ввічливого сина.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_26 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_8 знає як особу з якою знаходився в Малиновському відділку міліції, коли був затриманий за ч. 2 ст. 190 КК України. Доставили ОСОБА_26 до Малиновського відділку поліції 26.04.2015 року з ранку. 27.04.2015 року приблизно о 14-15 годині до відділку поліції доставили раніше незнайомого ОСОБА_8 . Знаходячись у відділку поліції, ОСОБА_26 чув як співробітники поліції оперуповноважені розмовляючи між собою, вирішили закрити декілька епізодів злочинів за рахунок будь-яких осіб які раніше судимі та можливо які мешкають поблизу району злочину. Свідок чув як у сусідньому кабінеті примушували до зізнання у вчиненні грабежу раніше незнайомого ОСОБА_8 . Відповідно до обставин злочину, свідок показав, що злочин був вчинений на жінку середнього віку, у якої викрали золоті сережки та мобільний телефон. Потерпілу він також бачив, коли знаходився у коридорі відділку. Також бачив, як оперуповноважені показали потерпілій ОСОБА_8 , як особу яка скоїла злочин щодо неї. В судовому засіданні, свідок показав на потерпілу ОСОБА_5 , як на особу, яку бачив у відділку поліції як потерпілу у справі ОСОБА_8 . Разом зі ОСОБА_8 у відділку він знаходився до 30.04.2015 року та після цього їх відвезли до Малиновського районного суду м. Одеси для обрання запобіжного заходу, а в подальшому до ОСІ.

На додаткові питання, свідок також показав, що будь-якого співробітника поліції який працював зі ОСОБА_8 описати та впізнати не зможе, оскільки його допит відбувався у кабінеті поруч з ним. Будь-яких видимих тілесних ушкоджень він на ОСОБА_8 не бачив. В чому була одягнута потерпіла ОСОБА_5 у вказаний день у відділку поліції, а також затриманий на той час ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_26 пояснити не зміг, оскільки не запам`ятав. Щодо своєї особистості, свідок показав, що був двічі судимий. Останній раз був засуджений 10.02.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Звільнений по відбуттю строку покарання.

Даючи оцінку вказаним показам, судом встановлено, що вказані особи очевидцями злочину не були. Їх покази стосувались виключно обставин, які тим-чи іншим способом можуть допомогти обвинуваченому. Суд враховує ступінь родинного зв`язку між свідками та обвинуваченим та їх особисті відношення.

Так, ОСОБА_12 є матір`ю обвинуваченого, вона природно не може дати покази, що викривають сина у скоєні злочину. Натомість дати свідчення, які можуть будь-якими чином йому допомогти уникнути відповідальності є її материнським інстинктом.

Що стосується показів свідка ОСОБА_26 суд вважає, що покази свідка є частково достовірними. Достовірним на думку суду є притягнення ОСОБА_26 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України та засудження його в подальшому за скоєння вказаного злочину Малиновським районним судом м. Одеси 10.02.2016 року за сукупністю злочинів до позбавлення свободи на строк 1 рік 7 місяців. Достовірним також є факт знаходження його в зв`язку з притягнення до кримінальної відповідальності у Малиновському відділку поліції. Суд не виключає можливості знаходження у відділку поліції разом з ОСОБА_8 та потім знаходження разом в Малиновському районному суді м. Одеси під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та подальшого етапування до ізолятору тимчасового утримання. Обставини, які викладені свідком в частині застосування фізичного та психічного насилля до особи, яка знаходилась в кабінеті співробітників поліції, поряд з кабінетом в якому знаходився ОСОБА_26 , на думку суду підтвердити або спростувати не можливо, оскільки окрім показів свідка інших достовірних даних в судовому засіданні не встановлено.

Що стосується показів свідка в частині обставин, пред`явлення ОСОБА_8 для впізнання потерпілій ОСОБА_5 до самої слідчої дії, на думку суду, вказані покази є виключно умовиводом свідка, яке не підтверджується об`єктивними обставинами, які встановлені в судовому засіданні.

Необхідно перш за все зазначити, що факт знаходження ОСОБА_26 в Малиновському відділку міліції з 26.04.2015 року об`єктивно будь-якими доказами не підтверджений. Відповідно до вироку суду, ОСОБА_26 зараховано у строк покарання знаходження під вартою до постановлення вирок з 29.04.2015 року. Тобто фактичне затримання ОСОБА_26 мало місце саме 29.04.2015 року. Однак слідча дія впізнання особи потерпілою ОСОБА_5 мала місце 28.04.2015 року у період часу з 19 години 45 хвилин до 20 години 05 хвилин. Відповідно до наданої прокурором в судовому засіданні відповіді з Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області від 15.03.2016 року, ОСОБА_8 запрошувався до Малиновського ВП 28.04.2015 року об 11 годині 45 хвилин та покинув приміщення відділку поліції 28.04.2015 року об 14 годині 00 хвилин, а також 28.04.2015 року з 19.30 години по 20.30 години, після чого також покинув приміщення відділку поліції.

Таким чином, судом встановлено, що покази свідка ОСОБА_26 повністю не відповідають встановленим фактичним обставинам, оскільки неправдивість відносно найнікчемнішої обставини, робить всі інші покази свідка підозрілими. Суд вважає, що свідок ОСОБА_26 намагаючись сумлінно надати покази, щодо обставин, які відбувались саме з ним і які ззовні могли мати місце, шляхом своїх висновків та міркувань намагався їх перенести саме на день слідчої дії з потерпілою ОСОБА_5 , надавав суду таким чином неправдиві покази, стосовно дати та часу коли вони відбувались насправді. Метою дачі вказаних показів, безсумнівно є можливість сприяти ухиленню від кримінальної відповідальності обвинуваченому ОСОБА_8 .

Суд вважає, що звернення обвинуваченого по допомогу вказаного свідка, є доказом того факту, що обвинувачений визнає дійсність і важливість факту впізнання його потерпілою.

Не останню роль при оцінці показів свідка ОСОБА_26 відіграє особа свідка, його особистість, місце роботи, репутація, відношення з сторонами та учасниками кримінального провадження, обізнаність у обставинах вказаного кримінального провадження. Так свідок зі слів працює ІТ адміністратором, однак як зазначено вище засуджений за вчинення шахрайства, тобто дій пов`язаних з обманом та зловживанням довірою осіб. Відбув реальне покарання. Про обставини провадження, на думку суду достатньо сильно обізнаний, тобто знав обставини, які були відомі лише сторонам.

Оскільки як зазначено, вище підстав ставити під сумнів покази потерпілих, не має, суд вважає, що тотожність ОСОБА_8 , як особи яка вчинила розбійні напади на потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 доведена належними, допустимими та достатніми доказами у кримінальному провадженні.

За місцем проживання, дільничним інспектором міліції обвинувачений ОСОБА_8 характеризується негативно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилась у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_8 виховувався в повноцінній сім`ї матір`ю та батьком. Має сестру. Раніше судимих в сім`ї не має. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Раніше неодноразово судимий за злочини проти власності. Має середню спеціальну освіту, однак офіційно ніде не працює. Зі слів неофіційно працював будівельником. Спільно проживає з ОСОБА_10 , з якою має спільну дитину.
Таким чином бідність, не вихованість, відсутність роботи, яка б забезпечували необхідні соціальні потреби, а також небажання змінити своє ставлення до особистого життя, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння тяжких злочинів.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду, та спосіб і обстановка вчинення злочинів свідчать, що ОСОБА_8 є особою суспільно небезпечною, до якого необхідно застосувати відповідні заходи примусу, що буде полягати у обмеженнях прав і свобод обвинуваченого.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_8 є найбільш суспільно небезпечним серед злочинів проти власності, що обумовлено об`єктами посягання. Крім відносин власності основного безпосереднього об`єкта, який характеризується не тільки юридичною ознакою, але й економічною, соціальною та фактичною (фізичною), обов`язковим додатковим об`єктом вказаного злочину виступають життя та здоров`я потерпілого. Враховуючи відсутність обставин які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, а також враховуючи осіб потерпілих та психологічні наслідки злочину для останніх, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статей, зв`язане з позбавленням волі.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєних злочинів, їх обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено, оскільки суд вважає, що особистість обвинуваченого ОСОБА_8 , обставини кримінального правопорушення, свідчать про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Суд також враховує, що ОСОБА_8 скоїв новий злочин, знаходячись під іспитовим строком за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.08.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України.

При ухвалені вироку, суд також враховує вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, та вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При вирішенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 11 ЦПК України і ст. ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що шкода майновим та немайновим правам потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заподіяна обвинуваченим ОСОБА_8 , у зв`язку з чим позов заявлений потерпілими виключно до обвинуваченого, як до особи що заподіяла її.

Заподіяння майнової шкоди потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 окрім викладених вище у вироку суду документами-доказами, також підтверджується медичною документацією, квитанціями та чеками на придбання ліків та медичних препаратів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Потерпілою ОСОБА_6 під час судового розгляду доведено придбання майна у вигляді виробів із золота (сережки, ланцюжок, хрестик) та жіночої сумки на загальну суму 17100 гривень. Не доведено потерпілою придбання та викрадення певних речей (гаманець, грошові кошти, рукавички, помада, пудра, олівець для бровей, олівець для губ, окуляри). Вказані речі відсутні і в обвинувальному акті як предмет злочину. Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди, підлягає задоволенню на суму 17100 гривень. В іншій частині позовних вимог потерпілої, щодо стягнення матеріальної шкоди, необхідно відмовити.

Потерпілою ОСОБА_5 під час судового розгляду доведено придбання майна лише мобільного телефону з сім картою, на загальну суму 664 гривні 95 копійок. Однак вказаний мобільний телефон повернутий потерпілій. Не доведено потерпілою придбання та викрадення певних речей (грошей 350 гривень, шкіряної сумки, сережки із золота, двох флеш-карт, гаманця, карти пам`яті). Вказані речі відсутні і в обвинувальному акті як предмет злочину. Окрім того, потерпіла ОСОБА_5 відповідно до рекомендації лікарів проходила медичне лікування, та відповідно вона витратила на придбання лікарських засобів та медичних препаратів в загальній сумі 3486 гривень, 07 копійок. Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди, підлягає задоволенню в загальній сумі 3486 гривень 07 копійки. В іншій частині позовних вимог потерпілої, щодо стягнення матеріальної шкоди, необхідно відмовити.

Також суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду, заподіяну потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі вимог ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України і загальних принципів цивільного законодавства справедливості і розумності.

При цьому суд виходить з того, що потерпіла ОСОБА_6 перенесла певні страждання і болі, у тому числі і у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї. Знаходячись на території лікарні, для отримання необхідної медичної допомоги, на неї був здійснений розбійний напад з спричиненням тілесних ушкоджень. Наслідками злочину був сильний душевний стрес та страх виходити на вулицю.

Потерпіла ОСОБА_5 також перенесла значні страждання і болі, у тому числі і у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї. В результаті злочину, потерпіла отримала певні тілесні ушкодження. У період проходження лікування була непрацездатною. Постійно проходить медичне обстеження, оскільки й досі відчуває певні проблеми зі здоров`ям. Наслідком злочину, є також отримання душевних страждань та психоемоційних змін у вигляді порушення сну, відчуття тривоги, нервозності, емоційної напруги та інш.

В подальшому в зв`язку з тривалим розслідуванням обидві потерпілі не могли отримати в найкоротший строк справедливого вирішення провадження та відповідно отримати відшкодування завданої їм шкоди. Після скоєного злочину в них порушився звичайний спосіб життя, в тому числі в зв`язку з явкою у судові засідання.

Таким чином, при стягненні моральної шкоди, суд враховує характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 , поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину і після нього, в зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 50 000 гривен моральної шкоди, суд задовольняє частково в сумі 30 000 гривень, вважаючи, що дана сума може в повній мірі заповнити моральні страждання які зазнала потерпіла. Суд вважає, що заявлена сума потерпілою є занадто великою та об`єктивно не обґрунтованою та є проявом емоційних дій і таким чином не може бути задоволена.

При стягненні моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_5 , суд також враховує характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину і після нього, в зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 20 000 гривен моральної шкоди, суд задовольняє в повному обсязі вважаючи, що дана сума може в повній мірі заповнити моральні страждання які зазнала потерпіла.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_8 , винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 187 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч. 2 ст. 187 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, із конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 70 КК України визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, із конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.08.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, із конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту законного затримання, тобто з 30.04.2015 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 30.04.2015 року по 12.04.2016 року, тобто з моменту затримання по день постановлення вироку суду.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 17 100 (сімнадцять тисяч сто) гривень матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог потерпілої відмовити, з підстав викладених в мотивувальній частині вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 3486 (три тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 07 копійок матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Речові докази по кримінальному провадженні: мобільний телефон «Samsung C 3050» ІМЕІ НОМЕР_5 залишити у потерпілої ОСОБА_5 ; мобільний телефон «Самсунг GT-S5260» IMEI НОМЕР_1 залишити у потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд, який ухвалив вирок. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: