Справа № 359/3513/14-к
Провадження № 1-КП/359/4/2016
«06» липня 2016 року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
представника ССД ОСОБА_16 ,
представника ВКПСН ОСОБА_17 ,
при секретарі ОСОБА_18 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_19 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_20 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_21 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_22 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_23 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_24 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_25 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, ОСОБА_26 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_27 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_28 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_29 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
До суду надійшло зазначене кримінальне провадження.
Під час судового засідання судом було поставлене для вирішення питання щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , оскільки строк дії зазначеного запобіжного заходу спливає 08.07.2016 р., провадження до цього часу не розглянуте, а ризики, які слугували підставою для його обрання не перестали існувати.
Прокурор просить суд продовжити строк дії запобіжних заходів, оскільки ризики, які слугували підставою їх обрання не відпали і продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та їх адвокати просять змінити запобіжний захід на більш м`який.
Інші учасники процесу відносно цього не заперечують.
Представники ССД та ВП покладаються на думку суду.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.
Встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_21 та ОСОБА_22 - закінчується 08.07.2016 року.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує вимоги п. 3 і п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу обвинуваченого.
Так, у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Зі спливанням певного часу саме тільки існування обґрунтованого обвинувачення перестає бути підставою для позбавлення свободи і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
Однак, на підтвердження вказаних ризиків стороною обвинувачення у судовому засіданні не надано жодного доказу, який би свідчив, що ризики, які слугували підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою, продовжують існувати.
Отже, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для запобіжного ув`язнення обвинувачених, а тому у суду відсутні правові підстави для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доводи прокурора не підтверджені жодним доказом, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Встановлено, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушення, мають постійне місце проживання на території Київської області, раніше судимі.
Але, дане кримінальне провадження не завершується розглядом з причин не одноразових неявок в судове засідання всіх учасників кримінального провадження, що не дає змогу суду розглянути це провадження, внаслідок чого суд вимушений витрачати час на повторні виклики та повідомлення вказаних осіб, що затягує судовий розгляд. З дня скоєння інкримінованих обвинуваченим дій минув тривалий час, на протязі якого вони знаходиться під вартою, але судові засідання не відбуваються з незалежних від суду причин.
Обвинувачений ОСОБА_10 зареєстрований і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачений ОСОБА_12 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а постійно проживає за адресою АДРЕСА_3 .
Зазначені обставини вказують на те, що прокурором не надано жодних доказів того, що обвинувачені будуть негативно впливати на хід судового розгляду у випадку зміни їм запобіжного заходу з утримання під вартою на інший, більш м`який.
З огляду на ці обставини суд вважає, що існування ризиків, які слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором в судовому засіданні не доведені, і у суду є можливість змінити їм запобіжний захід з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Керуючись ст..176, п.1, п.4, п.5 ч.1, ч.2 ст.177, ст.178, 181, 194, 331, ч.2 ст.369, ст.370, ч.3 ст.371, ст.372 КПК України, суд, -
ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю і мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, - змінити запобіжний захід з тримання під вартою ( звільнивши його з-під варти у залі суду негайно), на цілодобовий домашній арешт, та заборонивши йому залишати житло без дозволу прокурора чи суду весь період дії цієї ухвали, терміном на 60 днів, тобто до 03 вересня 2016 року включно, дату закінчення дії даної ухвали вважати 04 вересня 2016 року.
Адреса житла, яке обвинуваченому ОСОБА_30 забороняється залишати: АДРЕСА_1 .
Ухвалу для виконання та контролю виконання відносно ОСОБА_31 передати в Бориспільський ВП ГУ НП України в Київській області.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_31 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема:
-прибувати по першому виклику до прокурора чи до суду, на визначений ними час;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Зазначені обов`язки покласти на ОСОБА_31 на строк по 03.09.2016р. включно.
ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м.Бориспіль Київської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянину України, - змінити запобіжний захід з тримання під вартою ( звільнивши його з-під варти у залі суду негайно), на цілодобовий домашній арешт, та заборонивши йому залишати житло без дозволу прокурора чи суду весь період дії цієї ухвали, терміном на 60 днів, тобто до 03 вересня 2016 року включно, дату закінчення дії даної ухвали вважати 04 вересня 2016 року.
Адреса житла, яке обвинуваченому ОСОБА_32 забороняється залишати: АДРЕСА_3 .
Ухвалу для виконання та контролю виконання відносно ОСОБА_22 передати в Яготинський ВП ГУ НП України в Київській області.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_22 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема:
-прибувати по першому виклику до прокурора чи до суду, на визначений ними час;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Зазначені обов`язки покласти на ОСОБА_22 на строк по 03.09.2016р. включно.
Ухвала суду самостійному оскарженню не підлягає.

Суддя Бориспільського міськрайсуду
Київської області ОСОБА_1