АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4684/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/145/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:
прокурора ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 20 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 07.07.2015 року, постанову старшого слідчого УСБУ в Тернопільській області про зупинення досудового розслідування від 23.10.2015 року, на нездійснення інших процесуальних дій, що необхідно вчинити у визначений КПК України строк та зобов`язання вчинити дії,-
Встановила:
Цією ухвалою слідчий суддя Тернопільського районного суду Тернопільської області відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 20 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 07.07.2015 року, постанову старшого слідчого УСБУ в Тернопільській області про зупинення досудового розслідування від 23.10.2015 року, на нездійснення інших процесуальних дій, що необхідно вчинити у визначений КПК України строк та зобов`язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї скаржник ОСОБА_7 просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою скасувати: - постанову про зупинення досудового розслідування від 23.10.2015 року; - постанови слідчого про визнання речовими доказами та документами від 17.07.2015 року; - постанову про проведення почеркознавчої експертизи від 13.10.2015 року; - висновок експерта від 12.11.2015 року №9 Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ; - ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 06 липня 2016 року за скаргою ОСОБА_7 на постанову прокурора прокуратури Тернопільської області від 19.04.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000025 від 07.07.2015 року та зобов`язання вчинити дії; - зобов`язати прокуратуру Тернопільської області внести відомості до ЄРДР по факту кримінального правопорушення, вчиненого працівниками УСБУ в Луганській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , нотаріусом луганського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за ознаками ст.111 КК України; - визнати неповним судовий розгляд в частині не дослідження незаконного її утримання у приміщенні Чортківського МРВ УСБУ в Тернопільській області з 01.07.2015 року по 03.07.2015 року та незаконне примушування її до вчинення конкретних дій; - постанову прокурора прокуратури Тернопільської області від 20 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 07.07.2015 року, а також зобов`язати прокуратуру Тернопільської області закрити кримінальне провадження з підстав передбачених п.1-2 ч.1 ст.284 КПК України, закінчити досудове розслідування, внести відповідні відомості до ЄРДР та обґрунтувати своє остаточне процесуальне рішення належними та допустимими доказами, роздобутими в порядку ст.86 КПК України.

Крім того просить дослідити усі матеріали справи №607/4684/16-к та докази одержані скаржником після ухвалення рішення, а саме лист прокуратури Тернопільської області №17-1360 вих.16 від 28 серпня 2016 року, лист Чортківської місцевої прокуратури №48-1819-вих.16 від 21.09.2016 року та лист прокуратури Луганської області №04/2/2-177-16 від 19.09.2016 року.
Вважає ухвалу суду першої інстанції не обґрунтованою та постановленою з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки слідчий суддя залишив без змін всі процесуальні рішення органів досудового розслідування, чим порушив права і свободи скаржника як учасника кримінального провадження.

Вказані вимоги мотивує тим, що винесена прокурором постанова є незаконною, оскільки викладені у постанові обставини вчинення нею кримінального правопорушення не відповідають дійсності, і які не були встановлені під час досудового слідства, не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються лише на припущеннях. Так, вказує, що прокурором було закрито кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, однак вважає, що в даному випадку відсутня подія кримінального правопорушення, оскільки жодних дій, що спрямовані на вчинення державної зради, викладених у постанові, вона не вчиняла, та пояснень працівнику Чортківського районного відділу УСБУ ОСОБА_11 даного змісту вона не давала. Вказані пояснення були нею надані у зв`язку з повідомленням нею працівників Чортківського МРВ УСБУ про вчинення державної зради та службової недбалості полковником УСБУ в Луганській області ОСОБА_8 .. Однак працівники Чортківського МРВ УСБУ не зареєстрували відомості про вчинення ОСОБА_8 злочину, а організували викрадення техніки, яка містила докази про державну зраду ОСОБА_8 , а також примусово утримували ОСОБА_7 у приміщенні Чортківського відділу УСБУ з 01.07.2015 року по 03.07.2015 року, коли вона знаходилась в уразливому стані внаслідок психологічного тиску на неї працівників УСБУ ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які примусили під їх диктовку написати зізнання у вчиненні злочину, а вказані особи причетні до службового підроблення та державної зради.
Крім того не враховано, що апелянт не одержував жодного виклику до органів досудового розслідування та не був вчасно повідомлений, що слідчий має намір вчиняти певні слідчі дії за її участю і що ні йому, ні його адвокату не надсилали жодних процесуальних рішень слідчого та прокурора. Зокрема прокурором не вжито жодних заходів щодо допиту ОСОБА_13 та ОСОБА_9 .
Також зазначає, що відсутні докази, що вона була завербована ОСОБА_14 і що за нею було закріплено оперуповноваженого відділу контррозвідки МДБ ЛНР ОСОБА_15 , слідство невірно трактує її прибуття до м.Харкова у листопаді 2014 року.
Вказує, що в порушення вимог ст.218 КПК України досудове розслідування здійснювалося слідчим та органом досудового розслідування під юрисдикцією якого не знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, оскільки готування до вчинення злочину відбувалось на території міст Луганськ, Харків, Сєвєродонецька.
Вважає, що суд першої інстанції взяв до уваги лише один доказ підроблений рапорт ОСОБА_11 від 06 липня 2016 року документ, що повністю викликає сумнів і щодо обставин його підроблення здійснюється досудове розслідування у рамках кримінального провадження №0000030 від 11 серпня 2016 року відповідно до листа прокуратури Тернопільської області №17-1360 вих.16 від 28 серпня 2016 року.
До того ж зазначає, що у матеріалах справи не міститься доказів, що б підтверджували, що до відома скаржника було доведено ухвалу суду про відкриття провадження, тому скаржник вважає, що доповнення до скарги від 05.09.2016 року, 13.09.2016 року, 14.09.2016 року, 20.09.2016 року було подано без порушень КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та доповнення до неї в повному обсязі і просить її задовольнити, з мотивів, викладених у ній, думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши подані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_7 звернулась із скаргою на постанову прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 20 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 07.07.2015 року, постанову старшого слідчого УСБУ в Тернопільській області про зупинення досудового розслідування від 23.10.2015 року, на нездійснення інших процесуальних дій, що необхідно вчинити у визначений КПК України строк та зобов`язання вчинити дії, в порядку ст.ст.303, 304 КПК України.
За змістом п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені до слідчого судді.
У відповідності до ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею, а суд апеляційної інстанції відповідно до ст.422 КПК перевіряє ухвалу слідчого судді, винесену по наслідках цього розгляду.
Слідчим відділом прокуратури Тернопільської області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000025 від 07.07.2015 року за фактом готування ОСОБА_7 до вчинення державної зради, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст.14, ч.1 ст.111 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у готуванні до державної зради, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.111 КК України, а саме, що ОСОБА_7 , проживаючи впродовж 2014 року в АДРЕСА_1 , була обізнана та усвідомлювала, що у квітні 2014 року у вказаному місті створено стійке ієрархічне об`єднання «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»), яка у відповідності до ст.1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" є терористичною організацією. ОСОБА_7 вирішила поїхати у будинок уряду «ЛНР» для зустрічі з ОСОБА_16 з приводу виселення із житла ОСОБА_8 (в квартирі АДРЕСА_2 ) озброєних людей, які самовільно вселились. Після розмови з ОСОБА_16 , за дорученням останнього, з ОСОБА_7 зустрівся співробітник так званого Міністерства державної безпеки «ЛНР» (офіцер Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації) ОСОБА_14 , який у присутності іншого працівника держбезпеки «ЛНР» ОСОБА_17 , запропонував підозрюваній співробітництво з органами МДБ «ЛНР», шляхом надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти інтересів України, на що ОСОБА_7 , побоюючись за життя своє та своїх рідних, погодилась. Надалі ОСОБА_7 отримала злочинне завдання, спрямоване на заподіяння шкоди державній безпеці, зокрема, виїхати у міста Сєвєродонецьк та Харків, де встановити контакти з адвокатами, суддями, прокурорами та переконати останніх повернутися працювати у місто Луганськ на стороні «ЛНР», під приводом матеріального заохочення та швидкого кар`єрного росту. При цьому ОСОБА_7 , будучи завербованою ОСОБА_14 , отримала псевдонім « ОСОБА_18 » та для зв`язку з нею був закріплений оперуповноважений відділу контррозвідки МДБ «ЛНР» ОСОБА_15 , позивний « ОСОБА_19 ». Наприкінці листопада 2014 року, на виконання злочинного завдання представника МДБ «ЛНР» ОСОБА_14 , ОСОБА_7 прибула з Луганська до міста Харкова для встановлення контакту зі своєю колишньою сусідкою - заступником начальника фінансового відділу Управління СБУ в Луганській області полковником ОСОБА_8 , однак остання від зустрічі відмовилася. У подальшому, розуміючи правові наслідки своєї протиправної діяльності та побоюючись за своє життя ОСОБА_7 покинула зону проведення антитерористичної операції та виїхала на безпечну територію України у місто Чортків Тернопільської області..

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3)вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4)обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
За загальним правилом, визначеним в ч. 1ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Постановою прокурора прокуратури Тернопільської області від 20 серпня 2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000025 від 07.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 та ч. 1 ст. 111 КК України повторно закрите у зв`язку з відсутністю в діях громадянки України ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України, тобто на підставі п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України.
Свою постанову прокурор мотивував тим, що проведеним досудовим розслідуванням з`ясовано, що в діях громадянки України ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 111 КК України, оскільки додатковими проведеними слідчими діями та повторним вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що підозра ОСОБА_7 ґрунтується лише на її визнавальних показах та інших непрямих доказах.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження, суд виходив з того, що після оголошення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України, та за наявності лише показань самої ОСОБА_7 , показань ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , непрямих доказів: відомостей ПрАТ «МТС Україна» про факти з`єднань, отриманими за результатами негласних слідчих дій доказами про зміст спілкування ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не встановлено наявності у діях ОСОБА_7 усіх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України. А тому, прокурор правильно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується з наступних підстав:
Склад злочину це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, притаманних даному, конкретному злочину, описаному в диспозиції Особливої частини КК, тобто склад злочину це сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, що відтворюють певне суспільно небезпечне діяння, яке визнається злочином.

Тільки вся сукупність установлених кримінальним законом ознак може характеризувати певні суспільно-небезпечні діяння як злочин, а при відсутності хоча б однієї з її ознак у діях конкретної особи, тягне за собою відсутність в її діях складу злочину.

Об`єктивна сторона державної зради ( ст..111 КК України) може виявлятися в різних формах, які вичерпним чином визначені в ч.1 ст.111 КК України.

Зокрема, надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України полягає у будь-якій допомозі у проведенні підривної діяльності проти інтересів України. У цій формі державна зрада вважається закінченою з моменту, коли особа фактично почала надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації чи їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

Суб`єктивна сторона державної зради характеризується виною у вигляді прямого умислу. При вчиненні державної зради винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога у умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту (вчинює шпигунські дії, надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України) і бажає цього. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.
В даному випадку не встановлено, що ОСОБА_7 вчиняла будь які дії, спрямовані на державну зраду проти України, а у матеріалах справи відсутні докази її винуватості.
Таким чином, враховуючи викладене, прокурор прийняв вірне рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.111 КК України, що є реабілітуючою обставиною, а тому суд першої інстанції підставно відмовив ОСОБА_7 у його скасуванні.
Що ж стосується посилань ОСОБА_7 на те, що кримінальне провадження щодо неї належало закрити на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто за відсутності події кримінального правопорушення, то такі є необґрунтованими, з огляду на наступне:
Подія злочину (місце, час, спосіб та інші обставини вчинення злочину) це сукупність об`єктивних ознак, що характеризують злочин, тобто це обставини, які характеризують об`єкт і об`єктивну сторону складу злочину. Встановити подію злочину - означає виявити, чи мало місце те діяння, у зв`язку з яким порушено кримінальну справу і у вчиненні якого обвинувачується особа, а також виявити ті ознаки цього діяння, які дозволяють вважати його злочином. Таким чином, подія злочину - це діяння, об`єктивні ознаки якого відповідають ознакам об`єктивної сторони конкретного складу. Тому подія злочину відсутня, якщо: а) існування самого факту (події) злочину, про який повідомили до правоохоронних органів як суспільно небезпечне діяння, передбачене КК України; б) ця подія не має конструктивних ознак об`єктивної сторони складу злочину.

Так, допитана, як на досудовому слідстві, в суді першої інстанції та під час розгляду даного провадження у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 стверджувала, що дійсно мав місце факт її спілкування з представником «ЛНР» та ФСБ, які пропонували їй конфіденційну співпрацю.
Таким чином, вірно встановлено, що оскільки представники «ЛНР» та ФСБ пропонували ОСОБА_7 співпрацю, то мала місце і подія злочину.
Приймаючи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, прокурором було здійснено усі необхідні дії, допитано ряд свідків, у тому числі на яких вказує апелянт, проведено детальний аналіз усіх зібраних у провадженні доказів, а тому твердження апелянта про те, що прокурором не вжито заходів для встановленні дійсних обставин провадження є необґрунтованими.
Посилання ОСОБА_7 про порушення органами досудового розслідування вимог ст. 218 КПК України, то такі є необґрунтованими, оскільки зі змісту даної статті вбачається, що питання зміни підслідності належить до компетенції прокурора, а до того часу слідчий, якому стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, проводить розслідування.
Будь яких порушень, які б давали суду підстави для скасування оскаржуваної постанови прокурора не встановлено.
Що стосується інших вимог ОСОБА_7 , викладених у скарзі та доповненнях до неї, а саме: про скасування постанови слідчого СВ УСБ України в Тернопільській області від 23.10.2015 року про зупинення кримінального провадження; поновлення строку оскарження судово-почеркознавчої експертизи та скасування висновку експерта № 9 від 12.11.2015 року; зобов`язання прокуратури Тернопільської області розглянути її клопотання, отримані Чортківською місцевою прокуратурою 18.08.2016 року, то слідчий суддя вірно відмовив у їх задоволенні, що належним чином мотивував у рішенні, а тому апеляційній вимоги в цій частині також не підлягають до задоволення.

Більше того, ст.309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить також скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 06 липня 2016 року за скаргою ОСОБА_7 на постанову прокурора прокуратури Тернопільської області від 19.04.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000025 від 07.07.2015 року та зобов`язання вчинити дії; зобов`язати прокуратуру Тернопільської області внести відомості до ЄРДР по факту кримінального правопорушення, вчиненого працівниками УСБУ в Луганській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , нотаріусом луганського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за ознаками ст.111 КК України; визнати неповним судовий розгляд в частині не дослідження незаконного її утримання у приміщенні Чортківського МРВ УСБУ в Тернопільській області з 01.07.2015 року по 03.07.2015 року та незаконне примушування її до вчинення конкретних дій.

Такі вимоги апелянта також не підлягають до задоволення, оскільки вони не були предметом оскарження та розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, а отже підстав до задоволення апеляційної скарги та доповнень до неї ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 24, 303,306, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу та доповнення до неї ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 від 20 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 07.07.2015 року, постанову старшого слідчого УСБУ в Тернопільській області про зупинення досудового розслідування від 23.10.2015 року, на нездійснення інших процесуальних дій, що необхідно вчинити у визначений КПК України строк та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2