Справа № 169/687/14-к
Провадження № 1-кп/169/70/14
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.В`язова Краснокутського району Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого старшим майстром нижнього складу Державного підприємства "Турійське лісове господарство", не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, з угодою про примирення, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , працюючи на посаді старшого майстра нижнього складу Державного підприємства "Турійське лісове господарство" (далі - ДП "Турійське лісове господарство") та будучи службовою особою, на яку, у відповідності до посадової інструкції від 10 лютого 2011 року, покладено обов"язки з охорони праці, будучи технологічним керівником робіт на складі, неналежно виконував свої службові обов`зки та через несумлінне ставлення до них, допустив до робіт з підвищеною небезпекою особу, яка не пройшла навчання для виконання даного виду робіт, що спричинило тяжкі наслідки. Так, 25 серпня 2014 року, під час навантажувальних робіт, зокрема під час нарощування бортів залізничного напіввагону, що був розміщений на території нижнього складу, що знаходиться по АДРЕСА_2 , працівник ОСОБА_6 , не будучи допущеним до робіт з бензомоторною пилою та до обрізки сучків з допомогою бензомоторних пил, знаходячись на штабелях сортименту на вагоні спільно з громадянином ОСОБА_4 , який був залученим до виконання робіт на підставі цивільно-правового договору з ДП "Турійське лісове господарство", під час обрізання сучка, не справився з управлінням бензомоторною пилою та допустив травмування робочою частиною бензопили ОСОБА_4 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому 5-8 ребер зліва з пошкодженням легені, гемопневмотораксу, обширної забійно-рваної рани лівої верхньої кінцівки з пошкодженням ліктьової артерії, ліктього і променевого нерва, травматичного шоку III ступеня, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Вказані наслідки пов`язані з неналежним виконанням службових обов`язків і з несумлінним ставленням до них старшим майстром нижнього складу ДП "Турійське лісове господарство" ОСОБА_5 , який порушив вимоги:

п.п. 1.1, 1.2, 3.8, інструкції з охорони праці №6 для робочих, зайнятих на нижніх складах, затвердженої наказом директора ДП "Турійське лісове господарство" №28 від 20 травня 2014 року, відповідно до якої до обрізки сучків з допомогою бензомоторних пил можуть бути допущені особи, які пройшли медичний огляд, інструктаж, навчання і перевірку знань по охороні праці... і мають про це спеціальне посвідчення, та, відповідно до якої до роботи з бензомоторною пилою допускаються особи, які пройшли спеціальні навчання і мають про це спеціальне посвідчення на право управління бензопилою, а також, відповідно до якої підходити ближче 5 м до робітника, який обрізає сучки, забороняється,

та п.2 інструкції з охорони праці №14 для робочих, зайнятих на нижніх складах, затвердженої наказом директора ДП "Турійське лісове господарство" №28 від 20 травня 2014 року, відповідно до якої особи, які керують моторизованими ручними інструментами, повинні мати посвідчення на право керування мотоінструментом даного типу,

а також п.п.20.1.10 НПАОП 02.0-1.04-05 "Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості", затверджені наказом державного комітету України з нагляду за охороною праці №119 від 13 липня 2005 року, відповідно до яких робота має організовуватись так, щоб унеможливлювалось дообрубування та відпилювання залишків сучків на штабелях.

Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.367 КК України, як неналежне виконання службовою особою своїх службових обов"язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки (службова недбалість).

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 30 вересня 2014 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Начальником слідчого відділення 15 жовтня 2014 року складено обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який тоді ж затверджено прокурором та надіслано до суду.

13 жовтня 2014 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, визнає повністю і щиро розкаюється у вчиненому; завдана потерпілому злочином майнова та моральна шкода повністю відшкодована; сторони узгодили, що покарання підозрюваному ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, призначається у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, без призначення на підставі ч.2 ст.69 КК України додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.367 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, зі звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обов`язок, передбачений ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Підозрюваний ОСОБА_5 погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 просили затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Прокурор не заперечував проти затвердження укладеної між потерпілим та підозрюваним угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що угода може бути затверджена з таких мотивів.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, завдану злочином потерпілому майнову та моральну шкоду повністю відшкодовано і будь-яких претензій майнового чи морального характеру останній до підозрюваного не має, узгоджені сторонами вид і міра покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки передбачена санкцією ч.2 ст.367 КК України, домовленість сторін щодо непризначення ОСОБА_5 додаткового покарання та звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням на нього у зв`язку з цим виконання певного обов`язку цілком узгоджується з положеннями ч.2 ст 69, ст.ст.75, 76 КК України, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону й інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Під час судового засідання з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що ОСОБА_5 не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні і сторони угоди.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення є правильною і підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 13 жовтня 2014 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч.2 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обов`язок, передбачений ст.76 КК України:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий