11.03.16

У Х В А Л А Справа № 200/4154/16-к
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/2476/16
11 березня 2016 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
09 березня 2016 року слідча СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулась до суду із клопотанням, у якому прохає накласти арешт на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_3 а саме: автомобіль ЗАЗ 11020616, держномер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 та автомобіль VOLKSVAGEN GOLF PLUS, держномер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 .
Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. 27 лютого 2016 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 368, ч.5 ст. 27 КК України.
Згідно інформації, наданої територіальним сервісним центром № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України, за громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано право власності на автомобілі: ЗАЗ 11020616, держномер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 ; VOLKSVAGEN GOLF PLUS, держномер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 .
Враховуючи, що санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає конфіскацію майна, а не накладення арешту на вищевказане майно може призвести до його відчуження або пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що буде перешкоджати об`єктивному розслідуванню кримінального провадження, слідча прохає накласти арешт на майно ОСОБА_3
ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Пояснила, що автомобіль марки ЗАЗ 11020616, держномер НОМЕР_1 , їй не належить, оскільки його вона вже давно продала сторонній особі на підставі довіреності. А автомобіль VOLKSVAGEN GOLF PLUS, держномер НОМЕР_4 , вона продала 03 березня 2016 року ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, який прохала долучити до матеріалів клопотання. Прохала відмовити у задоволенні клопотання слідчої.
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки автомобілі, на які слідча прохає накласти арешт, ОСОБА_3 не належать.
Слідча та прокурор в судове засідання не з`явились. Слідча надала письмову заяву про можливість розгляду клопотання за її відсутністю. З цих підстав, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності цих осіб та ухвалено рішення.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши клопотання, вислухавши пояснення власника майна та її захисників, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до наданого у судовому засіданні документального доказу договору купівлі-продажу від 03 березня 2016 року, автомобіль VOLKSVAGEN GOLF PLUS, держномер НОМЕР_4 , було відчужено. Таким чином, підстав для накладення арешту на майно, не належить підозрюваній - немає. Враховуючи те, що підозрювана у судовому засіданні не надала доказів відчуження автомобіля ЗАЗ 11020616, держномер НОМЕР_1 , з метою забезпечення кримінального провадження та можливої конфіскації її майна, вважаю за можливе накласти арешт на автомобіль ЗАЗ, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 .
Накладення арешту на майно вважаю за можливе у межах загального строку досудового розслідування, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
Накласти арешт на автомобіль марки ЗАЗ 11020616, держномер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчій суддя ОСОБА_1