УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/8714/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 115 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , секретаря судового засідання ОСОБА_10 , -
Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого в підтримання своїх апеляційних скарг та в заперечення апеляційної скарги потерпілої, доводи потерпілої в підтримання своєї апеляційної скарги та в заперечення апеляцій сторони захисту, міркування прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд, -
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання за цим законом, - 8 років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту залишено без зміни.
Вирішено стягнути з матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 на користь цивільного позивача - потерпілої ОСОБА_6 2500 грн. матеріальних збитків та 100000грн. у відшкодування моральної шкоди.
Згідно вироку, близько 01 години 03 жовтня 2013 року в кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 неповнолітній ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив умисне вбивство свого вітчима ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом нанесення обухом та лезом сокири декількох ударів по голові потерпілого, а також задушення його ставанням ногою на шию ОСОБА_12 .
Смерть ОСОБА_12 настала від механічної асфіксії в результаті здавлення шиї тупим предметом.
В ході умисного вбивства ОСОБА_12 . ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, у вигляді переломів під`язикової кістки, перелому щитоподібного хряща, синця та семи поверхневих ран по передній поверхні шиї; а також тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які не знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, у вигляді синця по передній поверхні правої вушної раковини, синця верхньої повіки правого ока, рани на межі з зовнішнім кутом правого ока, рани в правій скроневій області, рани в області лоба справа, рани п`ятизіркової форми від внутрішнього краю лівої брови до серединної лінії лоба, обширної рани в області лівої вушної раковини і лівої завушної ділянки; крововиливів в м`які покрови голови з внутрішньої поверхні в лобній, правій і лівій скроневих, в лівій потиличній областях; крововиливів під твердою мозковою оболонкою в лобних областях, крововиливів в м`які мозкові оболонки обох півкуль мозку, вдавлених переломів лобної кістки, вдавленого перелому потиличної кістки зліва з розповсюдженням на сосцевидний відросток і основу черепа.
В апеляційних скаргах:
- потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати вирок в частині призначення покарання, та призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Твердить, що призначене обвинуваченому покарання є занадто м`яким та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину;
- обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 просять скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, та виправдати за недоведеністю його вини. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердять про невідповідість висновків суду фактичним обставинам справи, неповне дослідження всіх обставин справи, необгрунтованість судового рішення. Обвинувачений також твердить, що не вбивав свого вітчима ОСОБА_12 , якого вбила його матір ОСОБА_11 .
В запереченнях прокурор ОСОБА_13 , який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок залишити без змін, а апеляційні скарги сторони захисту без задоволення. Твердить, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив всі обставини справи, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, законно та справедливо призначив йому покарання.
Викладені в апеляційних скаргах сторони захисту доводи про те, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні проведений неповно і не об`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, - є безпідставними.
Так, з матеріалів кримінального провадження видно, що судовий розгляд у ньому проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи. Судом першої інстанції належним чином перевірялися як версія сторони обвинувачення, так і версія сторони захисту.
Суд ретельно перевіряв у судовому засіданні доводи ОСОБА_7 , аналогічні тим, що викладені в його апеляційній скарзі, про те, що він не причетний до вбивства ОСОБА_12 . Викладені у вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними, направленими на пом`якшення відповідальності за скоєне, апеляційний суд, з врахуванням даних, встановлених під час апеляційного розгляду, розцінює аргументованими та такими, що відповідають матеріалам справи.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства свого вітчима ОСОБА_12 з особистих неприязних відносин та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що мали бути взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин подій та грутнуються на наданих стороною обвинувачення і детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.
Зокрема, за змістом зізнавальних показань самого неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду до 21 травня 2014 року, саме він вчинив вбивство ОСОБА_12 , що лежав на ліжку, з особистих неприязних відносин шляхом нанесення обухом та лезом сокири декількох ударів по голові потерпілого та послідуючого тиснення невзутою ногою на шию потерпілого з відчуттям на дотик хрускоту. Його матір ОСОБА_11 в цей час виходила з кімнати та не бачила як він вбив ОСОБА_12 . Після цього він затягнув труп потерпілого до хліва, де викопав яму та закопав. Матір підсвічувала йому мобільним телефоном. Потім замив у хаті сліди крові та викинув сокиру у водойму за межами домоволодіння.
22 жовтня 2013 року під час слідчого експерименту, проведеного з дотриманням вимог КПК України, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_7 в присутності захисника, законного представника, судово-медичного експерта, психолога та двох понятих добровільно на місці вчинення злочину давав аналогічні показання про обставини вчинення ним вбивства ОСОБА_12 (показав як саме він наносив удари сокирою (обухом) в ділянки голови потерпілого ОСОБА_12 та потім наступив ногою на шию потерпілого) та приховання його трупа; показав місце, куди він викинув сокиру (а. с. 88-106 т. 1).
Законний представник обвинуваченого (в суді першої інстанції) ОСОБА_11 показала, що вона, виходячи з кімнати свого житлового будинку, бачила лише як її син ОСОБА_14 замахнувся сокирою на ОСОБА_12 та почула два удари. Потім ОСОБА_14 затягнув труп до хліва та закопав його, а вона підсвічувала йому мобільним телефоном.
Ці обставини відповідають фактичним даним, що містяться в протоколі огляду місця події від 5 жовтня 2013 року про виявлення трупа ОСОБА_12 у ямі в хліві домогосподарства ОСОБА_11 , плями бурого кольору на ліжку у кімнаті житлового будинку цього домогосподарства, сокири у водоймі на відстані 61 м. від домоволодіння; даним огляду трупа від 5 жовтня 2013 року (а. с. 19-38, 39-44 т. 1).
Зізнавальні показання обвинуваченого про механізм вчинення ним вбивства ОСОБА_12 , детально узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз про характер, локалізацію та механізм утворення виявлених та трупі ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, в тому числі, про причину його смерті - механічну асфіксію із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень у вигляді переломів під`язикової кістки, перелому щитоподібного хряща, синця та семи поверхневих ран по передній поверхні шиї, що виникнули одномоментно в результаті здавлення шиї тупим предметом. В момент нанесення ушкоджень потерпілий вірогідніше за все знаходився в горизонтальному положенні тіла на спині. В крові трупа виявлено етиловий спирт в концентрації 3,20 проміле, що при житті відповідає тяжкому ступеню алкогольного отруєння. Цілком можливе утворення виявлених при проведенні експертизи ушкоджень на голові трупа від нанесення ударів сокирою (обухом), яка була знайдена при огляді місця події. Виявлені на трупі ОСОБА_12 тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, на які вказував підозрюваний ОСОБА_7 під час допиту та при обставинах відтворених за його участю в процесі слідчого експерименту. Механізм заподіяння тілесних ушкоджень, встановлений при проведенні експертизи, цілком відповідає механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , вказаному підозрюваним ОСОБА_7 під час слідчого експерименту (а. с. 50-56, 110-115 т. 1).
За показаннями судово-медичного експерта, який був присутнім під час проведення вищевказаного слідчого експерименту, при натисненні невзутою ногою на шию потерпілого, як показав ОСОБА_7 , можливо відчути на дотик характерний хрускіт зламаних кісток гортані.
Згідно змінених показань обвинуваченого в судах першої та апеляційної інстанції, він не вчиняв вбивства ОСОБА_12 та не бачив як саме вчинила вбивство його матір ОСОБА_11 , вона не розповідала йому про будь-які обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому в область шиї. Зізнавальні детальні показання про механізм заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_12 він давав добровільно за інформацією про висновки судово-медичної експертизи, яку повідомив йому слідчий ОСОБА_15 , задаючи йому запитання під час допиту. Будь-які інші особи до цього не повідомляли йому про фактичні дані, виявлені при судово-медичній експертизі трупа потерпілого.
За змістом протоколів допиту ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні та показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в судовому засіданні, слідчий ОСОБА_15 став вперше допитувати ОСОБА_7 9 жовтня 2013 року з приводу невідповідності його показань висновкам судово-медичної експертизи про виявлені на трупі тілесні ушкодження. Разом з тим, про факт заподіяння смерті ОСОБА_12 шляхом натискання ногою на шию потерпілого з відчуттям хрускоту ОСОБА_7 добровільно повідомив свідку ОСОБА_16 при огляді місця події та виявленні трупа 5 жовтня 2013 року до моменту судово-медичного дослідження трупа та з`ясування безпосередньої причини смерті. Про цей факт ОСОБА_7 також добровільно стверджував в присутності захисника, законного представника та педагогів на допитах в якості підозрюваного 6 та 7 жовтня 2013 року, які проводили слідчий ОСОБА_17 та прокурор ОСОБА_13 (а. с.353-354, 355-358, 359-360 т. 1).
Крім того, відповідно до описової частини первинного висновку судово-медичної експертизи, до моменту дослідження трупа ОСОБА_12 та встановлення причини смерті цього потерпілого внаслідок механічної асфіксії та переломів під`язикової кістки, ОСОБА_7 вже повідомив слідчому про той факт, що після нанесення ударів сокирою по голові ОСОБА_12 він тиснув ногою на шию потерпілого (а. с. 51 т. 1).
Таким чином, у даному кримінальному провадженні достовірно доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 добровільно дав детальні показання про механізм заподіяння смерті ОСОБА_12 , які відповідають дійсності, зокрема, повідомив про обставини тиснення невзутою ногою на шию потерпілого та відчуття хрускоту після нанесення ударів сокирою, про що йому не могло бути відомо, як би він не був виконавцем вбивства ОСОБА_12 .
Показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_11 перед виявленням трупа ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, говорила їм про те, що вона брала участь у вчиненні вбивства ОСОБА_12 , - не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки свідок ОСОБА_11 під час розгляду даного кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанції послідовно стверджувала, що вона допомагала своєму сину ОСОБА_14 , що вчинив вбивство, заховати труп потерпілого. Після цього випила велику кількість спиртного та в розмові з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 неправдиво сказала про свою участь у вбивстві, намагаючись пом`якшити відповідальність свого сина або увести його від відповідальності. ОСОБА_22 дійсності, вона не вчиняла вбивства та не бажає відповідати за вбивство, вчинене сином ОСОБА_23 .
Та обставина, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_11 брала участь в проведенні слідчих дій з підозрюваним та обвинуваченим ОСОБА_7 як законний представник, не є істотним порушенням вимог КПК України, оскільки їй не висувалося підозри у вчиненні злочину у даному кримінальному провадженні, вона є матір`ю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та на час досудового розслідування та частини судового розгляду не була позбавлена батьківських прав. Допити неповнолітнього підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_7 , а також слідчий експеримент з ним, - проводилися з належним дотриманням його права на захист в присутності захисника та педагога.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 не тримався під вартою. Щодо нього було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Сам обвинувачений підтвердив, що під час досудового розслідування та судового розгляду він добровільно давав показання та щодо нього не застосовувалося будь-якого насильства.
Тому є необґрунтованими доводи захисника про істотне порушення прав обвинуваченого на початку досудового розслідування та необхідність визнання первинних доказів недопустимими.
З огляду на сукупність вищевказаних достовірних доказів, що є допустимими та достатніми, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_12 факт «зізнання» ОСОБА_11 у вчиненні вбивства ОСОБА_12 у липні 2014 року під час відео зйомки телевізійної програми «Один за всіх» телеканалу «СТБ». У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 послідовно стверджувала, що таке «зізнання» вона зробила вимушено під психологічним впливом учасників програми. В дійсності вбивство ОСОБА_12 вчинив її син ОСОБА_14 .
Крім того, досліджений у судовому засіданні апеляційного суду відеозапис вищевказаної програми є недопустимим доказом, оскільки він проведений у липні 2014 року без відома суду першої інстанції, що розглядав дане кримінальне провадження по суті.
Не спростовують висновків суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину також показання свідків про факти попередніх конфліктів ОСОБА_11 з потерпілим ОСОБА_12 , під час одного з яких вона поранила його ножем.
З огляду на сукупність всіх достовірних доказів у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд визнає, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.
При перевірці справи в апеляційному порядку істотних порушень вимог КПК, які могли б вплинути на правильність висновків суду про доведеність винності ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, не встановлено.
Що стосується призначеного ОСОБА_7 мінімального за розміром покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, то воно є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання неповнолітнього обвинуваченого, відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним особливо тяжкого злочину, дані про особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, обставину, що пом`якшує покарання, - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Це покарання не можна визнати явно несправедливим внаслідок м`якості. Тому підстав для зміни вироку у цій частині немає, а доводи апеляційної скарги потерпілої про несправедливу м`якість призначеного обвинуваченому покарання є необґрунтованими.
Висновки суду першої інстанції щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 є обґрунтованими.
Підстав для скасування або зміни вироку не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 7 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: