Дата документу Справа № 334/3592/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/3592/16-к Слідчий суддя 1 інстанції
№ провадження 11сс/778/380/16 ОСОБА_1
Категорія ст. 196 Доповідач в 2 інстанції
КПК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщення СІЗО-10;

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 09.06.2016 року по 08.08.2016 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого 24 жовтня 2005 року за ст.ст. 257, 187 ч.4, 189 ч.4, 194 ч.2, 358 ч. 1, 358 ч. 3, 185 ч. 3, 263 ч. 1, 263 ч. 2, 101 ч. 3,296 ч. 1, 115 ч. 1, 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочинів, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, вчинених за наступних обставин.

05 квітня 2016 року, приблизно о 19-00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, знаходячись в громадському місці, а саме біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , нехтуючи нормами суспільної моралі та поведінки в суспільстві вчинив хуліганські дії, які виразилися в тому, що ОСОБА_7 в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 дістав предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - ніж, та почав погрожувати його можливим застосуванням, тим самим створив реальну загрозу життя чи здоров`я ОСОБА_10 та громадян, які знаходились навколо.

05 квітня 2016 року, приблизно о 19-00годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з раніше знайомим ОСОБА_10 , маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, почав погрожувати потерпілому та чинити спроби спрямовані на нанесення останньому тілесних ушкоджень за допомогою раніше заготовленого предмету, який за своїми рисами та особливостями схожий на ніж. ОСОБА_10 в свою чергу намагався ухилятись від спроб ОСОБА_7 нанести йому тілесне ушкодження, однак покинути місце конфлікту не намагався, оскільки переслідував ціль вибити вищевказаний предмет з рук ОСОБА_7 та присікти його спроби направлені на нанесення тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 один удар вищевказаним предметом схожим на ніж, в область грудної клітини, з права, чим спричинив потерпілому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням нижньої долі правої легені, гемопневмоторакс.

05 травня 2016 року складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

06 травня 2016 року складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

13 травня 2016 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя наданий дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

09 червня 2016 року ОСОБА_7 затриманий та доставлений до слідчого судді.

09 червня 2016 року слідчий слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в якому з дотриманням вимог ст. 184 КПК України викладені обставини, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з посиланням на докази, що підтверджують ці обставини.

При розгляді клопотання слідчий суддя дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує слідчій, лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти таким ризикам, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від органів досудового розслідування.

За змістом апеляційної скарги підозрюваний не погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та захисника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги підстав для скасування або зміни судового рішення, передбачених ст. 409 КПК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193 КПК України та перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, наявність існування обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, і, на думку колегії суддів, правильно прийшов до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується матеріалами провадження, а саме:

*протоколами огляду місця події від 05.04.2016 біля будинку АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено речові докази, та протоколом їх огляду від 22.04.2016р.

*протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10

*протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 05.04.2016 спричинила йому тілесні ушкодження;

*протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

*протоколами пред`явлень особи для впізнання за фотознімками, в ході яких свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , впізнали ОСОБА_7 як особу, яка 05.04.2016 року спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження;

*протоколом огляду предмету від 06.04.2016, в ході якого ОСОБА_19 надала доступ до свого мобільного телефону, з якого було скопійовано відеофайл з обставинами події які мали місце 05.04.2016 та протоколом огляду відеофайлу.

Слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, встановлено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, раніше неодноразово судимий за вчинення корисних та насильницьких злочинів, судимість за які не знята та не погашена, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 може знов вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування і суду, що в сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Зважаючи на викладену в суді апеляційної інстанції заяву ОСОБА_7 і адвоката ОСОБА_8 про незаконні дії співробітників поліції під час конвоювання затриманого до суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність доручення, в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України, компетентному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного про застосування під час конвоювання до районного суду непередбачених Законом України «Про Національну поліцію» засобів обмеження рухомості.

Також твердження апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсону від 08 червня 2010 року внесені зміни у вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2005 р. відносно ОСОБА_7 та виключено ст. 257 КК України з пом`якшенням покарання до 13 років позбавлення волі, не спростовують висновок слідчого судді про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Таким чином, висновки слідчого судді є обґрунтованими і відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог КПК України, які у відповідності до ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді, при розгляді клопотання не допущено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 09.06.2016 року по 08.08.2016 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Доручити в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України компетентному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_20 щодо застосування під час конвоювання до районного суду непередбачених Законом України «Про Національну поліцію» засобів обмеження рухомості ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу, оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Судді: 1 2 3