АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1430/16 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про тримання під вартою та про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Щорськ, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України, -
встановила:
Органами досудового розслідування Самофал підозрюється у тому, що він 29 жовтня 2016 року близько 23 год., знаходився в приміщенні кухні по АДРЕСА_2 під час вживання спиртних напоїв умисно наніс удар ножем в область грудної клітини потерпілому ОСОБА_9 . В результаті заподіяв тому тяжкі тілесні ушкодженя. Після чого, в ході спільної боротьби ОСОБА_10 наніс ще два удари в область надпліччя та пахової ділянки потерпілого і спричинив йому легкі тілесні ушкодження.
За даним фактом органом досудового розслідування розпочато кримінальне провадження за №0000176 за передньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК.
Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Суд своє рішення вмотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено підстав для застосування виняткового запобіжного заходу.
На думку суду недоведеним являється ризики переховування, вчинення іншого злочину, незаконного знищення, приховування речових доказів.
З уцрахзуванням даних про особу підозрюваного, з огляду доведеності ризику можливого впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя вважав за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор не згоден з рішенням суду. В апеляції просить його скасувати, постановити нове, яким застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування доводів своєї скарги вказує на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого злочину.
Вважає, що судом не враховано наявність ризиків, а саме переховування, вчинення іншого кримінального правопорушення, знищення, псування будьяких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі.
Звертає увагу на обставини вчинення злочину, відповідно до яких лише завдяки діям свідка ОСОБА_11 та потерпілого, який чинив опір підозрюваному, вдалося запобігти злочинним намірам ОСОБА_10 .
Посилається на істотні порушення процесуального закону. Так оскаржувана ухвала всупереч Конституції України не містить обов`язкову державну символіку України. В резолютивній частині рішення не вказано дату закінчення дії запобіжного заходу, що на думку прокурора є істотним порушенням,і слугує підставою для скасування судового рішення.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи апеляції та просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти апеляції та просили ухвалу залишити без змін, а апеляцію без задоволення.

В судових дебатах учасники процесу підтримали такі ж позиції.

Заслухав суддю-доповідача, думки учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Слідчий суддя, розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, повинен керуватись вимогами ст. ст. 176-178, 181 КПК.
Обґрунтовуючи свої висновки про доцільність часткового задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд послався на обґрунтованість підозри у скоєнні інкримінового злочину.
Надані матеріали дозволяють колегії суддів дійти до висновку про те, що суддя, задовольняючи клопотання слідчого, дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється в інкримінуємому йому злочині. Цей висновок підтверджено даними, які містяться:
-в показах свідка ОСОБА_11 про те, що саме ОСОБА_10 кухонним ножем наніс удар в грудну клітину ОСОБА_12 , а потім ще декілька ударів по тілу;
-в протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 під час якого останній вказав на обставини вчиненого злочину та механізм нанесення ОСОБА_10 ударів;
-в висновку медичного дослідження потерпілого про виявлення у нього проникаючого поранення грудної клітини праворуч, яке віднесено до тяжких тілесних ушкоджень.
Сукупність даних, які містяться в вищенаведених даних достатні, щоб вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 скоїв злочин при обставинах встановлених органом слідства.
З огляду на обставини вчиненного злочину та докази обгрунтованості заявлених ризиків, слідчий суддя вважав недоведеним ризики переховування, вчинення іншого злочину, незаконного знищення, приховування речових доказів.
Вказані висновки слідчого судді знайшли своє підтвердження в наступному.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_10 свої процесуальні обов`язки не порушував, примусові заходи процесуального характеру, пов`язані з порушенням обов`язків до останнього не застосовувались. До кримінальної та адміністративної відповідальності він не притягувався у зв`язку з чим, доводи апеляції щодо ризику вчинення іншого правопорушення та невиконання покладених обов`язків спростовані сукупністю наведених даних.
Доводи прокурора щодо тяжкості скоєного злочину, самі по собі, не можуть слугувати підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, і можуть враховуватись в сукупності з іншими матеріалами.
З огляду на рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 12 січня 2012 р. «Тодоров проти України» висловлено правову позицію, відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».
Твердження прокурора щодо наявності ризику переховування, вчинення іншого злочину, знищення речових доказів, колегія вважає необґрунтованим, оскільки останні ґрунтуються на припущення та відповідними даними не підтвердженні.
Приймаючи до уваги, що речовий доказ, а саме знаряддя злочину ніж, органом слідства вилучений, тому ризик знищення та псування є необґрунтованим.
Беручи до уваги дані про особу підозрюваного, що він раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, даних про те, що останній схильний до антисоціальної поведінки стороною обвинувачення не представлено, у зв`язку з чим, доводи про існування ризику продовження злочинної діяльності та вчинення іншого правопорушення не підтверджені.
Приймаючи до уваги наявність обґрунтованого ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжкого злочину, колегія суддів вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є необхідним, достатнім, і таким, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
На думку колегії, при застосуванні менш суворого запобіжного заходу слідчим суддею дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі: «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 р., про те, що «навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого».
На підставі вищезазначеного, враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість скоєного злочину, посилання органа слідства про належну процесуальну поведінку підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав задля застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обговорюючи доводи прокурора з приводу того, що оскаржувана ухвала не містить державної символіки, колегія звертає увагуьна наступне.
Вимогами ст. 129-1 Конституцією України передюачено, що суд ухвалює рішення іменем України.
Ухвала постановлена без додержання даних вимог.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, висновки слідчого судді є обґрунтованими і мотивованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що остання є законною, так як ухвалена компетентним судом згідно норм матеріального права з дотриманням вимог процесуального закону.
Враховуючи вказані вимоги закону, колегія вважає, що вказане порушення не є істотним та таким, що тягне за собою скасування судового рішення з огляду на вимоги ст. 409 КПК, якою передбачений вичерпний перелік підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.
Доводи скаржника щодо не визначення строку дії ухвали є необґрунтованими, оскільки в останній зазначено, що до підозрюваного ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід строком на 2 місяця, що відповідає вимогам ст. 181 ч. 6 КПК, оскільки не перевищує вказаного строку.
Вказані вимоги слідчим суддею дотримано, тому питання щодо обчислення строку передбачено ст.115 КПК, якою встановлено порядок обчислення процесуальних строків.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3