Справа № 504/2833/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2016смт. Доброслав

Комінтернівський районний суду Одеської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Доброслав Одеської області скаргу ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» на бездіяльність слідчого Комінтернівського ВП ГУНП України в Одеській області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла скарга на бездіяльність слідчого Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , яка полягає у невнесені заяви ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» про вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ознаками ст. 194 та 296 КК України .

Представник скаржника ОСОБА_6 підтримала подану заяву, просила суд задовольнити скаргу та зобов`язати слідчого Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 внести відомості викладені в заяві ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» до ЄРДР. Посилалась на те, що заява ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» від 16 серпня 2016 року містить в собі відомості про вчинення особою кримінального правопорушення, а отже повинна бути внесеною до ЄРДР та не може бути розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян»

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення скарги ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» зважаючи на їх безпідставність.

Розглянувши подані скарги, матеріали ЖЄО №8110 від 16.08.2016 року, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги виходячи з такого.

16.08.2016 до чергової частини Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області, надійшло звернення в.о. голови ОК ЖБК «Південна будівельна компанія» ОСОБА_8 про вчинення, як на його думку, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та невстановленою особою кримінальних правопорушень, передбачених ст. 194 та ст. 296 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна при умові заподіяння шкоди у великому розмір.
Відповідно до пункту 26 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року зазначено, що за ч. 1 ст. 194 КК України кримінальна відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна настає в разі, якщо такими діями заподіяно шкоду у великих розмірах. Пунктом 27 вищевказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях винної особи таких кваліфікуючих ознак як завдання злочином проти власності значної шкоди потерпілому, вчинення таких злочинів у великих чи особливо великих розмірах, суди мають керуватися відповідними положеннями примітки до ст. 185 КК України.
Великий розмір шкоди у даному злочині визнається згідно п. 3 примітки до ст. 185 КК України як сума, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на н.м.д.г., то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривен, крім норм адміністративного або кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, передбачено розмір податкової соціальної пільги, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
На момент вчинення дій зазначених в зверненні, яке мало місце 30.07.2016, ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.05.2016 року по 01.12.2016 року - у розмірі 1450 (тисячу чотириста п`ятдесят) гривень. Тобто, прожитковий мінімум складає 1450 гривень, податкова соціальна пільга складає 50 відсотків від прожиткового мінімуму, тобто 725 гривень, а отже мінімальна сума збитку для того, щоб на момент дій зазначених в звернення (30.07.2016 року) наступила відповідальність за ч. 1 ст. 194 КК України необхідна бути у розмірі (в двісті п`ятдесят разів більше ніж 725 гривень), тобто 181250 (сто вісімдесят одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень.
Окрім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.
Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя приймає до уваги, що ні у заяві про вчинення кримінального правопорушення, ні під час судового розгляду не встановлено кваліфікуючих ознак складу кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.194 та ч.1 ст.296 КК України.
Положеннями ч.1 ст.214 КПК України зобов`язано слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Однак положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, є діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З огляду на зазначене випливає, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Крім того, заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення має містити об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального.
Таким чином, в зв`язку з тим, що заява ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» не містить таких даних вони не може вважатися такою яка має бути обов`язково внесеною до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 2, 197-1 КК України, керуючись ст. 214, 303, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» на бездіяльність слідчого Комінтернівського ВП ГУНП України в Одеській області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1