Справа № 405/4741/16-к

17 червня 2016 року м. Кіровоград
слідчий за погодженням із прокурором, звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме вилучене 15.06.2016 року у ході проведення обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_7 в якому фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 9 купюр ззовні схожих на Євро номіналом по 100 Євро кожна, з відповідними номерами, 9 купюр ззовні схожих на Євро номіналом по 50 Євро кожна, з відповідними номерами та грошові кошти, а саме 86 купюр ззовні схожих на долари США номіналом по 100 доларів кожна, з відповідними номерами, чоловічий піджак світлого кольору, брюки світлого кольору та сорочку світлого кольору.
16.06.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вручено письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В клопотанні стверджується про наявність передбачених законом підстав для його задоволення.
Прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник під час розгляду клопотання заперечили проти його задоволення, вказавши, що частина коштів, що вилучена, згідно повідомлення про підозру не є предметом неправомірної вигоди.
Заслухавши учасників, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частиною 7 ст.236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частиною 2 ст.168 КПК України регламентовано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку.
Відповідно до ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Надані слідчому судді матеріали клопотання свідчать про сукупність підстав та розумних підозр вважати, що зазначене в клопотанні слідчого майно, є доказом кримінального правопорушення, частина коштів які не використовувалися під час контролю за вчиненням злочину можуть підлягати конфіскації, а тому слідчий суддя вважає необхідним його задовольнити та накласти арешт на вказані речі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
клопотання слідчого про накладення арешту на майно - задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1