Справа № 307/70/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.03.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр. України, із середньою освітою, не працюючий, судимий, згідно вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 02.07.2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців, а за ч. 2 ст. 389 КК України на два роки обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено рахувати з 20 листопада 2014 року.
Речові докази : зламану дерев`яну табуретку та металічний кутник - ухвалено знищити.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Тячівського районного суду від 02 липня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від їх відбування, у період з 01 вересня 2014 року по 06 жовтня 2014 року без поважних причин не з`являвся для відпрацювання громадських робіт на території Дубівської селищної ради, а відбув тільки 48 годин із призначених йому за вироком суду 150 годин, чим злісно ухилявся від відбування громадських робіт.
12 листопада 2014 року приблизно о 21-ій годині, ОСОБА_7 , у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті літньої кухні будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , під час вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з ОСОБА_10 , під час якої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс ОСОБА_10 удар дерев`яною табуреткою по голові та удар металевим предметом по тілу, після чого, витягнув із кімнати на подвір`я, де декілька разів вдарив головою потерпілого ОСОБА_10 у кам`яну сходинку й наніс декілька ударів руками і ногами по різним частинам тіла, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, множинних обмеженої форми крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, вогнища забою головного мозку в області лівої скроневої долі, пластоподібної форми крововиливи у м`які мозкові оболонки в області обох тім`яних полюсів, об`єм яких не більше 40-45 мл, прямого перелому 7 ребра зліва по середньо-підпахвинній лінії, перелому кісток носа, множинних синців та саден обличчя, синців лівого плеча та обох нижніх кінцівок, забоїв м`яких тканин верхньої та нижньої губи, забійної рани чола. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 , яка є насильницькою і наступила в результаті набряку та здавлення головного мозку, що розвинулась на фоні відкритої черепно-мозкової травми з вогнищами забою головного мозку та крововиливами під оболонки мозку.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х :
- потерпіла ОСОБА_8 вказує на те, що вирок частково є незаконним та несправедливим, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого ОСОБА_7 незаконно визнаний винуватим, за злочин, якого не скоював. Посилається на те, що суд обґрунтовує вирок показаннями свідка ОСОБА_11 , яка неодноразово їх змінювала. Необґрунтованим вважає і посилання суду на протокол відтворення зі свідком ОСОБА_9 , яка показує, як ОСОБА_7 наносить удар табуреткою потерпілому, а в суді вказувала на те, що не бачила як обвинувачений наносив удар табуреткою. Вважає, що її син - потерпілий ОСОБА_10 , помер не від дій обвинуваченого ОСОБА_7 .. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України закрити, під час апеляційного розгляду справи дослідити показання свідка ОСОБА_11 , дані у судовому засіданні 23 лютого 2015 року та свідка ОСОБА_9 ;
- обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, під час розгляду справи допущена неповнота та поверховість ; суддею ОСОБА_12 не дотримані основні принципи і засади при здійсненні правосуддя. Вважає, що судове рішення повинно ґрунтуватись на підставі доказів здобутих під час розгляду справи судом, а не підставі доказів здобутих за рахунок шантажу та погроз побоїв. Посилається на те, що в основу обвинувачення покладена обвинувальна версія, побудована на словах свідка ОСОБА_11 , яка неодноразово змінювала показання, які є сумнівними і походять із сумнівного джерела інформації, а також на домислах та припущеннях органа досудового слідства. Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показувала, що показання про його причетність до злочину її примусили дати працівники міліції - оперуповноважений Негря та слідчий ОСОБА_13 .. Також вказує на те, що злочинів не вчиняв, жодних ударів потерпілому не наносив, що працівники міліції застосовували до нього незаконні методи слідства. Свідок ОСОБА_9 у суді показувала, що не бачила як він наносив удар табуреткою потерпілому, що судом показання вказаного свідка у вироку викладені не вірно. Просить вирок у частині засудження за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за недоведеністю його вини у скоєнні злочинів.
У поясненнях адвокат ОСОБА_14 вказує на те, що вирок у частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України злочину та призначення йому покарання незаконним та необґрунтованим. Вважає, що суд дав неналежну правову оцінку діям ОСОБА_7 , що у судовому рішенні не має об`єктивних аргументів, які б доводили причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_7 і настанням смерті. Зазначене підтверджує неповноту та необ`єктивність досудового та судового розгляду. Просить постановити ухвалу, якою ОСОБА_7 виправдати за ч. 2 ст. 121 КК України й у решті вирок залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_8 , які підтримали подані по справі апеляційні скарги ; прокурора, яка вважала вирок законним та обґрунтованим, дослідивши під час розгляду справи докази, клопотання про дослідження яких було заявлено у межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається у відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_14 , за участі адвоката ОСОБА_6 .. При прийнятті рішення про розгляд справи за участі адвоката ОСОБА_6 та відсутності адвоката ОСОБА_14 враховується думка обвинуваченого ОСОБА_7 , який клопотав не відкладати розгляд справи на інший термін. При прийнятті цього рішення також враховується, що неявка адвоката ОСОБА_14 , з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом своєчасно надсилались адвокату ОСОБА_14 повідомлення про дату, час та місце розгляду справи саме за вказаною у Витязі з Єдиного реєстру адвокатів України адресою: м. Київ, вул. Щорса, 31, офіс 24, копію якого адвокат надав суду. Дана адреса також зазначена в ордері КВ № 134155, який адвокат ОСОБА_14 подав до апеляційного суду. При прийнятті рішення про розгляд справи враховується й те, що адвокат ОСОБА_14 не приймав участь у розгляді справи місцевим судом, а подавши до апеляційного суду клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для ознайомлення з ними жодного разу не з`явився, дані про вчинення адвокатом ОСОБА_14 будь-яких дій спрямованих на надання юридичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_7 у справі відсутні, що згідно пояснень родичів обвинуваченого ОСОБА_7 вони неодноразово повідомляли адвоката про дату, час та місце слухання справи апеляційним судом, однак із невідомих їм причин такий на розгляд справи не з`являвся.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час розгляду провадження місцевим судом ОСОБА_7 вину у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 389 ККК України кримінального правопорушення визнавав повністю, що в апеляційних скаргах висновки суду в цій частині не оспорюються.
Тому, висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в ухиленні від відбування громадських робіт, особою засудженою до цього покарання, визнається таким, що ґрунтується на сукупності безпосередньо досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів ; апеляційним судом, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, не перевіряється, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України кваліфіковані правильно.
Колегія суддів також вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до настання смерті потерпілого, ґрунтується на сукупності зібраних відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України та безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказів, кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 121 КК України вважає правильною, тому доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_7 незаконно визнаний винуватим у скоєнні цього злочину, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відхиляє.
Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до настання смерті потерпілого, підтверджується наступними доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_15 підтвердила, що 12 листопада 2014 року її син ОСОБА_16 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 пішли допомагати знайомим збирати яблука. Приблизно о 23-й годині, знаходячись у будинку через вікно побачила, що син ОСОБА_17 повертається додому. Зайшовши до будинку ОСОБА_10 повісив куртку на вішалку і ліг на ліжко. Підійшовши до ліжка побачила на тілі сина тілесні ушкодження, у тому числі розпухле обличчя, одяг в якому він був одягнений був брудним, на ногах були тільки носки, а взуття не було. На її запитання хто заподіяв йому тілесні ушкодження вимовив щось незрозуміле. Одразу ж накрила його ковдрою. Наступного дня зранку, підійшовши до сина побачила, що він мертвий і був весь синій. Після цього зателефонувала невістці, повідомивши її, що помер ОСОБА_17 . Через деякий час прийшли працівники міліції, від яких довідалась, що сина ОСОБА_17 побили в будинку свідка ОСОБА_9 ..
З показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що 12 листопада 2014 року до свідка додому прийшов ОСОБА_7 , з яким вони розпивали спиртні напої. Через деякий час прийшли свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_18 .. Під час розпиття спиртного між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник спір із-за ОСОБА_11 , і вони почали пережимати один одному руки на столі. У зв`язку з пережиманням рук між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_7 схопив стілець і замахнувся ним на потерпілого. Злякавшись свідок одразу ж вибігла з будинку і направилась до доньки. Повернувшись через деякий час побачила, що в хаті нікого не має, а ще через деякий час прийшов ОСОБА_7 і попросився переночувати в будинку. Прослухавши за клопотанням учасників судового розгляду показання свідка ОСОБА_9 , які вона давала у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що суперечностей у показаннях свідка не має. Крім того, з показань свідка ОСОБА_9 вбачалось, що свідок підтвердила факт сварки та бійки, яка виникла між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ..
Свідок ОСОБА_11 показала, що 12 листопада 2014 року вони разом з ОСОБА_10 приблизно о 17-й годині направились до свідка ОСОБА_9 .. У будинку останньої уже знаходився ОСОБА_7 , який розпивав спиртні напої. Під час розмови ОСОБА_7 дав їй 100 гривень для придбання пляшки горілки. Знаходячись у будинку ОСОБА_9 , вони вчотирьох розпили три пляшки горілки, за якою вона неодноразово ходила. Під час вживання спиртного між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник спір, і вони почали пережимати один одному руки на столі. Пережимаючи руки ОСОБА_10 переміг ОСОБА_7 .. Останній розізлився, схопив табуретку і наніс нею удар по голові ОСОБА_10 .. Від отриманого удару ОСОБА_10 впав на підлогу, де ОСОБА_7 металевим предметом наніс йому удар по голові, а також став наносити удари руками та ногами по всьому тілу. Переставши наносити удари ОСОБА_7 взяв ОСОБА_10 за ноги, витягнув на подвір`я, де взявши за голову, вдарив нею об кам`яну сходину будинку. Залишивши ОСОБА_10 лежати на подвір`ї, ОСОБА_7 зайшов до будинку. Після цього свідок потягнула ОСОБА_10 на город у траву, де залишила. Через деякий час до будинку зайшов ОСОБА_19 , якого вона попросила допомогти їй відвести ОСОБА_10 додому, однак ОСОБА_19 відмовився. Одразу ж вона направилась за швидкою медичною допомогою. Прийшовши до медпункту довідалась, що швидка медична допомога виїхала в с. Нересниця на виклик. Повернувшись до будинку за місцем проживання ОСОБА_9 на городі не виявила ОСОБА_10 .. Після цього зайшла до будинку. Прослухавши за клопотанням учасників судового розгляду показання свідка ОСОБА_9 , які свідок давала у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що суперечностей у показаннях свідка не має.
Свідок ОСОБА_19 показав, що проживає у с. Лопухово Тячівського району. 12 листопада 2014 року його рідний брат ОСОБА_20 попросив приїхати в с. Вільхівці і допомогти йому з вівцями. На протязі дня він допомагав брату. Приблизно о 21-ій годині повернувся до будинку матері щоб переночувати. На городі побачив, що хтось лежить та стогне. Одразу ж зателефонував брату і повідомив про те, що біля будинку лежить п`яний. Під час розмови брат попросив його не звертати уваги на побачене. Зайшовши до кімнати, побачив матір, яка сиділа біля печі, ОСОБА_7 , який сидів у кріслі, а на столі горіла свічка, оскільки будинок не підключений до електромережі. У кімнаті також побачив пошкоджену табуретку. Під час розмови свідок ОСОБА_11 , яка також знаходилась у кімнаті, попросила його допомогти відвести ОСОБА_10 додому, однак він відмовився, оскільки у нього сильно боліла спина. Від ОСОБА_11 довідався, що під час розпивання спиртного ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у кімнаті переламували один одному руки, у зв`язку із чим між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_7 наніс удар табуреткою по голові ОСОБА_10 , а потім витягнув на подвір`я. Знаходячись у кімнаті не бачив, щоб ОСОБА_21 виходила з будинку. Наступного дня, зранку прокинувшись побачив, що на ліжку по різним сторонам лежали ОСОБА_7 та його мати.
З показань свідка ОСОБА_22 вбачається, що 13 листопада 2014 року приблизно о 6-й годині свідок довідалась від ОСОБА_8 про те, що помер син останньої - ОСОБА_10 .. Під час розмови ОСОБА_8 попросила свідка про допомогу. Прийшовши до ОСОБА_8 побачила швидка медичну допомогу, а також ОСОБА_10 , якого виносили з будинку і який був весь побитий.
Свідок ОСОБА_19 показав, що 12 листопада 2014 року із с. Лопухово прийшов його рідний брат ОСОБА_23 допомогти йому з вівцями. На протязі дня вони працювали у нього вдома. Приблизно о 20-й годині ОСОБА_23 направився до матері переночувати. Через деякий час зателефонував брат ОСОБА_24 , і повідомив про те, що на городі біля будинку матері лежить п`яний чоловік у крові. Під час розмови попросив брата не звертати уваги на побачене, а йти спати. Наступного дня від дільничного інспектора довідався, що у будинку його матері було побито ОСОБА_10 ..
Свідок ОСОБА_25 показав, що в кінці грудня 2014 року перед Новим роком він стояв на вулиці. До нього підійшов дільничний інспектор міліції і запропонував бути понятим при проведенні слідчої дії. Погодившись на пропозицію дільничного як понятий приймав участь при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 .. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_11 добровільно пояснювала та показувала про те, що 12 листопада 2014 року під час вживання спиртних напоїв у будинку ОСОБА_9 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник спір, під час якого вони пережимали один одному руки, зігнуті в лікті, що у спорі переміг ОСОБА_10 , у зв`язку із чим між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_10 .. Від поштовху останній упав на підлогу. Після цього ОСОБА_7 схопив табуретку та вдарив нею по голові ОСОБА_10 , а потім залізом, яким ОСОБА_9 підпирала двері, наніс удар по голові. Припинивши наносити удари ОСОБА_7 взяв ОСОБА_10 за ноги, витягнув на подвір`я, де взявши за голову декілька разів ударив нею об кам`яну сходину, яка веде до будинку, а також наніс декілька ударів ногою по ребрам. Припинивши на подвір`ї наносити удари ОСОБА_7 зайшов до будинку.
Свідок ОСОБА_13 показав, що під час досудового розслідування кримінального провадження незаконні методи слідства до будь-кого зі свідків чи підозрюваного ним не застосовувались, даних про їх застосування до нього не надходило. Перший допит свідка ОСОБА_11 проводив слідчий ОСОБА_26 разом із заступником прокурора Тячівської районної прокуратури. Свідок ОСОБА_11 давала такі ж показання як і під час першого допиту. Під час огляду місця вчинення злочину була вилучена поламана табуретка, металевий кутник, а також на сходах були виявлені сліди крові.
Свідок ОСОБА_26 підтвердив, що особисто допитував свідка ОСОБА_11 разом із заступником прокурора Тячівського району. Під час допиту свідок ОСОБА_11 показувала, що співмешкала разом із потерпілим ОСОБА_10 12 листопада 2014 року вони разом із ОСОБА_10 направились допомогти знайомим збирати яблука. Повертаючись додому зайшли до ОСОБА_9 , де вживали спиртне. Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник спір, який переріс у сварку, під час якої ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_10 по голові, потім витягнувши на подвір`ї, декілька разів головою потерпілого вдарив об кам`яну сходинку. Крім того, свідок ОСОБА_26 підтвердив, що свідок ОСОБА_11 показання давала добровільно.
Свідок ОСОБА_27 показав, що під час досудового розслідування допитував свідка ОСОБА_9 , у будинку якої сталась подія. Свідок ОСОБА_9 підтвердила факти вживання ними спиртних напоїв, сварки, яка переросла у бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , що мала місце у листопаді 2014 року. Під час бійки у будинку також знаходилась свідок ОСОБА_11 ..
Свідок ОСОБА_28 показав, що як понятий був присутнім при проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , яка пояснювала, що під час сварки ОСОБА_7 вдарив табуреткою по голові ОСОБА_10 , а також наніс йому удар по голові металевим предметом.
Свідок ОСОБА_29 показав, що, працюючи дільничним інспектором міліції в с. Вільхівці жодних приводів по даному кримінальному провадженню не здійснював. Свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_19 знає тільки візуально.
З показань свідка ОСОБА_30 вбачається, що за змістом такі є аналогічними до показань свідка ОСОБА_29 ..
Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 187 від 10 грудня 2014 року підтверджено, що смерть ОСОБА_10 є насильницькою, наступила в результаті набряку та здавлення головного мозку, що розвинулась на фоні закритої черепно-мозкової травми з вогнищами забою головного мозку та крововиливами під оболонки мозку. Причина смерті підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 , на якому виявлені тілесні ушкодження, а саме закрита черепно-мозкова травма, множинні обмеженої форми крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, вогнища забою мозку в області лівої скроневої долі, пластоподібної форми крововиливи в м`які мозкові оболонки в області обох тім`яних полюсів, об`єм яких більше 40-50 мл, прямий перелом 7-го ребра зліва по середньо-підпахвенній лінії, перелом кісток носа, множинні синці та садини обличчя, синці лівого плеча та обох кінцівок, забої м`яких тканин верхньої та нижньої губи, забійна рана чола. Причиною смерті ОСОБА_10 є закрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку та крововиливами під оболонки мозку. Через певний проміжок часу після її отримання (у даному випадку 6-12 годин) у потерпілого розвинувся набряк головного мозку, який привів до здавлення його і вклинення у великий потиличний отвір черепа, що і явилось безпосередньою причиною смерті. Враховуючи характер даної травми після її отримання потерпілий міг певний час рухатись та робити цілеспрямовані дії. З часом як наростав набряк мозку, так мали наростати загально-мозкові явища, небезпечні для життя, переходящі в мозкову кому. При наданні своєчасної медичної допомоги життя ОСОБА_10 можна було б врятувати. При судово-токсикологічному дослідженні у крові від трупа гр. ОСОБА_10 виявлено 2.19 % етилового спирту (т. 2, а. к.п. 15-20).
Судово-медичний експерт ОСОБА_31 під час розгляду кримінального провадження підтвердила вказані вище висновки судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 , у тому числі пояснила, що проводила судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 .. Під час судово-медичного огляду ОСОБА_10 у нього на обличчі в обох очних областях були виявлені синюшньо-фіолетового кольору крововиливи розміром 5.0?6.0 см., в області спинки носа садна, що поширюється до кінчика носа, перенісся набрякле, там же трепанація кісток. На чолі в середній частині в обох щочно-скулових областях були виявлені розлиті синці багрово-синюшного кольору, із-за яких обличчя було набухле. У середній частині чола над переніссям розміщена неправильно трикутної форми поверхнева рана. Верхня і нижня губа набряклі й синюшні. В їх підслизовій оболонці розміщений суцільний темно-червоного кольору крововилив. Нa передньо-внутрішній поверхні плеча на рівні середньої третини, розміщені у ряд три синці розміром 4?3 см кожний. По передньо-зовнішній поверхні нижньої третини лівого плеча на рівні середньої третини з переходом на ліктьовий суглоб розміщений аналогічний синець. По передній поверхні правої гомілки розміщені два синці в області нижньої третини. При внутрішньому дослідженні трупа було виявлено перелом 7-го ребра. На внутрішній поверхні м`яких тканин голови в середньо-надбрівній частині лобної області розміщений крововилив червоно-коричневого кольору загальним розміром 14,0?8,0 см. Такого ж характеру крововиливи темно-червоного кольору розміщені в правій і лівій тім`яних областях, розміром 8,0?10,0 см та 6,0?7,0 см, а також крововилив у товщу правого скроневого м`язу. В області лівої скроневої долі, що прилягає до кісток основи черепу виявлено вогнище забою темно-червоного кольору розміром 3,0?4,0 см. Крім того, судово-медичний експерт ОСОБА_32 підтвердила, що вказана вище кількість тілесних пошкоджень, не могла виникнути від падіння з висоти власного росту та при падінні при наданні тілу поштовху (прискорення) з таких сходинок. Виявлені у ОСОБА_10 три крововиливи - на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в середній надбрівній частині лобної області, у правій та лівій тім`яних областях, могли виникнути тільки від локальних ударів, можливо биття головою об кам`яну сходинку, при умові, що потерпілий лежав обличчям униз. Крім того, перелом 7-го ребра зліва виник від локального удару, перелом ребра не міг виникнути від падіння із трьох сходинок або з висоти власного росту. При отриманні таких тілесних ушкоджень потерпілий міг втрачати свідомість та приходити до тями, міг сам прийти додому. При наданні своєчасної медичної допомоги потерпілого можна було ще врятувати. Вказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.
Із протоколу огляду місця події від 13.11.2014 року, приєднаних до нього фотографій та фото таблиць убачається, що у будинку № 4 по вул. Фізкультурній у с. Вільхівці Тячівського району виявлено труп ОСОБА_10 (т. 1, а. с. 89-93).
Із протоколу огляду місця вчинення злочину, а саме літньої кухні, яка розташована в АДРЕСА_3 та фототаблиць до протоколу огляду місця вчинення злочину вбачається, що саме у даному місці мала місце сварка, під час якої ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 (т. 1, а. с. 104-114).
Із протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 та понятих, а також фото таблиці до протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що у вказаному доказі зафіксовані показання свідка ОСОБА_11 про час, місце та обставини, за яких ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілому (т. 1, а. с. 204-211), а із протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 та приєднаних до нього фото таблиць убачається, що у вказаному доказі зафіксовані показання свідка ОСОБА_9 про час, місце та обставини, за яких ОСОБА_7 вчинив злочин (т. 1, а. с. 212-215).
Вина ОСОБА_7 також підтверджується протоколом огляду предметів - дерев`яної табуретки та металевого кутника, вилучених під час проведення огляду місця події- літньої кухні АДРЕСА_2 , та фототаблицею до протоколу огляду предметів (а. с. 59- 62, т. 2), які згідно постанови від 08 грудня 2014 року визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів справи як речові докази (т. 2, а. с. 63-64).
Актом судово-психіатричної експертизи № 187 від 27 листопада 2014 року підтверджено, що ОСОБА_7 у період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння психічним захворюванням не страждав, міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Ознак психічного захворювання в даний час не виявляє, може постати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. У період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, у тимчасовому хворобливому стані не перебував. Ознак алкогольної залежності не виявляє, примусового лікування не потребує (т. 2, а.с. 24-27).
З показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що 12 листопада 2014 року, перебуваючи у будинку свідка ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої. Під час вживання спиртного ОСОБА_10 стало погано, тому він вивів його на свіже повітря та залишив на порозі літньої кухні. Після цього зайшов до кімнати, де сів у крісло, і де задрімав. Прокинувся після того як до кімнати зайшов ОСОБА_23 . ОСОБА_10 у кімнаті не бачив. Знаходячись у кімнаті ліг у ліжко, на якому заснув. Наступного дня, прокинувшись направився до ОСОБА_33 , з яким розпив пляшку горілки. Крім того, ОСОБА_7 стверджував, що тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не заподіював.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що працівники міліції застосовували до нього незаконні методи ведення слідства, що працівники міліції - оперуповноважений Негря та слідчий ОСОБА_13 , примусили свідка ОСОБА_11 давати у судовому засіданні місцевого суду показання про його причетність до злочину спростовуються наступними доказами та процесуальними рішеннями прийнятими за результатами перевірки цих доводів.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_34 - начальник Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури (процесуальний прокурор) показав, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 давав показання, в яких повністю заперечував свою вину в скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України злочину, зокрема, у заподіянні потерпілому ОСОБА_35 тілесних ушкоджень. Всі слідчі дії з ОСОБА_7 проводились з участю захисника. Під час досудового розслідування як процесуальний прокурор у присутності захисника ОСОБА_36 повідомив ОСОБА_7 про закінчення досудового розслідування, надав матеріали кримінального провадження для ознайомлення та вручив обвинувальний акт. Будь-яких скарг від ОСОБА_7 про застосування до нього під час досудового розслідування працівниками міліції заходів фізичного чи психологічного тиску до прокуратури Тячівського району не надходило, у тому числі при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження. Показання ОСОБА_7 про застосування до нього незаконних методів слідства вважає такими, що дані з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
З показань свідка ОСОБА_13 - слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області, вбачається, що вони є аналогічними до показань свідка ОСОБА_37 .. Крім того, з показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що під час досудового розслідування, будучи підозрюваним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України злочину, ОСОБА_7 вину в його скоєнні не визнавав і повністю визнав вину тільки в скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування всі слідчі дії проводив із підозрюваним ОСОБА_7 за участю захисника адвоката ОСОБА_38 .. Під час ознайомлення ОСОБА_7 з матеріалами досудового розслідування, яке відбулось в УВП № 9 за участю процесуального прокурора ОСОБА_39 та захисника ОСОБА_40 , ОСОБА_7 було оголошено кінцеву підозру, проведено допит у якості підозрюваного, та повідомлено про закінчення досудового розслідування, надано всі матеріали кримінального провадження для ознайомлення і вручено обвинувальний акт. Будь-яких скарг від ОСОБА_7 про застосування до нього під час досудового розслідування працівниками міліції фізичного чи психологічного тиску до нього як до слідчого, чи до прокуратури Тячівського району не надходило. Крім того, з показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що під час досудового розслідування працівниками міліції також не застосовувались незаконні методи слідства до свідка ОСОБА_11 , що свідок показання давала добровільно. З метою перевірки показань свідка ОСОБА_11 під час досудового слідства проводився слідчий експеримент, під час якого свідок підтвердила дані нею під час досудового розслідування показання.
З показань свідків ОСОБА_41 - заступника начальника відділу поліції - начальник кримінальної поліції Тячівського ВП НУПН у Закарпатській області, та свідка ОСОБА_42 - оперуповноваженого ВКП Тячівського ВП НУПН у Закарпатській області, убачається, що вони аналогічні до показань указаних вище свідків.
З урахуванням наведених вище доказів 29 грудня 2015 року слідчим прокуратури Закарпатської області ОСОБА_43 винесена постанова про закриття кримінального провадження щодо перевищення службових повноважень працівниками прокуратури Тячівського району та Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Під час розгляду справи як обвинувачений ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_6 пояснили, що з постановленим слідчим прокуратури процесуальним рішенням погоджуються, оскаржувати його не бажають, додаткових пояснень у спростування прийнятого рішення не мають ; клопотань про виклик будь-кого з указаних вище у постанові про закриття кримінального провадження посадових осіб (працівників міліції) не заявляли.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст.ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів. У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів також вважає, що постановлений вирок відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України, що при його ухваленні та проголошенні дотримані вимоги ст. ст. 371, 376 цього Кодексу.
При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги також ураховується те, що в справі відсутні які небудь дані про те, що у свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_44 , ОСОБА_20 були підстави для обмови ОСОБА_7 , на наявність даних для обмови не вказували як обвинувачений ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_6 .. Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_44 , ОСОБА_20 , колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей, узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами і такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу, визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.
При оцінці доводів апеляційних скарг про те, що свідок ОСОБА_11 неодноразово змінювала показання, що працівниками міліції на свідка був зроблений тиск, колегія суддів враховує наступні докази та встановлені судом першої інстанції обставини.
Так, у суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснила, що не відмовляється від даних нею показань про причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення. Підтвердила, що мати обвинуваченого неодноразово приходила до неї додому, просила її змінити показання, а під час знаходження у м. Тячів пригостила спиртними напоями та відвела до адвоката, де вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підписала пояснення про те, що не бачила як ОСОБА_7 наносив удари потерпілому ОСОБА_10 ..
При оцінці показань свідка ОСОБА_11 суд відповідно до ст. 95 КПК України врахував тільки показання, які безпосередньо отримав під час судового розгляду і, зокрема те, що свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні відмовилась від указаних вище пояснень, які подані захисником, а також те, що показання свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні узгоджуються із сукупністю наведених вище доказів.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в основу обвинувачення покладена обвинувальна версія, побудована на словах свідка ОСОБА_11 , яка неодноразово змінювала показання, які є сумнівними і походять із сумнівного джерела інформації, колегія суддів відхиляє, при їх відхиленні враховує, що свідок ОСОБА_11 є очевидцем події. При оцінці цих доводів колегія суддів враховує й те, що під час розгляду справи апеляційним судом при дослідженні показань, які свідок давала у суді першої інстанції як обвинувачений ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_6 не вказували на те у чому саме полягає неповнота або необ`єктивність під час допиту свідка ОСОБА_11 , які обставини не були з`ясовані під час допиту свідка. У тому числі після дослідження апеляційним судом показань свідка ОСОБА_11 учасники судового розгляду не заявляли клопотання про необхідність виклику і допиту апеляційним судом вказаного свідка.
При оцінці доказів показань свідків ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , в яких містяться розбіжності щодо години о котрій свідок ОСОБА_23 направився до матері, колегія суддів враховує те, що з моменту скоєння злочину сплив значний проміжок часу, що показання свідків у цій частині учасниками судового розгляду не оспорюються й істотно не впливають на висновки суду.
Об`єктивних даних, які вказували б на вчинення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України злочину за інших обставин та іншими особами, колегія суддів за матеріалами провадження не знаходить і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.
Доводи апеляційної скарги про те, що суддею ОСОБА_12 не дотримані основні принципи і засади при здійсненні правосуддя колегія суддів вважає такими, що не підтверджені будь-якими даними і відхиляє. При оцінці цих доводів колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 75, 76 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_6 мали можливість заявити відвід судді ОСОБА_12 , з обґрунтуванням підстав для відводу, однак такий не заявляли.
Колегія суддів також вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання враховані вимоги ст. 65-67 КК України, у тому числі враховані характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, конкретні обставини, за яких їх скоєно, дані про його особу та обставина, що обтяжує покарання. Зокрема, судом враховано те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, - обставина, що обтяжує його покарання : вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, що пом`якшують його покарання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів висновки суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання вважає належним чином обґрунтованими, - призначене покарання майже мінімальним згідно санкції ч. 1 ст. 121 КК України - статті закону, за яким його засуджено, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, справедливим.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», колегія суддів вважає за необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 20.11. 2014 року до 16.03.2016 року, включно.
Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги, які подали потерпіла ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати засудженому ОСОБА_7 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 20.11.2014 року до 16.03.2016 року, включно.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у трьохмісячний строк із дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою у той самий строк із дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: