Справа № 167/672/16-к
Провадження №1-кп/167/53/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016 року Рожищенський районний суд Волинської області

в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі- ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище кримінальне провадження №0000409 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Рогачин Бережанського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 13 грудня 2015 року близько 23 год. 50 хв., рухаючись автомобілем марки «ВАЗ-21112» номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , з центру м.Рожище по вул.Промисловій в напрямку смт.Дубище Рожищенського району, напроти будинку №82, порушив вимоги пункту 19.3 Правил дорожнього руху України (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 і введених в дію з 01.01.2002 року), у відповідності з яким: «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смугу руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення», маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою та постійно контролювати її, своєчасно виявивши зустрічний автомобіль, який світлом фар засліпив його, проявляючи злочинну самовпевненість, при засліпленні відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив заходів щодо зупинки керованого ним транспортного засобу, не змінюючи смугу руху, та не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а навпаки, продовжив подальший рух, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя дороги, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який рухався по узбіччю дороги в попутному з автомобілем напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта №230 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням та наявністю рани по передній поверхні; закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку; забійно-рваних ран носа, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.1.10, 19.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків. Будь-яких перешкод для водія ОСОБА_7 технічного характеру не встановлено. Згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи №212 від 22.06.2016 року ОСОБА_7 при виконанні пунктів 1.10, 19.3 Правил дорожнього руху України мав би технічну можливість уникнути наїзд на пішохода, тобто при умові керування транспортним засобом по проїзній частині.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Суду показав, що 13 грудня 2015 року близько 23 год. 00 хв. під час керування автомобілем марки «ВАЗ», з центру м.Рожище по вул.Промисловій в напрямку смт.Дубище Рожищенського району, йому на зустріч рухався автомобіль із ввімкнутими фарами. При засліпленні, він з`їхав на узбіччя, де в цей час рухався ОСОБА_4 .. Уникнути зіткнення йому не вдалося. У вчиненому розкаюється, оскільки умислу завдати тілесних ушкоджень потерпілому у нього не було.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 13 грудня 2015 року близько 23 години, повертаючись додому, його збив автомобіль. На даний час ніяких претензій до обвинуваченого немає. Цивільний позов просить залишити без розгляду.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , які ніким не оспорюються, судом на підставі ч.3 ст.349 КПК України та за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні вимог п.п.1.10, 19.3 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, і дані порушення ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою і наслідками, що настали і його дії кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, в повному об`ємі відшкодував моральну та майнову шкоду, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини справи, особу винного, пом`якшуючі покарання обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті, за якою притягуються до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що потерпіла сторона не наполягає на додатковій мірі покарання, суд вважає можливим не застосовувати до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім того, останній відшкодував завдані збитки та є особою молодого віку.

Суд вважає також, що на підставі ст.75 КК України обвинуваченого від відбування покарання слід звільнити з випробуванням, оскільки приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Цивільний позов залишити без розгляду на підставі заяви потерпілої сторони.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ВАЗ-21112» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на спецмайданчику Рожищенського ВП повернути власнику ОСОБА_8 (с.Луків Рожищенського району); посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які передані ОСОБА_7 залишити останньому.

Судові витрати на залучення експертів для проведення інженерно-транспортних експертиз в сумі 1584,08 грн. слід стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (один) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ВАЗ-21112» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на спецмайданчику Рожищенського ВП повернути власнику ОСОБА_8 ; посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які передані ОСОБА_7 залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 1584,08 грн. (одна тисяча п`ятсот вісімдесят чотири грн. 08 коп.) судових витрат на залучення експертів для проведення інженерно-транспортних експертиз.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1