АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/241/16-к Номер провадження 11-кп/786/341/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2ст.185КК.З.С.Т.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000083, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону України про кримінальну відповідальність, а саме, незастосування закону, який підлягає застосуванню.

При цьому не оспорює встановлені фактичні обставини вчинення злочину, кваліфікацію дій обвинуваченої.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши їй покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, за вироком Комсомольського міського суду від 20.11.2015 року, у виді 60 годин громадських робіт, остаточно визначити покарання у виді 2 років 7 днів позбавлення волі та штрафу у сумі 850 грн., призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.03.2014 року, який виконувати самостійно.

Апелянт вказує, що в порушення вимог чинного законодавства, після визначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків, суд своїм рішенням про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, фактично змінив судове рішення за попереднім вироком, відповідно до якого ОСОБА_7 мала відбувати покарання у виді громадських робіт реально.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року, - засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Комсомольська, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу АДРЕСА_2 , раніше судиму 28.03.2014 року Комсомольським міським судом за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., 20.11.2015 року Комсомольським міським судом за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт;

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.11.2015р. у вигляді 60 годин громадських робіт та повністю приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.03.2014р. у вигляді штрафу у сумі 850 грн., який виконувати самостійно і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 2 роки 7 днів.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки на ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

25 лютого 2016 року ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області задоволено клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про виправлення описки у вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року.

Постановлено, у вступній частині вироку ініціали прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 , « ОСОБА_10 » замінити на «М.Ю.».

Другий абзац резолютивної частини вироку після сполучника «та» до словосполучника «і» необхідно читати як «…невідбуте покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.03.2014 року у вигляді штрафу у сумі 850 грн., виконувати самостійно».

Згідно вироку суду, 11 січня 2016 року о 16 год. 04 хв., ОСОБА_7 прибула до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі будинку по АДРЕСА_3 , де діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, викрала жіночі спортивні штани синього кольору, чим заподіяла ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 700 грн. Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилася викраденим на власний розсуд.

19 січня 2016 року об 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 прибула до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі будинку по АДРЕСА_3 , де діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, викрала чоловічу куртку вишневого кольору, чим заподіяла ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 1 550 грн. Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилася викраденим на власний розсуд.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з підстав зазначених в ній, обвинувачену ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, мотивуючи тим, що таке покарання щодо неї буде несправедливим, просила призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі, щоб вона могла займатися вихованням своїх двох малолітніх дітей та бути поруч з ними, перевіривши матеріали справи, провівши часткове судове слідство та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України ніким із учасників процесу не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.03.2014р. засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., який на час постановлення оскаржуваного вироку Комсомольським міським судом Полтавської області не сплачено. Дану обставину при розгляді справи в апеляційній інстанції підтвердила і сама обвинувачена.

В той же час згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вироком Комсомольського міського суду від 20 листопада 2015 року засуджена за ч. 1 ст. 190 КК України до реального покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Після визначення ОСОБА_7 остаточного покарання та застосувавши положення ст.75 КК України, суд своїм рішенням про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, фактично змінив судове рішення за попереднім вироком суду, відповідно до якого засуджена мала відбути реальну міру покарання у виді громадських робіт.

Поміж тим, відповідно до ст.533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Чинним кримінальним та кримінально-процесуальним законодавством не передбачена можливість звільнення від відбування призначеного за сукупністю вироків остаточного покарання за обставин, коли попереднім вироком особі було призначено реальне покарання.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що передбачено ч.2 ст. 409 КПК України.

Приписами п.4 ч.1 ст. 420 цього Кодексу регламентовано, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 до покарання з реальним його відбуванням.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до класифікації злочинів віднесений до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка з урахуванням наявних у кримінальному провадженні даних характеризувалася посередньо, водночас, вона на час постановлення вироку здійснює догляд за сином ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не досяг 3-х років, при супроводі Комсомольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді отримує допомогу у вирішенні складних життєвих обставин, оформляє та влаштовує дочку Єлизавету - 21.11.2011року до ДНЗ «Горобинка», з 01 червня 2016 року має приступити до роботи санітаркою в Комсомольській міській лікарні, як обставину, що обтяжує покарання колегія суддів враховує - рецидив злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, що пов`язано з неможливістю утримання сім`ї, відсутністю роботи, дані про особу обвинуваченої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, яких виховує одна, позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка не наполягала на призначенні суворого покарання. За таких обставин колегія суддів, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 ст. 69 КК України та призначити їй більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, а саме, громадські роботи,оскільки покарання у виді арешту та обмеження волі з передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України альтернативних покарань, до неї не можуть бути застосовані. Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Зважаючи на викладене, постановлений по справі вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405,407,420 КПК України колегія суддів апеляційного суду ,-

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та постановити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Відповідно до ст.ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 листопада 2015 року у виді 60 годин громадських робіт, призначити остаточне покарання у виді 150 годин громадських робіт та штрафу в розмірі 850 грн., призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.03.2014 року.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_7 покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.03.2014 року у виді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В порядку ст.404 КПК України ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 25лютого 2016 року про виправлення описки скасувати.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3