Справа № 755/8411/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором Київської місцево прокуратури № 4 ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів, стосовно інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо у період вчинення кримінального правопорушення (злочину), у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у вказаному провадженні.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині та наголосив на тому, що необхідність надання тимчасового доступу, обумовлена метою встановлення відомостей визначених ст. 91 КПК України, у даному кримінальному провадженні та виконання завдань визначних ст. 2 КПК України.
В свою чергу, ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, на підставі положень ч. 4 ст. 163 КПК України, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі слідчого та представника особи у володінні, якої знаходяться речі і документи.
Тож, слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
У випадку необхідності отримання інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України, становить охоронювану законом таємницю, сторона кримінального провадження має право, згідно положень ст. 160 КПК України, звернутись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.
Слідчий суддя постановляє ухвалу про надання доступу до речей і документів за умови, що сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 5 та ч. 6 ст. 163 КПК України).
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при при вирішенні питання надання тимчасового доступу до речей і документів (п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
З положень ст. 22 КПК України слідує, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У судовому засіданні прокурор, який являється вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, не було надано до суду жодних ґрунтовних доказів, які б дали змогу прийти до висновку про достатніх підстав вважати, що документи до яких необхідний доступ мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, тобто апріорі вказане клопотання суперечить положенням ч. 3 та ч. 5 ст. 132, ч. 6 ст. 163 КПК України.
Так, заявник у клопотанні просить надати доступ за період часу з 00:00 год. до 01:00 год. 15.03.2016 в той час, як згідно витягу з ЄРДР та мотивувальної чатсини клопотання злочин був вчинений 15.03.2016 близько 21 год. 40 хв., а тому є невстановленим, яке має суттєве значення для встановлення важливих обставин, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах за період часу, який жодного вдіноешння до часу вчинення злочину не має.
При цьому, долучені до клопотання копії матеріалів не завірено належним чином, а саме у відповідності до положень ст. 99 КПК України враховуючи, що слідчому судді оригінал документу або ж його дублікату надано не було, а наявні у провадженні копії взагалі не завірено належним чином, а саме шляхом відмітки про засвідчення копії документа зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставленням нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки, а обставин передбачених ч. 5 ст. 99 КПК України в суді не встановлено.
Слідчий взагалі в судове засідання не з"явився, що, беручи до увагу практику ЄСПЛ, свідчить про відсутність інтересу останнього до заявленого клопотання, що в свою чергу ставить під сумнів саму актуальність задоволення останнього, враховуючи пасивність одного з ініціаторів.
Крім того, ч. 1 ст. 15 КПК України та ст. 12 Загальної декларації прав людини передбачено, що під час кримінального провадження кожному гарантується невтручання у приватне (особисте і сімейне) життя.
Згідно із ч. 4 ст. 258 КПК України, втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкуванню мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним.
При цьому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини під втручанням у особисте (приватне) життя доцільно розуміти в тому числі порушення таємниці телефонних розмов), безпідставного посягання на недоторканність його житла. Кожна людина має право на захист законом від подібних втручань чи посягань".
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також проголошує право особи на приватність та зазначає, що "кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції".
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
За таких обставин, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи, та інші) свідчать про те, що стороною обвинувачення, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, не надано ґрунтовних доказів, які б дали змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом, на даному етапі, довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 4 ст. 132, ч. 6 ст. 163 КПК України), забезпечити повноту, всебічність та неупередженість розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, отримати відомості, що є необхідними для з`ясування всіх важливих обставин у їх сукупності, а тому воно не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 159-166, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1