Справа № 346/3036/15-к
Провадження № 11-кп/779/242/2016
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 , на вирок Коломийського міськрайонного суду від 12 березня 2016 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з середньо спеціальною освітою, працюючий в ТзОВ «ЗПК Юмас» водієм, раніше не судимий, не військовозобов`язаний громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 286 КК і призначено покарання 3 ( три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі положень ст.75 КК, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати, у розмірі 613 грн. 80 коп. за проведення авто-технічної експертизи автомобіля «Daewoo Lanos», 613 грн. 80 коп. за проведення авто-технічної експертизи автомобіля «Fiat Scudo», та 306 грн. 90 коп. за проведення транспортно-трасологічної експертизи..

Провадження у справі за цивільним позовом представника потерпілих ОСОБА_10 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_11 , про стягнення 110 000 грн. моральної шкоди, і ОСОБА_12 , про стягнення 70 000 грн. моральної шкоди, та потерпілої ОСОБА_13 про стягнення 68 000 грн. моральної шкоди закрито.

Накладений згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду від 29 січня 2016 року арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_7 з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадження на суму 268000 грн. - скасовано.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 14 березня 2015 року близько 19 години 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Fiat Scudo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався прямою ділянкою автодороги Н-10 сполученням Стрий-Чернівці-Мамалига, в напрямку Снятинського району.

При здійсненні повороту ліворуч на нерівнозначному перехресті із головної дороги на другорядну, що в с. Семаківці Коломийського району Івано-Франківської області, обвинувачений ОСОБА_7 не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та те, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, щоб здійснити поворот ліворуч, де вчинив зіткнення із автомобілем «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався назустріч у напрямку м. Коломия під керуванням ОСОБА_10 , у салоні якого на задньому сидінні знаходились його дружина ОСОБА_13 із малолітніми доньками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

При цьому ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.2., згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

п. 2.3. відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1., згідно якого водій перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 16.11. згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

п. 16.13. згідно якого перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобом, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

В результаті допущених ОСОБА_7 порушень Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода в наслідок якої потерпілі, а саме, пасажири автомобіля «Daewoo Lanos» отримали тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта № 115 від 17.06.2015 року ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки без зміщення відломків, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Згідно висновку експерта № 116 від 17.06.2015 року ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки у середній третині із зміщенням відломків, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно висновку експерта № 117 від 17.06.2015 року ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із переломом тім`яної кістки зліва, забоєм головного мозку, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого покликається на незаконність та необґрунтованість вироку суду щодо ОСОБА_7 з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим за ч. 2 ст. 286 КК та призначити покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Виключити посилання на ст.ст. 75, 76 КК.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В запереченні на АС прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_13 та представник потерпілих ОСОБА_10 вважають вирок законним і обґрунтованим, оскільки судом було правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та призначено покарання яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому призначене обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням ст.75 КК, є законним, справедливим і достатнім для його виправлення.

Просять АС прокурора залишити без задоволення, а вирок щодо нього без зміни.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану прокурором АС, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 реальне покарання; пояснення обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили доводи АС прокурора, просять вирок суду залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 286 КК, відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_7 від 09 березня 2016 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися. Стосовно покликань прокурора на незаконність вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання, то вони є слушними. Як передбачено положеннями ч.2 ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Згідно вимог ч.3 ст.65 КК, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею особливої частини КК за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу. Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 вид покарання, і його строк, суд першої інстанції хоч і вірно встановив дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, однак не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК, який відповідно до положень ст. 12 цього ж Кодексу відносяться до категорії тяжких. Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК судом встановлено, а саме вчинення обвинуваченим злочину, щодо малолітніх осіб, та в стані алкогольного сп`яніння. Як зазначено у вироку, обставинами, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання є його щире каяття в скоєному і визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, що позитивно характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, добровільно відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду, потерпіла та представник потерпілих просять його суворо не карати. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок, зокрема, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що передбачено п.4 ч.1 ст.409 цього ж Кодексу, а також з підстав невідповідності призначеного обвинуваченому покарання через його м`якість. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає, що висновки суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, і що до обвинуваченого слід застосувати положення ст.75 КК та звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, є необґрунтованими. Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із випробуванням є явно несправедливим, оскільки не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 правопорушення та його особі через м`якість. Враховуючи це, апеляційний суд вважає вирок суду щодо ОСОБА_7 незаконним в частині призначеного йому покарання через його м`якість оскільки не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та неправильного застосування норм закону України про кримінальну відповідальність, а саме у неправильному застосуванні судом першої інстанції положень ст.ст.75, 76 КК. За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання слід скасувати. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК, який у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу є тяжким злочином. Колегія суддів враховує обставини, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, зокрема: його щире каяття, визнання вини ще на досудовому слідстві та сприяння у розкритті злочину, позитивну характеристику за місцем проживання; а також до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, добровільне відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди потерпілим. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вищеперелічені обставини, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, а також дані про його особу, не є достатніми для звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки воно не є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Як вбачається з вироку, обвинувачений вчинив злочин щодо малолітніх осіб, та в стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе виключно за умов відбування ним реальної міри покарання. Разом з тим, за наявності кількох обставин, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, а також враховуючи дані про його особу, апеляційний суд вважає, що до покарання за цей злочин слід застосувати положення ст.69 КК та призначити основне покарання у виді обмеження волі, тобто перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті інкримінованого злочину. Таке покарання апеляційний суд вважає буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Враховуючи вищевикладене, АС прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок щодо ОСОБА_7 слід скасувати в частині призначеного йому покарання. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати за м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 реальне покарання з урахуванням обставин, що його пом`якшують, та даних про його особу, яке буде достатнім і справедливим, тобто із застосуванням положень ст. 69 КК. На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК колегія суддів, -

засудила :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати за м`якістю призначеного йому покарання та постановити новий вирок в цій частині.

Визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.286 КК, і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту прибуття засудженого до місця відбування покарання в порядку виконання вироку. В решті вирок Коломийського міськрайонного суду від 12 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4