Справа№487/1330/15-к
Провадження №1-в/487/129/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2016 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника КВІ Заводського району

міста Миколаєва УДПСУ в Миколаївській

області ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання начальника кримінально-виконавчої інспекції Заводського району міста Миколаєва Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області стосовно засудженого: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, цигана, має початкову загальну освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого місця проживання не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:
Начальник кримінально-виконавчої інспекції Заводського району міста Миколаєва Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (далі за текстом КВІ Заводського району міста Миколаєва УДПтС України в Миколаївській області) звернувся до суду із вищезазначеним поданням, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_7 , засуджений вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 червня 2015 року за ст. 309 ч. 1 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, порушив порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а саме: після постановлення вироку був притягнутий до кримінальної відповідальності за інший злочин; надав неправдиву інформацію та змінив місце проживання не повідомивши про це КВІ; не з`являється для реєстрації; на момент звернення з поданням перебуває у розшуку.

У судовому засіданні представник КВІ Заводського району міста Миколаєва УДПтС України в Миколаївській області підтримав подання та надав пояснення, аналогічні його змісту.

Прокурор у судовому засіданні вважав подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Засуджений ОСОБА_7 у суді пояснив, що в період іспитового він був засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва до 3 місяців арешту, покарання відбув у період з 19.08.2015 року по 19.11.2015 року. Про наявність обов`язку з`являтися для реєстрації ОСОБА_7 не знав, чому змінив місце мешкання не повідомивши про це КВІ пояснити не може. Наразі він мешкає без реєстрації з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , допомагає працювати їй на ринку «Колос», неодружений, дітей не має.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено: вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 червня 2015 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 було звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, та зобов`язано його на підставі ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Копія вироку із зазначенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, була отримана ОСОБА_7 одразу після проголошення вироку 24 червня 2015 року (а.с.63).

Крім того, 24 червня 2015 року ОСОБА_7 було надано підписку про ознайомлення з вимогами ст. 76 КК України та нормами ст. 13 КВК України, згідно якої кримінально-виконавча інспекція встановлює періодичність та дні проведення реєстрації засуджених до покарань у виді громадських і виправних робіт, а також осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням (а.с.65).

Вирок суду набрав чинності 27.07.2015 року.

Незважаючи на належне повідомлення про покладені згідно ст. 76 КК України обов`язки та обізнаність про необхідність явки до КВІ, засуджений ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням ухилився та жодного разу не з`явився на реєстрацію до КВІ.

В період іспитового строку, вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 вересня 2015 року ОСОБА_7 був засуджений за ст. 186 ч. 1 КК України до 3 місяців арешту із самостійним виконання вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 червня 2015 року згідно ст. 70 ч. 4 КК України.

Згідно довідки від 28.10.2015 року №93/2/3-5610 Казанківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№93), ОСОБА_7 відбував покарання у період з 19.08.2015 року по 19.11.2015 року, та обрав адресою проживання після відбуття покарання: АДРЕСА_2 . Однак, після звільнення ОСОБА_7 змінив місце свого мешкання, не повідомивши про це КВІ.

Відповідно до п.6.1 розділу IV «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 №270/1560 (із змінами та доповненнями), співробітниками КВІ були проведені початкові розшукові.

Згідно ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання запрошення, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість подання та необхідність скасування звільнення ОСОБА_7 від покарання з випробуванням, оскільки засуджений ігнорує вимоги закону, змінив місце проживання не повідомивши про це органи КВІ, жодного разу не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції, що перешкоджає виконанню вироку суду та контролю з боку КВІ за його поведінкою; обов`язки, покладені на нього судом не виконує, на шлях виправлення становитися не бажає, довіру суду не виправдав.

Керуючись ст. ст. 164, 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Подання начальника кримінально-виконавчої інспекції Заводського району міста Миколаєва Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області задовольнити.

Скасувати звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 червня 2015 року за ч. 1 ст. 309 КК України, та направити для відбування покарання у вигляді трьох років обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_8