Справа №295/8273/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
Представник ДП «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» в судовому засіданні підтримав вимоги скарги з підстав, у ній викладених, просив задовольнити. Додав, що слідчим не прийнято до уваги докази, які надавало підприємство, не був проведений розшук майна, не пред`явлена підозра ОСОБА_4 , а оскаржувана постанова була надана заявнику взагалі лише після звернення останнього. Представник звертав увагу на наявність в діях колишнього керівника Державного підприємства ознак складу злочину, так як викрадений планшет був ввірений йому та останній не заперечував, що планшет знаходиться у нього.
Слідчий СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду скарги згідно ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши й дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
На думку слідчого судді, зазначена постанова не містить достатнього обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження із посиланням на відповідні положення норм КПК України, з її змісту не вбачається проведення необхідної кількості процесуальних дій, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Встановлено, що в обґрунтування мотивів прийняття постанови слідчий ОСОБА_3 послався на допит свідка ОСОБА_4 , який повідомив, що відшукуваний планшет знаходиться у нього і він поверне його судді ОСОБА_5 . Як вбачається із матеріалів провадження даний допит був проведений 05.01.2016. Натомість в матеріалах справи відсутні докази, зокрема процесуальні документи, які б свідчили, що вказаний планшет було повернуто власнику.
Окрім цього, слідчим суддею звернуто увагу на те, що закриваючи кримінальне провадження з огляду на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий не зазначив відсутність якої об`єктивної та/або суб`єктивної ознаки (елементу) складу кримінального правопорушення ним була встановлена.
Також на переконання судді слідчий безпідставно послався у постанові про закриття кримінального провадження одночасно на положення п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та ч. 2 ст. 11 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином вчинене суб`єктом злочину винне діяння, прямо передбачене КК України, якщо воно через малозначність не становить суспільної небезпеки.
При цьому малозначне діяння слід відмежовувати від діяння, яке не містить складу злочину.
Так, якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в законі через, наприклад певну кількість неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тяжкість тілесних ушкоджень тощо, то недосягнення певного рівня шкоди є свідченням відсутності складу злочину, а не малозначності діяння.
Зважаючи на викладені вище обставини, рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а тому постанова від 13 січня 2016 року підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 110, 284, 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1