АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

3 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судової справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 січня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2016 року в кримінальному провадженні під №0002029, внесеному 16.08.2014 р. до ЄРДР, задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів, органами що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоющодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,
якому оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 146 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15:02 години 23 березня 2016 року.

Відповідно до ухвали судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 146 КК України, а тому слідчий суддя враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, характер їх вчинення, загрозу призначення суворого покарання, можливість ухилення від органів досудового розслідування та суду, вважав за необхідне з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України застосувати до ОСОБА_6 захід забезпечення у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.03.2016 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоющодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Вказує, що ухвала слідчого судді необґрунтована, оскільки суд не врахував всіх обставин справи, не звернув увагу на відсутність у обвинувачення вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення чим допустив неповноту судового розгляду.

Також вважає, що при постановленні ухвали не доведено наявності встановлених обставин, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризику або ризикам, про які вказано у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Крім того захисник зазначає, що клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 належним чиномне обґрунтоване, оскільки звертається увага на тяжкість злочину, в якому ОСОБА_6 підозрюється, але не наводяться докази того, що підозрюваний має намір ухилитися від слідства чи перешкодити встановленню істини у справі, на підставі чого винятковість застосування тримання під вартою належним чином не обґрунтована.

На думку апелянта прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний був постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.
Крім цього захисник звертає увагу, що в порушення вимог ч. 1 ст. 178 КПК України при прийнятті рішення суд не оцінив в сукупності всі обставини справи, зокрема, не приділив уваги таким обставинам, які поряд з іншими підлягали обов`язковій оцінці та врахуванню при прийнятті рішення, а саме відсутності вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, репутацію підозрюваного ОСОБА_6 , який має нагороди, в тому числі медаль «Захиснику вітчизни», в минулому отримав тяжкі поранення в зоні АТО, після яких тривалий час перебував в комі та переніс складні операції, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурорів про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002029 від 16.08.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 146 КК України.

18 січня 2016 року ОСОБА_6 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 146 КК України.

23 січня 2016 року ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні вказаних злочинів.

20 січня 2016 року старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів, органами що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді 24.01.2016 року задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15:02 години 23 березня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотриманоне в повній мірі.

Так, зокрема слідчим суддею перевірено, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 146 КК України.

Також, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Суд першої інстанції належним чином не дослідив доказів наявності підстав вважати, що ризики заявлені у клопотанні слідчого, хоча й існують, проте мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідності не притягувався, має родину, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Також, як свідчать матеріали судового провадження підозрюваний ОСОБА_6 в минулому отримав тяжкі поранення в зоні АТО, після яких тривалий час перебував в комі та переніс складні операції, що не було враховано судом першої інстанції при застосуванні виключного запобіжного заходу.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Крім того, 3 лютого 2016 року до апеляційного суду було подано зобов`язання Народного депутата України ОСОБА_9 про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_6 , в судовому засіданні апеляційної інстанції депутат ОСОБА_9 особисту поруку підтримав в повному обсязі, та взяв на себе зобов`язання поручителя, передбачені законом.

Тяжкість злочину, на яку послався суд, хоча і є необхідною умовою для законності тримання особи під вартою але наявність лише цієї умови є недостатнім обґрунтуванням необхідності втручання у право особи на свободу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (див. також справу «Буткевічюс проти Литви» (N 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II).

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

На думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі дотримався підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не визначив мету та цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_6 та практики Європейського суду з прав людини, а саме ст. 5 Конвенції, яка говорить, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, підстав, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу немає.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, на підставі чого ухвалу слідчого судді слід скасувати та постанови нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити частково та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід - особисту поруку, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід на думку колегії суддів буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати, постановивши нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 180, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2016 р. в кримінальному провадженні №0002029, внесеному 16.08.2014 р. до ЄРДР, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів, органами що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15:02 години 23 березня 2016 року, без визначення розміру застави, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів, органами що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки Народного депутата України ОСОБА_9 , обраного в одномандатному виборчому округу №22 (посвідчення №237).

Роз`яснити поручителю Народному депутату України ОСОБА_9 , що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ст. 257; ч. 4 ст. 187; ч. 3 статті 28, ч. 3 ст. 357; ч. 3 ст. 146 КК України, а також, що він ОСОБА_9 , несе відповідальність за виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця служби;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим, прокурором або слідчим суддею у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органів внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому він перебуває, вимагати усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 березня 2016 року включно.

У разі невиконання поручителем ОСОБА_9 взятих на себе зобов`язань, на нього накладається грошове стягнення в розмірі від двадцяти до п`ятдесяти мінімальних заробітних плат.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки надіслати до органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти звільнити в залі судових засідань.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 та його поручителю ОСОБА_10 .

Контроль за виконанням обов`язків особистої поруки покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 к у р е н к о