Дата документу Справа № 336/6145/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/6145/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/2110/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002955 від 26 червня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжя, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
19 листопада 2015 року прокурор у кримінальному провадженні звернулася до суду з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком на 3 роки, та зобов`язано його з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію на підставі ст.76 КК України.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтовування своїх вимог стосовно процесуальних порушень посилається на недотримання судом при ухваленні вироку вимог ст.374 КПК України; на необґрунтоване посилання на висновок експертизи, на некоректне визначення процесуального статусу ОСОБА_6 як підсудного. На думку прокурора; суд, призначаючи покарання, не врахував вимоги постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року, де зазначено, що суд повинен в достатній мірі врахувати дані про особу обвинуваченого при призначенні покарання. Вважає, що застосування ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 було не доречним і суперечить положенням ст.65 КК України.

Як зазначено у вироку суду, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 9-00 години 23.06.2015 року по 9-00 годину 25.06.2015 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна , поєднане з проникненням у житло , діючі повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля буд АДРЕСА_3 , через незачинене вікно, проник до будинку за вищезазначеної адресою, звідки таємно викрав електроінструменти, які належали ОСОБА_8 на загальну суму 10 900 грн., завдавши матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України, є такі істотні порушення вимог кримінального процесуального, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, як убачається із матеріалів кримінального провадження, ці та інші вимоги кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акту щодо ОСОБА_6 дотримані не були, обставини справи були розглянуті поверхово, докази не досліджені належним чином, частина їх досліджена з порушенням встановленого кримінальним процесуальним кодексом порядку. Суд також порушив вимоги кримінального процесуального кодексу і щодо складання вироку, зокрема його мотивувальної частини.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України, мотивувальна частина вироку, у разі визнання особи винуватою, повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форму і мотив кримінального правопорушення.

Як убачається із вироку, суд не виклав формулювання обвинувачення, як того вимагає закон, лише зазначив про обставини «встановлені досудовим розслідування».

Не дотримані також судом вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні. Суд, як того вимагає закон, у вироку має зазначити джерело доказу, фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору допустимості, достовірності і достатності, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути викладені в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви в їх достовірності..

У вироку суду щодо ОСОБА_6 суд перерахував докази, в тому числі й ті, які не досліджував, не розкривши зміст доказів, не зазначивши, які обставини ними підтверджуються або спростовуються. Тобто суд в обґрунтування своїх висновків щодо вини обвинуваченого, не проаналізував докази і фактично не дав їм належну правову оцінку.

Не викладено судом і мотиви призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 . Суд у вироку, мотивуючи призначення покарання обвинуваченому послався на ступінь суспільної небезпеки, що не передбачено вимогам ст.65 КК України, та на відомості про особу обвинуваченого, без посилання на докази.

Мотиви призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 (про це зазначено в резолютивної частини вироку), із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, в мотивувальній частині вироку відсутні.

У мотивувальній частині вироку суд зазначив про призначення покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі, у той час, як у резолютивній частині суд призначив покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Порушення вимог кримінального процесуального закону, які допустив суд при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 є істотними, оскілки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого у справі вироку.

З цих підстав, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, в ході якого обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 суду необхідно розглянути у відповідності до вимог КПК України, із застосуванням вимог матеріального закону.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2015 року, щодо ОСОБА_6 скасувати, та призначити новий розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4