АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0005425 від 23 квітня 2013 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Сухумі, Грузія, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , та фактично проживав у АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 27.12.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 1 місяць з конфіскацією майна, 01.11.2011 року звільненого по постанові Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від подальшого відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 05 днів, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України ,-

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року обвинувальний акт від 27 травня 2013 року та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005425 від 23 квітня 2013 року , за фактом вчинення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України - повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що в обвинувальному акті відсутні достовірні дані про місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , а, крім того, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, від якого має захищатися ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з таким рішення суду першої інстанції, прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
На обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно вказав про відсутність достовірних даних про місце проживання ОСОБА_7 , бо виходив лише з того, що ОСОБА_7 за місцем фактичного проживання не отримував судові виклики та не з`являвся у судові засідання, в зв`язку з чим був оголошений у розшук. Апелянт зазначає, що місце проживання ОСОБА_7 було достовірно встановлено слідством та судом при обранні останньому запобіжного заходу домашнього арешту, а тому уважає, що в ухвалі суду не наведені належні і достатні мотиви, а також обґрунтування її ухвалення, обставини об`єктивно не з`ясовані.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначені відомості, які обов`язково повинні міститися в обвинувальному акті, в тому числі, згідно п.2 цієї норми, і анкетні відомості обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як убачається зі змісту обвинувального акту, в ньому містяться анкетні дані ОСОБА_7 , в тому числі і місце його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, із наявних в матеріалах провадження даних слідує, що ОСОБА_7 за вказаною адресою не проживає ( а.с. 25-29).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_7 , судове провадження було зупинено, а організація виконання розшуку була доручена прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва, який безпосередньо підтримує державне обвинувачення в суді.

Вказана ухвала була отримання прокуратурою Голосіївського району м. Києва 23 липня 2014 року ( а.с. 34).

Але згідно до повідомлення заступника начальника Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 11 лютого 2015 року на виконання до ВКР Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві не надходила.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції щодо встановлення місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 виконана не була.

Посилання апелянта на те, що висновок суду першої інстанції про відсутність достовірних даних про місце проживання ОСОБА_7 в обвинувальному акті є хибним, бо вказане місце проживання зазначено в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки до суду першої інстанції було направлено лише обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому хоч і відображено дані про заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування, але відсутні вказівки про місце проживання ОСОБА_7 , за яким йому було обрано запобіжний захід.

Зі змісту обвинувального акту убачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та виклад того, в чому підозрюється ОСОБА_7 .

Проте, всупереч вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України вказаний обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, тобто твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, передбаченому цим Кодексом, із зазначенням обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, що передбачені ст. 91 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005425 від 23 квітня 2013 року, затверджений прокурором 27 травня 2014 року, відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить формулювання обвинувачення, а тому не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, як про це він просить у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0005425 від 23 квітня 2013 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0005425 від 23 квітня 2013 року відносно ОСОБА_7 прокурору залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

С У Д Д І:

________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1618/2015, Категорія КК: ч.3 ст.15, ч.2 ст.186
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1