Комінтернівський районий суд м.Харкова
УХВАЛА
23 листопада 2015 року Комінтернівський районний суд м.Харкова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши під час підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В Комінтернівський районний суд м. Харкова надійшов обвинувальний акт кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В підготовчому судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання щодо повернення даного обвинувального акту прокурору як такий, що не відповідає вимогам ч.5ст.291 КПК України, в зв*язку з не викладенням слідчим і прокурором в обвинувальному акті фактичних обставин кримінальних правопорушень, скоєних підозрюваним ОСОБА_6 і встановлених під час досудового слідства, також не визначено правової кваліфікації кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Вказала, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, оскільки останній, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 , який спав в салоні автомобіля в стані алкогольного сп*яніння, самовільно сів за кермо автомобіля, й вподальшому скоїв ДТП. Крім того, вважає, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст..135 КК України завідоме залишення без допомоги осіб, які перебувають в небезпечному для життя стані та позбавлені можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, що залишив без допомоги, сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан, що потягло за собою тяжкі наслідки.
В судовому засіданні представник потерпілої підтримала заявлене клопотання.
Прокурор проти заявленого клопотання щодо повернення обвинувального акту заперечував. Зазначив, що він повністю відповідає вимогам ст..291 КПК України. Вказав, що в обвинувальному акті викладені лише ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Вказав, що, крім того,в даному випадку кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України є кримінальним провадженням в формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, тоді як подібні заяви від потерпілого не надходили. Крім того, заявив клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені положеннями ст.177 КПК України не змінились. Також, просив продовжити строк тимчасового обмеження в користуванні спеціальним правом.
Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжних заходів не заперечувала.
Захисник-адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акта прокурору заперечував, вважає його складеним відповідно до вимог КПК України. Також заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжних заходів, обраних обвинуваченому. Вважає можливим застосувати відносно обвинуваченого більш м*який запобіжний захід, не пов*язаний з позбавленням волі.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника. Зазначив, що транспортним засобом заволодів правомірно, оскільки ОСОБА_9 знаходився з ним в автомобілі поряд, був у свідомості, добровільно передав управління автомобілем.
Суд ознайомившись з обвинувальним актом та вислухавши думку учасників судового провадження дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне пошкодження потерпілому ОСОБА_10 та середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що що транспортним засобом заволодів правомірно, оскільки ОСОБА_9 добровільно передав йому управління автомобілем.
Згідно Постанови Пленуму ВСУ 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» пунктом 10 передбачено, що Порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, правил водіння або експлуатації машини і
наступне залишення потерпілого від такого злочину без допомоги
слід кваліфікувати за наявності до того підстав за сукупністю
злочинів, передбачених відповідними частинами статей 286 чи 415 КК
та відповідною частиною ст. 135 цього Кодексу.
Також, суд, при розв*язанні данного клопотання враховує, що суб*єктивна сторона злочину, передбаченого ст..135 КК України, полягає в прямому умислі.
Таким чином, тільки після з*ясування всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні може бути визначено в даному випадку правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, що відповідає викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 .
Також суд приймає до уваги заперечення прокурора щодо можливості зміни обвинувачення в суді або висунення додаткового обвинувачення, згідно вимог ст..338, 339 КПК України, а саме під час судового розгляду у випадку встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувальний акт підсудний Комінтернівському районному суду м. Харкова. Його складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Підстав для закриття кримінального провадження за п.4-8 ч.1, ч.2 ст.284 КПК України та повернення обвинувального акта прокурору немає.
Суд вважає за можливе призначити відкритий судовий розгляд.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, продовження тимчасового обмеження в користуванні спеціальним правом.
Судом встановлено, що обвинуваченому ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2015р. обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів- в зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в тому числі ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення. Зазначено, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та офіційних джерел отримання прибутку, зареєстрований в Донецькій області на території проведення АТО.
Враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, тому суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Крім того, суд вважає за необхідне продовжити строк тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом, а саме правом керування транспортним засобом на 60 днів. Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 197, 199,201, 219, 314-316, 395 КПК України, суд, -
У судове засідання викликати прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого.
Клопотання прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_3 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб в Харківській установі виконання покарань (№27).
Строк дії ухвали до 20 січня 2016 року.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя- ОСОБА_1