Справа № 1-1183/11 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді Губко А.О.

при секретарі Голик Т.С.

за участю прокурора Поливача О.І.

за участю потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, без постійного місця проживання, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

та

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, непрацюючого, вдівця, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, без постійного місця проживання, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, 18.07.2011 року близько о 22 год. 00 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Л. Толстого 63, маючи намір на власне збагачення за рахунок чужого майна, вступив у злочинну змову з ОСОБА_3 та розподіливши між собою злочинні ролі, вирішили пограбувати ОСОБА_1

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діючи спільно та узгоджено між собою, 18.07.2011 року близько 22 год. 00 хв., знаходячись за адресою: Київ. вул. Л. Толстого, 63, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з корисливих спонукань, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, під час розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_3, маючи на меті попередження можливого опору їхнім незаконним діям з боку потерпілого ОСОБА_1, наніс йому удар рукою по обличчю, а потім почав наносити ногами удари по тілу, від яких, останній відчував фізичний біль.

Після чого, ОСОБА_3 припинивши наносити удари та продовжуючи діяти спільно та узгоджено з ОСОБА_2С, який в свою чергу почав наносити чисельні удари ногами по тілу потерпілого, з метою недопущення з його боку опору чи активних дій щодо захисту свого особистого майна, відкрито викрав спортивну сумку вартістю 70 грн., в якій знаходились: термос вартістю - 50 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону, вартістю 25 грн., дві сім-карти мобільних операторів «Діджус» і «Київстар», загальною вартістю 50 грн., а також біла футболка, біла бейсболка, пара резинових тапок чорного кольору, штани, жовте полотенце, водолазка сірого кольору, футболка в полосу синього кольору, футболка світлого кольору, крем для гоління «Арко», металева ложка, крем після гоління «Арко», труси сірого кольору, пара чорних шкарпеток, два станки для гоління, пластиковий футляр, в якому знаходяться помазок та лезо, які матеріальної цінності для потерпілого не становить, паспорт громадянина України на імя ОСОБА_1, пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_1, посвідчення чорнобильця на ім'я ОСОБА_1, які матеріальної цінності для останнього не становлять

Разом з тим, подолавши опір потерпілого та продовжуючи діяти згідно заздалегідь обумовленого плану з ОСОБА_3М, ОСОБА_2С, з кишені штанів ОСОБА_1, відкрито викрав мобільний телефон марки «Нокіа 2330», вартістю 600 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС». вартістю 30 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 20 грн., після чого з кишені сорочки, в яку був одягнений потерпілий, відкрито викрав гроші я сумі 500 грн.

А всього, ОСОБА_2, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_3, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_1 на загальну суму 1345 гривень, після чого з викраденим з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, підтвердивши факт відкритого викрадення ним у потерпілого ОСОБА_1 мобільного телефону марки «Нокіа 2330» та його побиття, що мав місце 18.07.2011 року близько о 22 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Л. Толстого 63, після розпиття з останнім та ОСОБА_3 спиртних напоїв, категорично заперечуючи при цьому факт попередньої змови з ОСОБА_3 на вищевказані дії.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, підтвердивши факт відкритого викрадення ним у потерпілого ОСОБА_1 речей останнього та його побиття, що мав місце 18.07.2011 року близько о 22 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Л. Толстого 63, після розпиття з ним та ОСОБА_2 спиртних напоїв, категорично заперечуючи при цьому факт попередньої змови з ОСОБА_2 на вищевказані дії.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у предявленому їм обвинуваченні, їх вина повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_1, згідно яких, 18.07.2011 року біля виходу зі ст. м. Вокзальна, він зустрів та познайомився з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, після чого почали розпивати спиртні напої. Під час розпиття горілки у нього з підсудними почався словесний конфлікт, в ході якого останні почали наносити йому удари ногами по різним частинам тіла, від яких він завалився на землю. Наголосив на тому, що підсудні били його разом та їх дії були узгоджені.

Після чого, ОСОБА_3 забрав його сумку, вартістю - 70 грн. на якій він сидів, та в якій знаходилось: термос, вартістю - 50 грн., одяг - матеріальної цінності для нього не становить, зарядний пристрій - вартістю 25 грн., дві сім картки оператору «Київстар», та «Діджус» загальною вартістю - 50 грн., документи, а саме: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення, чорнобильське посвідчення, на його імя, а ОСОБА_2 в цей час дістав з кишені його штанів мобільний телефон «Нокіа - 2330» вартістю 600 грн., в якій знаходилась сім картка оператору «МТС» вартістю 30 грн., на рахунку якої було 20 грн., та з кишені сорочки дістав гроші в сумі 500 гривень.

Після чого підсудні з місця вчиненого зникли, а йому було завдано матеріального збитку на загальну суму 1345 гривень.

- протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_1, у ході якої потерпілий повністю розповів обставини скоєного відносно нього злочину (а. с. 35-36)

- протоколом очної ставки між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_1, в ході якої потерпілий повністю розповів обставини скоєного відносно нього злочину (а. с. 33-34)

- протоколом огляду місця події від 19.07.2011 року, в ході якого у обвинуваченого ОСОБА_3 були вилучені речі, які він відкрито викрав у гр. ОСОБА_1

- протоколом огляду місця події від 19.07.2011 року, в ході якого у ОСОБА_3 були вилучені речі, які він відкрито викрав у ОСОБА_1 (а. с. 20-22)

- протоколами оглядів місця події від 19.07.2011 року, в ході яких у ОСОБА_2 були вилучені речі, які він відкрито викрав у ОСОБА_1

(а. с. 18-19, 23)

Таким чином, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними і допустимими і приходить до висновку, що підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, скоїли злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.

З урахуванням вищевикладеного суд критично розцінює доводи підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відсутності між ними попередньої змови на викрадення майна потерпілого ОСОБА_1 та його побиття, розцінюючи як обрану кожним з них лінію свого захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності в подальшому за скоєний ними злочин.

Крім того, доводи підсудних спростовуються зібраними по справі доказами, показаннями самого потерпілого, та іншими доказам, які суд приймає до уваги та вважає їх правдивими, оскільки вони послідовні і узгоджуються як між собою, так і з іншими зібраними по справі доказами, і судом не встановлено доказів щодо обмови підсудних.

Призначаючи підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_2 покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких, особу кожного з них, раніше не судимих, які позитивно характеризується за місцем проживання (а. с. 97, 90), ніде не працюють та не зайняті суспільно-корисною працею, відношення підсудних до скоєного злочину, роль кожного з них та конкретні обставини при вчиненні кожним злочину, думку потерпілого, якому до цього часу так і не відшкодовані завдані збитки, хоч частину викраденого підсудними майна працівники останньому повернули, і вважає, що їх виправлення та перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства, однак не на максимальний строк.

Обставин, що помякшують покарання підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в силу ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в силу ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ними злочину в стані алкогольного спяніння.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Нокіа 2330», імеі 0257, сім картка мобільного оператора «МТС», зарядний пристрій для мобільного телефону марки «Нокіа», паспорт громадянина України на імя ОСОБА_1, посвідчення чорнобильця на імя ОСОБА_1, пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_1, біла футболка, біла бейсболка, пара резинових тапок чорного кольору, штани, жовте полотенце, водолазка сірого кольору, футболка в полоску синього кольору, футболка світлого кольору, крем для гоління «Арко», металева ложка, крем після гоління «Арко», труси сірого кольору, пара чорних шкарпеток, два станки для гоління, пластиковий футляр, в якому знаходяться помазок та лезо, які передані під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_1, суд вважає за необхідне залишити їх у розпорядженні останнього.

кофта кофейного кольору, вилучена під час огляду місця події від 19.07.2011 року, яка зберігається в кімнаті схову речових доказів Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві, суд вважає за необхідне залити на зберіганні в камері речових доказів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст. 186 ч.2 КК України і призначити покарання:

ОСОБА_2:

за ст. 186 ч.2 КК України - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3:

за ст. 186 ч.2 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити - тримання під вартою в СІЗО №13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відраховувати з 19.07.2011 року.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Нокіа 2330», імеі 0257, сім картка мобільного оператора «МТС», зарядний пристрій для мобільного телефону марки «Нокіа», паспорт громадянина України на імя ОСОБА_1, посвідчення чорнобильця на імя ОСОБА_1, пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_1, біла футболка, біла бейсболка, пара резинових тапок чорного кольору, штани, жовте полотенце, водолазка сірого кольору, футболка в полоску синього кольору, футболка світлого кольору, крем для гоління «Арко», металева ложка, крем після гоління «Арко», труси сірого кольору, пара чорних шкарпеток, два станки для гоління, пластиковий футляр, в якому знаходяться помазок та лезо, які передані під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_1, суд вважає за необхідне залишити їх у розпорядженні останнього.

кофта кофейного кольору, вилучена під час огляду місця події від 19.07.2011 року, яка зберігається в кімнаті схову речових доказів Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві, суд вважає за необхідне залити на зберіганні в камері речових доказів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженими - в той же строк з моменту отримання ними його копії.

Суддя: