АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1821/15 Справа № 209/2700/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя- доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А

23 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за № 0000415 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року щодо ОСОБА_3 , засудженого за ч.1, 2 ст.185 КК України,

Встановив:

Цим вироком суду ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за частинами 1 і 2 статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 не погоджується із судовим рішенням щодо нього, просить скасувати його та закрити кримінальне провадження. Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, вказує на однобічність і неповноту судового розгляду. Зазначає, що в його діях немає складу злочинів, за які його засуджено.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_3 слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме, з журналу судового засідання суду від 08 липня 2015 року та технічного запису процесу, обвинувачений ОСОБА_3 в інкримінованих злочинах винним себе визнавав повністю, а саме у вчиненні крадіжок належного його брату ОСОБА_4 майна 01 грудня 2014 р. і 17 лютого 2015 р. за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Отже, ОСОБА_3 в судовому засіданні не оспорював фактичні обставини вчинення ним зазначених крадіжок.

Про те, що в судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою вину в цих злочинах, зазначається і в самій апеляційній скарзі ОСОБА_3 .

Згідно з матеріалами провадження, зокрема, з даними розписки ОСОБА_3 від 08 липня 2015 р. та даними фіксування судового засідання, під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин вчинення ОСОБА_3 злочинів, оскільки учасники судового провадження, в тому числі й обвинувачений, не оспорювали обставини вчинення названих злочинів. Даний факт не заперечується і в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Те ж саме стосується і дотримання судом вимог закону щодо необхідності роз`яснення ОСОБА_3 наслідків того, що у випадку судового розгляду в спрощеному порядку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити обставини вчинення зазначених в обвинувальному акті злочинів в апеляційному порядку. Ці роз`яснення суду і пояснення ОСОБА_3 відображені в засобах фіксування кримінального провадження, в тому числі й в розписці ОСОБА_3 , що не заперечується і в його апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394 КПК України судове рішення першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Проте, як убачається з апеляційної скарги, саме вказані в ч.2 ст.394 КПК України обставини і оспорює ОСОБА_3 в апеляційному порядку.

Згідно з ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно статті 394 КПК.

Виходячи з того, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 подано на вирок щодо нього виключно з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено в апеляційному порядку, необхідно відмовити обвинуваченому у відкритті апеляційного провадження за його скаргою на підставі ч.4 ст.399 КПК України.

Керуючись ч.4 ст.399 КПК України,

Постановив:

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року щодо ОСОБА_3 .

Надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з його апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена обвинуваченим ОСОБА_3 в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня отримання ним її копії.

Суддя ОСОБА_2