Справа № 478/2001/15-к Провадження № 1-кп/478/128/2015

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
23.12.2015 року Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді? ОСОБА_1 ,
при секретарі? ОСОБА_2 ,
прокурорів? ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника? ОСОБА_5 ,
обвинуваченого? ОСОБА_6 ,
09 листопада 2015 року приблизно о 19 год. 34 хв. ОСОБА_6 , відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі у Казанківській виправній колонії № 93 (Миколаївська область, Казанківський район, село Новоданилівка), знаходячись у приміщенні їдальні шляхом здійснення дзвінка зі свого мобільного телефону «Sony Ericsson T630», s/n? НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , сім картка «Київстар», абонентський номер НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на спецлінію «112» до чергової частини Головного управління Державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Миколаївський області, в ході якого повідомив про замінування та підготовку вибуху Одеського міжміського вокзалу.
В подальшому зазначену інформацію було передано для
перевірки до чергової частини Головного управління Державної служби
України з Надзвичайних ситуацій в Одеській області, співробітниками якого
спільно з представниками Приморського районного відділу УМВС України в
Одеській області перевірено Одеський міжміський вокзал за адресою: м. Одеса,
площа Привокзальна 1, та встановлено відсутність факту мінування об`єкту.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками.
На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про визнання винуватості, укладена 09 грудня 2015 року року між начальником відділу прокуратури Миколаївської області радником юстиції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до вимог ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Болградського районного суду Одеської області від 25.12.2014 року за ч.1 ст.15 ч.3 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному кримінальному правопорушенні.
Із запропонованими в угоді видом та мірою покарання ОСОБА_6 згоден.
Суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснив ОСОБА_6 наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та ОСОБА_6 обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для ОСОБА_6 наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої ст. 474 цього Кодексу .
Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у ОСОБА_6 чи цілком він розуміє:
1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу ;
3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
На що ОСОБА_6 підтвердив суду, що цілком зрозумів вищезазначене.
Відповідно з вимогами ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
ОСОБА_6 роз`яснено, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою може скасувати вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
ОСОБА_6 пояснив суду, що йому зрозумілі характер і суть обвинувачення і він визнає себе винним в скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України , він не заперечує проти затвердження зазначеної угоди, йому зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд прийшов до висновку, що можливо затвердити зазначену угоду та ухвалити вирок на підставі цієї угоди з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України , наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 472 КПК України , характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК та КК України .
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між начальником відділу прокуратури Миколаївської області радником юстиції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст. ст. 314, 374, 375, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ?
Затвердити угоду від 09.12.2015 року, укладену між начальником відділу прокуратури Миколаївської області радником юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два ) роки.
Відповідно до вимог ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Болградського районного суду Одеської області від 25.12.2014 року за ч.1 ст.15 ч.3 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки 6 ( шість ) місяців.
Речові докази які знаходиться в камері зберігання речових доказів Управління СБУ в Миколаївській області : мобільний телефон Sony Ericsson T630 s/n? НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім карткою Київстар тел. НОМЕР_3 конфіскувати в дохід держави, а диск DVD -R № MNS-12.11.15 - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя?