Справа №1490/6053/12 27.12.2012 27.12.2012 27.12.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 10/1490/407/12 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: апеляція на постанову Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
про порушення кримінальної справи
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Куценко О.В.

суддів Кателіна В.П., Олещук Т.Л.

за участю:

прокурора: Іванова А.О.

скаржника: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали за апеляцією прокурора відділу прокуратури Миколаївської області на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.12.2012 року, якою скасовано постанову слідчого СУ УМВС України в Миколаївській області від 12.11.2012 року про закриття кримінальної справи за фактом крадіжки майна СТОВ «Христофорівське» за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України у звязку з відсутністю складу злочину.

23.11.2012 року, ОСОБА_3 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою в якій просив скасувати постанову слідчого Усенко О.В. від 12.11.2012 року про закриття кримінальної справи, оскільки вважає, що дані, які містяться в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Свою скаргу ОСОБА_3 мотивував тим, що згідно висновків КРУ в Миколаївській області встановлено факт неправомірного отримання ОСОБА_4 корівника №009 та іншого майна згідно накладної №64 від 01.07.2004 року, що було підтверджено головним контролером-ревізором КРУ в Миколаївській області ОСОБА_5.

Задовольняючи скаргу Голови ліквідаційної комісії СТОВ «Христофоріфвське» ОСОБА_3, суд першої інстанції послався на вимоги ч. 4 ст. 236-6 КПК України (в ред. від 1960 року) тобто зазначив, що при розгляді скарги на постанову про закриття кримінальної справи, органами досудового слідства не були виконані вимоги ст.ст. 213, 214 цього Кодексу, що є підставою для скасування постанови слідчого і направлення справи прокурору для відновлення слідства або дізнання.

В апеляції прокурор відділу прокуратури Миколаївської області просить постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.11.2012 року скасувати, а матеріали направити на новий судовий розгляд. Апелянт зазначає, що згідно ч. 4 ст. 236-6 КПК України (1960 року), суддя, розглянувши скаргу на постанову про закриття кримінальної справи, приймає рішення залежно від того, чи були при закритті справи виконані вимоги ст.ст. 213, 214 КПК (1960 року).

Вважає, що постанова суду не містить будь-якого мотивування прийнятого рішення, а лише посилання суду на відповідні статті КПК (1960 року).

Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника ОСОБА_3, який просить постанову суду залишити без зміни, думку прокурора в підтримку доводів апеляції, обговоривши доводи апеляції та вивчивши матеріали справи, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 КПК України, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобовязаний вживати всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи.

Як свідчить постанова про закриття кримінальної справи від 12.11 2012 року, слідчий закриваючи провадження у справі, послався на вимоги ст. ст. 6 п.2, 130 КПК України тобто прийшов до висновку про відсутність в діянні складу злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України. Одночасно в мотивувальної частині постанови вказує про недоведеність участі ОСОБА_4 у вчинені злочину. Крім того, в резолютивної частині постанови слідчим зазначено про закриття справи по факту викрадання майна СТОВ «Христофоріфвське», а не відносно ОСОБА_4, що фактично було посилання на дві різні правові підстави її закриття.

При таких обставинах, недоведеність участі ОСОБА_4 у вчинені злочину, як підстава для закриття справи рівноцінна за правовим наслідком закриттю справи з інших реабілітуючих підстав. Закриваючи провадження у справі з таких підстав, залишає злочин нерозкритим, а тому слідчий зобовязаний вжити заходів для встановлення осіб, які його вчинили, що не було зроблено.

Крім того суд вірно прийшов до висновку, що під час проведення досудового слідства не було усунуті протиріччя комісійного затвердження переліку майна з додатком №9, що підтверджується протоколом загальних зборів від 12.04.2001 року та переліком майна пайового фонду (додаток №1); не було взято до уваги твердження скаржника про час, коли був розібраний корівник № 009 ОСОБА_4., а також те, що слідчим не дано оцінку актам КРУ у Миколаївській області від 14.05.2010 року та 12.09.2011 року.

У звязку з викладеним колегія суддів вважає, що дане рішення суду першої інстанції є правильним і обґрунтованим, а доводи апеляції являються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 365-366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора відділу прокуратури Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2012 року без зміни.

Головуючий:

Судді: