Справа № 742/3484/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/943/2015
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 13 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001371, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області:

- 22 січня 2007 за ст.ст.121 ч.2, 152 ч.3, 70 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 10 липня 2015 за ст.ст. 185 ч.2, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим терміном на 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 вересня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2015 року та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено повністю та ухвалено стягнути на його користь з ОСОБА_8 11 515,90 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з вироком суду ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, просить пом`якшити призначене судом покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Суд першої інстанції встановив, що 12 серпня 2015 близько 10 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , повторно, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, підійшов до ОСОБА_9 і наніс йому ногою два удари в живіт, після чого з шиї шляхом ривка відкрито викрав: ланцюжок виготовлений із золота 585 проби, вагою 9,76 грам, вартістю 8808,40 грн.; хрестик, виготовлений із золота 585 проби, вагою 3 грами, вартістю 2707,50 грн. Після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши матеріальної шкоди потерпілому на суму 11515,90 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який висловився на підтримання поданої його підзахисним апеляційної скарги, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції справа була розглянута у відповідності з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, тому вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини та повноти зібраних та досліджених доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, апеляційним судом не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, раніше неодноразово судимого за корисливі злочини, негативно характеризується за місцем проживання, його молодий вік. Прийняв до уваги обставини, які пом`якшують покарання сприяння розкриттю злочину, щире каяття та обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, передбаченого санкцією частини статті, інкримінованої ОСОБА_8 , відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання вірно призначено у відповідності до ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначив шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, не відбутої частини покарання за вироком Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 10 липня 2015 року.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4