Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
Справа № 1-345 / 2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

гооловуючого судді Коваленка А.В.,

при секретарі Гапоненко Л.М.,

за участю прокурора АнтоненкоЮ.В.

участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки кримінальну справу по обвинуваченню: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель вулиця Київська. Будинок 89, м.Прилуки Чернігівської області,українець, громадянин України, неодружений, навчається в Прилуцькому професійно-технічному ліцеї, раніше не судимий в скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст.185 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2010 року, ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи на території ДНЗ №10 в м. Прилуки, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку мобільного телефона марки «Nокіа 6233» » з сім-картою оператора «UМС», яка на той час знаходилася в мобільному телефоні, вартість яких з урахуванням відсотку зношування, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № ГПС-1 12 від 20.08.2010 року становить 722 гривні 40 копійок та 25 гривень, всього на загальну суму 747 гривень 40 копійок, що належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, спричинивши останньому моральну та матеріальну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні підсудний свою вину визнав повністю, щиро розкаявсята пояснив суду, що влітку 2010 року, точної дати згадати не може, прийшов на територію дитсадка по вул. Низова в м Прилуки. На території дитсадка за будівлею розташований павільйон, де на той час знаходилися ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, Іра, хлопець на прізвисько «Сем» та інші невідомі останньому особи. На дивані лежав мобільний телефон , який він поклав в карман. Посидівши з цими людьми деякий час, останній пішов в напрямку до виходу з дитсадка до магазину №5 де під магазином випив одну пляшку пива.

Потім продав даний телефон хлопцю, якого він знав , але прізвища його не памятає, за 300 грн. В скоєному щиро розкаюється, збитки відшкодував потерпілому в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_3 повідомив суду , що претензій до підсудного немає, збитки йому повністю відшкодовано і просить його суворо не карати та зазначив, що 22.06.2010 року, близько 16 години, потерпілий разом зі своїми друзями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та іншими, знаходився на території дитсадка № 10 по вул.Низова в м. Прилуки. Вони перебували в павільйоні, який розташований за будівлею дитсадка. В даному павільйоні стояв диван, а саме його частина, на якій можна сидіти. Через деякий час, близько 18 години, до їхньої компанії приєднався ОСОБА_2, який цього року закінчив ЗОНІ №2 в. Прилуки. На той час, коли до них прийшов ОСОБА_2 потерпілий сидів на дивані разом з ОСОБА_5, а між ними на дивані знаходився мобільний телефон останнього марки «Nокіа-6233» чорного кольору, на задній кришці телефону знизу був присутній напис «Рошен», в телефоні на той момент знаходилась сім-карта оператора «МТС. Зразу ж після того як пішов ОСОБА_2, потерпілий виявив відсутність свого мобільного телефона. Вони почали шукати телефон на території павільйону, дзвонити на номер, але телефон вже був відключений.. Через декілька днів після даної події, поблизу магазину «Продукти» по вул. 8-го Березня потерпілий з друзями зустріли ОСОБА_2. В ході розмови ОСОБА_2 повідомив, що це він викрав телефон, та що він поверне за нього кошти.

Враховуючи, що учасники судового розгляду не заперечували, суд, відповідно до ч.З ст.299 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в тому числі і підсудним.

Крім визнання своєї вини підсудним, його винуватість підтверджується наявними в справі доказами, які не оспорюються підсудним, узгоджуються між собою і дають можливість суду зробити висновок про доведеність вини підсудного в повному обємі.

Наведений обєм доказів, суд визнає достатнім, самі докази допустимими , в звязку з чим, вважає за можливе покласти їх в основу постановляємого обвинувального вироку відносно ОСОБА_2

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії підсудного належить кваліфікувати за ч.І ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання відносно підсудного, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.

Судом, відповідно до ст.66 КК України, прийняті до уваги обставини, які помякшують відповідальність підсудному : щире каяття, добровільне відшкодування збитку.

Обставини, які обтяжують покарання підсудному судом , відповідно до ст.67 КК України визнано : вчинення злочину щодо малолітнього.

При обранні міри покарання, суд також враховує, що підсудний раніше не судимий , характеризується за місцем проживання посередньо, збитки завдані злочином, відшкодував в повному обсязі, щиро розкаявся, зважаючи на його скрутне матеріальне становище і вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.299, 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.І ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Міру запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом п'ятнадцяти діб з момент) його оголошення.

Суддя Коваленко А.В.