УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_25
суддів: при секретаріОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28
за участю прокурора ОСОБА_29
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 29 вересня 2015 року кримінальне провадження № 0000052 щодо ОСОБА_6,

встановила:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від

18 листопада 2013 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого

засуджено за:

- за ч. 2 ст. 191 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків у банківських та фінансових установах строком на 2 роки,

- за ч. 3 ст. 191 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків у банківських та фінансових установах строком на 3 роки,

- за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України на 2 роки позбавлення волі,

- за ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 358 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків у банківських та фінансових установах строком на 3 роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком стягнуто з засудженого судові витрати, вирішено долю речових доказів, цивільний позов ТОВ «ОТП Кредит» залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 порушують питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, обіймаючи посаду головного фахівця з розвитку мережі продажів Вінницького кредитно-контрольного офісу управління мережі продажів ТОВ «ОТП Кредит», у період з 23 грудня 2011 року до 21 січня 2012 року, зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи підпорядкованість йому спеціаліста з кредитування Вінницького кредитно-контрольного офісу управління мережі продажів ОСОБА_9, яка не була службовою особою (щодо якої кримінальне провадження закрито на підставі ст. 48 КК України у зв'язку із зміною обстановки), підбурив її шляхом надання завідомо незаконної вказівки до оформлення завідомо підроблених договорів про надання споживчого кредиту з використанням наявних у офісі копій паспортів і ідентифікаційних кодів на ім'я ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, а також підбурив до використання нею завідомо підроблених документів шляхом внесення цих договорів до бази даних ТОВ «ОТП Кредит».

Діючи з корисливих мотивів ОСОБА_6 у приватних підприємців ОСОБА_16 та ОСОБА_17, з якими ТОВ «ОТП Кредит» були укладені договори про співробітництво, отримував рахунки на оплату товару, який останні продавали особам, які позичали гроші на покупку у ТОВ «ОТП Кредит», а потім повідомляв ОСОБА_16 та ОСОБА_17, що особи-позичальники, яким були надані кредити на придбання товарів у їх магазині, відмовилися від отримання товарів та переконував цих приватних підприємців повернути перераховані ТОВ «ОТП Кредит» кошти по договорах готівкою безпосередньо йому як представнику товариства, з метою ніби-то економії часу при безготівковому поверненні коштів.

Використовуючи зазначену схему ОСОБА_6 незаконно отримав від приватних підприємців ОСОБА_16 та ОСОБА_17 перераховані банком магазину кошти за підробленими договорами про надання споживчих кредитів ОСОБА_10 на суму 17200 грн., ОСОБА_11 - 20 250 грн., ОСОБА_12 - 19079 грн. 96 коп., ОСОБА_13 - 20200 грн., ОСОБА_14 - 17820 грн. 17 коп. та 11429 грн. 66 коп., які шляхом зловживання службовим становищем, в касу товариства не вніс, заволодівши чужим майном, в тому числі повторно.

Обгрунтовуючи прохання про скасування судових рішень, захисники посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення кримінального процесуального закону.

Зазначають, що висновки суду не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, не зазначено чому при наявності суперечливих доказів суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Крім того, вказують, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції були порушені процесуальні права учасників процесу, зокрема в судовому засіданні були відсутні потерпілий та його представник. Також, в порушення вимог ст. 439 КПК України, апеляційний суд не виконав вказівки касаційного суду, який своєю ухвалою від 16 жовтня 2014 скасував рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який не підтримав доводи касаційної скарги та просив судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду у касаційному порядку відповідно до вимог ч. 1 ст.438 КПК України не підлягають, а неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, чим, у тому числі, обґрунтовується касаційна скарга захисників в цьому провадженні, самі по собі є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку згідно ст.409 КПК України.

Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Свій висновок суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв'язаними для ухвалення обвинувального вироку. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Такі висновки відповідають наведеним у вироку показанням: представника потерпілого ОСОБА_19, про те, що ОСОБА_6 відповідно до доручення від 20.06.2011 року був уповноваженим представником ТОВ «ОТП Кредит» та виконував функції службової особи цього товариства; свідків ОСОБА_20, ОСОБА_16, про те, що на прохання ОСОБА_6 без присутності покупців вони виписували рахунок-фактури для придбання у кредит зазначеними у вироку покупцями побутової техніки, а після надходження коштів до магазину, де вони працювали, ОСОБА_6 особисто мотивуючи відмовою покупців купляти у них товар, забирав перераховані кошти; свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, які підтвердили факт передачі грошей по кредитним договорам; свідка ОСОБА_9 про те, що її керівником під час роботи у зазначеному вище товаристві був ОСОБА_6, який давав вказівки на оформлення фіктивних кредитів щодо осіб, зазначених у вироку; свідків ОСОБА_23, ОСОБА_13, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_15, які заперечили знайомство та укладання з ОСОБА_6 кредитних договорів на споживче кредитування; а також матеріалам провадження: наказом про призначення на посаду та дорученням від 20.06.2011 року, а також посадовою інструкцією, з яких вбачається, що ОСОБА_6, працюючи у зазначеному товаристві, виконував функції службової особи; договорами про співробітництво між товариством та приватними підприємцями ОСОБА_16 та ОСОБА_20; кредитними справами, довідками, висновками експерта по кредитним справам щодо осіб, зазначених у вироку; та іншими, наведеними у вироку доказами.

Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а також не спростовані у касаційній скарзі, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував дії за зазначеним у вироку кримінальним законом. При цьому суд обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи засудженого про невизнання вини, що він не є службовою особою, що коштів у приватних підприємців ОСОБА_20 та ОСОБА_16 не брав, що з боку свідка ОСОБА_9 мав місце наклеп.

Крім того, доводи, аналогічні доводам касаційної скарги, щодо порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, були наведені в апеляційній скарзі захисників, вони перевірялися судом апеляційної інстанції шляхом проведення судового слідства за результатами якого були визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Отже, підстав вважати ОСОБА_6 необґрунтовано засудженим, колегія суддів не вбачає.

Неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З матеріалів провадження слідує, що представник потерпілого належним чином повідомлявся про розгляд справи апеляційним судом, але будь-яких заяв з цього приводу суду не подавав. Отже, перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку за відсутності потерпілого чи його представника, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК, можливий, а тому, за викладених обставин це не є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Призначене судом покарання ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст. 65, 75 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і вимог ст.439 КПК, чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягли за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень, у справі не встановлено, колегія суддів, керуючись статтями 434, 436, 438 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від

18 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу захисників - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_27