Справа №579/1513/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/82/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000381 від 04 червня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Новотроїцьке Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого Кролевецьким районним судом Сумської області:

1) 22 травня 2008 року за ч.3 ст.185, ст. 304 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 2) 09 вересня 2008 року за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; звільненого 20 вересня 2011 року на невідбутий строк відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.09.2011 року на підставі п.а ст.3 Закону України від 08.07.2011 року"Про амністію у 2011 році", -

визнаного винним за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців; за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточно визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати у сумі 492 грн. за проведення товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він будучи судимим за таємне викрадення чужого майна, 03 червня 2015 року близько третьої години, діючи повторно, проник в господарство ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де з дворового покриття шляхом демонтажу викрав чотири чавунні тротуарні плити розміром 28 х 23,5 см кожна, які виніс з господарства потерпілої, спричинивши тим самим останній матеріальну шкоду на суму 592грн.

Крім того, 04 червня 2015 року, близько третьої години ОСОБА_7 повторно, таємно проник в господарство ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , звідки, шляхом демонтажу шести чавунних плит вартістю 888 грн., намагався винести вказані речі з господарства через присадибну ділянку, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки до місця події на виклик потерпілої прибув наряд міліції.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник, не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням через його незаконність та необґрунтованість, порушують питання про скасування вироку суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження з ухваленням нового вироку, за яким випрадати обвинуваченого на підставі вимог ст. 284 КПК України за недоведеністю вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. За змістом доводів апелянтів, судом не враховано показань останнього з приводу невизнання ним вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, висновки суду, як стверджує сторона захисту, згідно оскаржуваного вироку суду, побудовані виключно за показаннях потерпілої ОСОБА_10 , яка є жінкою похилого віку і не могла роздивитися винного, та свідка ОСОБА_11 , з якими у останнього склалались неприязні відносини внаслідок життєвих обставин, та які, внаслідок наведеного, обмовляють його у вказаних злочинах, зауважує, що викрадені 03.06.2015 року чотири чавунні тротуарні плити при досудовому розслідуванні виявлені не були, проте суд дійшов висновку про їх розпорядження обвинуваченим на власний розсуд.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого і захисника потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що не погоджується з апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданої апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 , який вважав, що апеляційна скарга обвинуваченого та захисника не підлягає задоволенню, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Дії обвинуваченого, на думку колегії суддів, правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що його вина в інкримінованих кримінальних правопорушеннях є недоведеною, а вирок ґрунтується на припущеннях, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими у провадженні доказами.

Так, суд обґрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засідання показала, що 03 червня 2015 року близько 3-ї години ночі вона чітко бачила, що саме ОСОБА_7 був у неї в господарстві та вчинив крадіжку чотирьох тротуарних плит, вона намагалася зателефонувати з цього приводу в міліцію, однак не змогла одразу скористатися мобільним телефоном, разом з тим, наступної ночі приблизно о 3-й годині вона знову на своєму подвір`ї побачила ОСОБА_7 , який знову вчиняв крадіжку плит з господарства останньої, у зв`язку з чим вона одразу зателефонувала в міліцію, коли прибули працівники міліції, то вона побачила, що ОСОБА_7 побіг через город, як і напередодні, вийшовши до працівників міліції, вона виявила, що біля літньої кухні зникло декілька чавунних плит, один з працівників міліції пішов в напрямку руху ОСОБА_7 , повернувшись, знайшов в городі чорну сумку з плитами в кількості 6 штук, показання свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що 03 і 04 червня 2015 року вона була в Києві, вночі 3.06.2015р. їй зателефонувала мати та повідомила, що ОСОБА_7 викрадає плити, на що вона їй відповіла, щоб зателефонувала в міліцію, однак вона не змогла зателефонувати, не маючи достатніх навичок в користуванні мобільним телефоном, наступної ночі мати знову зателефонувала їй, повідомивши, що саме ОСОБА_7 перебуває в господарстві, на що вона їй сказала, щоб негайно зателефонувала в міліцію, що мати і зробила, при цьому зі слів матері їй відомо, що при появі світла фар ОСОБА_7 втік, показання свідка ОСОБА_12 , оперативного чергового Кролевецького РВ УМВС, зі змісту яких вбачається, що 04 червня 2015 року о 03 годині зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що в її господарстві по АДРЕСА_2 знаходиться ОСОБА_7 , який хоче щось вкрасти, при цьому за вказаною адресою було направлено групу швидкого реагування, показання свідка ОСОБА_13 , зі змісту яких вбачається, що вночі 04.06.2015 року після телефонного дзвінка ОСОБА_9 , за вказівкою чергового по РВ ОСОБА_12 він виїздив у групі швидкого реагування на АДРЕСА_2 коли він пішов у вказаному потерпілою напрямку, куди побіг ОСОБА_7 , то виявив свіжі сліди, оскільки була велика роса, при цьому в насадженнях полуниці виявив чорну сумку, в якій було 4 чавунні плити і дві такі ж плити лежали поруч, окрім того він пересвідчився, що з вікна потерпіла дійсно могла бачити, що відбувається в дворі господарства.

Також, вина ОСОБА_7 підтверджується й іншими матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_9 від 03.06.2015 року до Кролевецького РВ УМВС, в якій остання безпосередньо зазначила, що саме ОСОБА_7 викрав з її господарства 4 чавунні плити (т.2, а.с.5), рапортом оперативного чергового ОСОБА_12 про прийняття повідомлення від ОСОБА_9 , зі змісту якого вбачається, що 04 червня 2015 року потерпіла в телефонному режимі о 3-й годині повідомила в чергову частину про перебування в її господарстві саме ОСОБА_7 , який намагається вчинити крадіжку (т.2. а.с.13), протоколом огляду місця події від 04 червня 2015 року, згідно якого при огляді в якості місця події господарства ОСОБА_9 встановлено відсутність огорожі зі сторони городу, а також сліди від вийнятих з дворового покриття предметів (т.2, а.с.19-25), протоколом пред`явлення речей для впізнання від 28.07.2015 року, згідно якого при пред`явленні речей для впізнання ОСОБА_11 вказала на сумку чорного кольору в якій були тротуарні плити, як на таку, що належить ОСОБА_7 (т.2. а.с.56-57), протоколом слідчого експерименту від 16 червня 2015 року, за змістом якого визначена вага плити тротуарної (т.2, а.с.39-40), довідками про вартість виливки тротуарної плити в ТОВ "АрмаПром" (т.2, а.с.41,42), висновком товарознавчої експертизи №737 від 30 червня 2015 року, відповідно до якого вартість однієї чавунної тротуарної плити складає 148 грн. (т.2, а.с.46-48).

Покази потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , на думку колегії суддів, є логічними, послідовними, підтвердились в суді, узгоджуються із зазначеними вище доказами та не викликають сумнівів у їх правдивості.

Таким чином, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , заявою потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, рапортом оперативного чергового, протоколом огляду місця події, протоколом пред`явлення речей для впізнання, протоколом слідчого експерименту, висновком товарознавчої експертизи, які суд першої інстанції ретельно дослідив та оцінив з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого і захисника про те, що судом не враховано показань обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу невизнання ним вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд у вироку навівши покази обвинуваченого про те, що він крадіжки не вчиняв, дав детальний аналіз всім доводам ОСОБА_7 і у вироку обґрунтовано зазначив, що ці доводи спростовуються показаннями потерпілої про те, що вона особисто бачила, як ОСОБА_7 вчиняв крадіжки в її господарстві 03.06.2015 року, 04.06.2015 року, викликала працівників міліції, і ці покази в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Суд першої інстанції вірно визнав показання обвинуваченого щодо непричетності до інкримінованих йому злочинів, як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення.

Також, є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що вирок побудований на показаннях потерпілої ОСОБА_10 , яка є жінкою похилого віку і не могла роздивитися винного та показаннях свідка ОСОБА_11 , з якими у нього склались неприязні відносини і вони обмовляють його у вчиненні злочинів.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що сам факт можливості спостереження потерпілою за діями обвинуваченого підтверджується протоколом огляду місця події, де зафіксовано місце вчинення крадіжок; об`єктивними даними, зокрема наявністю місячного освітлення двору, сприятливі погодні умови та показаннями свідка ОСОБА_13 , який через 5 хвилин після повідомлення про злочин, вже був в господарстві потерпілої і без додаткового освітлення виявив сліди руху з двору на город, виявив сумку з плитами, окрім того він особисто впевнився з місця, де перебувала потерпіла про можливість виявити обвинуваченого в її господарстві.

Цілком вірно суд першої інстанції спростував і доводи обвинуваченого про те, що потерпіла і свідок ОСОБА_11 обмовляють його у вчиненні злочинів, оскільки свідок на час вчинення злочинів перебувала в м. Києві, сама потерпіла і свідок заперечують вказані доводи, показання потерпілої про вчинення злочинів ОСОБА_7 підтверджуються показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо прийняття повідомлення про вчинення злочину саме ОСОБА_7 , прибуття на місце пригоди через 5 хвилин, виявлення ознак крадіжки, слідів та викраденого майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно дійшов висновку про викрадення ним чотирьох плит і розпорядження ними, оскільки ці плити виявлені не були, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки факт викрадення 03.06.2015 року чотирьох плит саме ОСОБА_7 підтверджується показами потерпілої ОСОБА_9 , ставити під сумнів, які немає підстав. Проведеними розшуковими заходами місце знаходження викрадених чотирьох плит встановити не вдалось(т.2 а.с.62). А оскільки про вчинений злочин було повідомлено працівникам міліції значно пізніше, то ОСОБА_7 мав реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Покарання, яке суд призначив обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, а саме з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, які згідно вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, його стану здоров`я, обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, тому колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Призначене покарання ОСОБА_7 колегія суддів знаходить таким, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За вищезазначених обставин, ухвалений щодо ОСОБА_7 вирок у даному кримінальному провадженні є законним і обґрунтованим, а тому зміні чи скасуванню за поданою обвинуваченим і захисником апеляційною скаргою не підлягає.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 12 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_7 , визнаного винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого і захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.