МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" жовтня 2015 р. Справа № 370/766/14-к

Макарівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

при розгляді у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області кримінального провадження №0000878 від 23.08.2013 року, за яким обвинувачується

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Коростишів Житомирської обл., українки, громадянка України, з середньою освітою, вдова, тимчасово не працююча, раніше не судима, таку, що не має державних нагород, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.08.2013 року, близько 10.00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні Макарівського районного суду Київської області за адресою: смт. Макарів, вул. Фрунзе, 35 Київської обл., отримала для ознайомлення цивільну справу №2-115/11 за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи Копилівська сільська рада Макарівського району Київської області, комунальне підприємство «Макарівське бюро технічної інвентаризації» про виділ 1/6 частки домоволодіння належній неповнолітній дочці ОСОБА_5 в натурі, про об`єднання 1/2 частки позивача та 1/6 частки неповнолітньої дочки як співвласників домоволодіння на праві спільної часткової власності в єдину спільну сумісну власність (2/3 частки) та розподіл домоволодіння на 2/3 та 1/3 частки (виділ 2/3 частки в натурі), про визначення порядку користування приміщення домоволодіння, діючи з прямим умислом, привласнила офіційні документи в особистих інтересах, забравши з приміщення Макарівського районного суду цивільну справу №2-115/11, після чого зникла з нею в невідомому напрямку.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила привласнення офіційних документів в особистих інтересах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 подала суду клопотання про звільнення її від покарання на підставі акту амністії.

В судовому засіданні прокурор не заперечила про звільнення обвинуваченої від покарання на підставі акту амністії

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини у скоєному правопорушенні, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження зібраних по справі доказів за згодою учасників процесу було обмежене допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що характеризують її особу.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винність підсудної ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, і її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційних документів в особистих інтересах.

При призначенні покарання підсудній суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу підсудної, пом`якшуючі та обтяжуючі її покарання обставини.

ОСОБА_4 , раніше не судима, вдова, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонер.

Обставин, що обтяжують його відповідальність не встановлено.

Пом`якшуючою його покарання обставиною є щире каяття у вчиненому.

На підставі викладеного суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 , слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу.

Разом із тим, відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно ст. 1 Закону України «Про аміністю у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 , має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи що підтверджується посвідченням громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року серії НОМЕР_1 від 15.06.1994 року .
Як передбачено ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 цього ж Закону особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

До переліку осіб, встановленого ст. 8 цього Закону, на яких амністія не поширюється, ОСОБА_4 , не відноситься.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_4 , слід звільнити від покарання.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
Визнати винною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 357 ч. 1 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу розміром двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання на підставі ст. 85 КК України, п. е ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1