АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/758/15-к
Номер провадження: 11кп/791/ 695/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: за участю прокурора: ОСОБА_5 ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

адвоката : ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, громадянин України, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, раніше не засуджений, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально- виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання змінено на тримання під вартою, взято ОСОБА_7 під варту із залу суду.

Вирішено питання про судові витрати, речові докази.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 08.11.2014, близько 21 год. 50 хв., на автодорозі Т-2216 "Гола Пристань - Залізний Порт", зі сторони селища Залізний Порт у напрямку міста Гола Пристань, знаходячись в районі 25-го кілометра автодороги, поблизу села Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1.(а) Правил дорожнього руху,а також в порушення вимог п.2.3 (а), п.2.3 (б), п.31.1., п.31.4.1 (а) і п.31.4.1 (в) Правил дорожнього руху, керуючи технічно несправним автомобілем "ИЖ 412ИЭ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , із зміненою конструкцією гальмової системи, у темну пору доби, без включених фар ближнього (дальнього) світла, чим порушив вимоги п. 19.1 (а) Правил дорожнього руху України, порушуючи вимоги п. 1.5; п. 13.1 та п. 13.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки яка склалася, під час зустрічного роз`їзду з автомобілем "ВАЗ-21013", реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримав безпечного інтервалу чим створив небезпеку для дорожнього руху, не впорався з керуванням автомобіля, в наслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем "ВАЗ-21013", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, наступили такі наслідки: водій автомобіля "ВАЗ-21013" ОСОБА_12 та пасажир цього автомобіля ОСОБА_13 від отриманих травм загинули на місці пригоди; пасажирам автомобіля "ВАЗ-21013" ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , пасажиру автомобіля "ИЖ 412ИЭ", ОСОБА_15 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя; пасажирам автомобіля "ВАЗ-21013" ОСОБА_16 , ОСОБА_17 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначення покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ,ухвалити новий вирок, яким за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі та в мотивувальній частині вироку зазначити підстави за яких судом не може бути застосовано обов"язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом. Вказує, що законні підстави для призначення менш суворого покарання відсутні. Вважає, що судом в достатній мірі не враховано особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, тяжкість вчиненого злочину, наслідки, завдані злочином, те, що збитки повністю не відшкодовані.

В доповненнях до апеляційної скарги, поданих до суду апеляційної інстанції 07 серпня 2015 року, прокурор посилається на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого та просить ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч 3 ст. 286 КК як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тяжкі тілесні ушкодження, а також загибель кількох осіб .

З огляду на положення ч 4 ст. 403 КПК України доповнення до апеляційної скарги прокурора , в яких ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, подані після закінчення строку на апеляційне оскарження, а тому колегією суддів зазначені в доповненнях до апеляційної скарги доводи не перевіряються.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора, думку потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які вважали призначену судом першої інстанції міру покарання достатньою для виправлення обвинуваченого, пояснення потерпілої ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційні вимоги прокурора, пояснивши, що наполягає на посиленні призначеної міри покарання через недотримання обвинуваченим обіцянки відшкодування шкоди, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтований заначеними у вироку доказами і в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом в межах пред"явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність міри призначеного покарання тяжкості кримінального злочину та особі обвинуваченого внаслідок м"якості , то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Вбачається, що призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення яке є тяжким, наслідки , що настали , кількість потерпілих від дорожньо-транспортної пригоди, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо , раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР , перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, визнав вину у скоєні правопорушення, розкаявся. Також суд врахував, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 на обліках в наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, громадський порядок не порушує , має постійне місце проживання та реєстрації, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_20 , в якому виховується троє дітей малолітніх дітей, батьком одного з яких є обвинувачений ( т 1 а.п.62-76) .

Врахувавши конкретні обставини провадження та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства , призначив покарання у виді позбавлення волі на строк, що перевищує мінімальну межу санкції ч. 3 ст. 286 КК і належним чином вмотивував такий висновок.

Як вбачається із технічного запису судового засідання потерпілі в суді першої інстанції не наполягали на призначенні обвинуваченому максимального строку покарання, визначеного санкцією статті кримінального закону , за якою кваліфіковані його дії .

З огляду на викладене, призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим через його м"якість , як про те зазначає в апеляційній скарзі прокурор, не вбачається.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не набував права керувати транспортними засобами, за що притягувався до адміністративної відповідальності, а тому суд першої інстанції підставно не призначив обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що такий висновок суд першої інстанції не мотивував належним чином, не можуть бути визнані підставою для скасування вироку як про те, просить прокурор.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 вірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, як і б стали безумовною підставою для скасування вироку не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 , 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: ( три підписи)

копія вірна, суддя ОСОБА_2