Справа № 609/64/16-к
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" лютого 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ кримінальне провадження № 000001, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 січня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Горлівка Микитівського району Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середнь спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 проживає поблизу домогосподарства ОСОБА_5 , яке знаходиться за адресою с. Онишківці, Шумського району Тернопільської області та товаришує із її сином ОСОБА_6 , у зв`язку із цим він неодноразово перебував на території вказаного господарства.

25 грудня 2015 року близько 09.00 год. у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на вчинення крадіжки майна, яке він раніше бачив у підсобному приміщенні потерпілої, коли перебував на території її господарства.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, цього ж дня близько 09.00 год., ОСОБА_3 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, прийшов на територію господарства ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: с.Онишківці Шумського району та проникши у підсобне приміщення, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, таємно, з корисливих мотивів, викрав шість мішків із зерном пшениці загальною масою 300 кг, вартістю 990 гривень, та чотири мішки із зерном вівса загальною масою 140 кг, вартістю 476 гривень, які поскладав на підводу та залишив місце скоєння злочину, маючи таким чином можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1466 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у приміщення.

Обвинувачений вину у кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що дійсно маючи вільний доступ до господарства ОСОБА_5 вчинив крадіжку зерна з підсобного приміщення, яке в подальшому реалізував, а кошти витратив на власні потреби.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що не має жодних претензій до обвинуваченого, оскільки їй повністю відшкодовані завдані збитки та просить суд суворо не карати останнього.

Приймаючи до уваги повне визнання вини обвинуваченим та з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, судом ухвалене рішення про недоцільність дослідження інших доказів кримінального провадження, попередньо роз`яснивши учасникам положення ст. 349 КПК України, які погодилися з подальшим розглядом справи за правилами, передбаченими згаданою статтею.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.ст. 65,66,67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, активно сприяв встановленню істини по справі, відшкодував завдані збитки, потерпіла просить суд проявити гуманність та суворо не карати обвинуваченого, позитивно характеризується по місцю проживання як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання в діях обвинуваченого судом не вбачається.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України доведена повністю.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції від суспільства, а тому, обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції вміненої статті, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України. Суд також вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмеження, передбачені п.2,3 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_3 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 371,373,374,376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням на строк 1 ( один ) рік шість місяців.

На підставі п.2,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекція про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази: кінь та кінну підводу, які передані на зберігання ОСОБА_8 залишити останній.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів через Шумський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1