Номер провадження: 11-кп/785/1584/15
Номер справи місцевого суду: 496/2872/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту для усунення виявлених недоліків по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

встановив:
До Біляївського районного суду Одеської області для розгляду по суті з Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000929, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.05.2013 року, відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2015 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 КК України вже повертався прокурору для усунення недоліків. При цьому, слідчий в порушення вимог КПК України щодо заборони проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акту, змінив текст обвинувального акту.

Крім того, суд зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, а саме, містить недостовірні дані щодо заходів забезпечення кримінального провадження (не зазначено про скасування запобіжного заходу апеляційним судом Одеської області 23.04.2015); не зазначено час проведення процесуальних дій, вказаних в розділі 1 реєстру під №1-6, 15, 36-39, 41; не містить відомостей про санкцію прокурора по прийнятим процесуальним рішенням в ході досудового розслідування; не містить інформації про повернення обвинувального акту прокурору 10.07.2015 та складення нового обвинувального акту, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження. Також, суд зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, так як в ньому не наведено конкретних даних про те, в чому саме полягав умисел та мотив дій ОСОБА_7 , не зазначено роль ОСОБА_7 в інкримінуємому йому злочині, що свідчить про неконкретне обвинувачення та порушення права підозрюваного на захист.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції. Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки в обвинувальному акті викладені в повному обсязі фактичні обставини кримінального правопорушення, які орган досудового розслідування вважає встановленими, та правову кваліфікацію дій обвинуваченого із посиланням на положення частини і статті закону України про кримінальну відповідальність із вказівкою на кваліфікуючі ознаки. Також, після повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту відносно ОСОБА_11 , слідчим жодної слідчої (розшукової) дії, не зазначеної в попередній ухвалі суду про повернення обвинувального акту, не було проведено. Крім цього, прокурор зазначає, що реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до вимог КПК України, із зазначенням усіх проведених процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень, а також те, що КПК України не передбачено підстави для повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту у разі невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам цього Кодексу.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу залишити без змін. Зазначає, що ухвалою від 10.07.2015 Біляївським районним судом Одеської області за клопотанням прокурора обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали суду.

Однак, слідчим в порушення вимог КПК України, змінено текст обвинувального акту, та замість вказівки на те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, зазначено, що останній обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Також, зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування та сам обвинувальний акт не відповідають вимогам КПК України. Так, в обвинувальному акті не конкретизовано обвинувачення, чим порушено права ОСОБА_7 на захист.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; виступ прокурора, який в повному обсязі підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу суду без зміни; думку представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу суду, оскільки вважає її незаконною та надуманою і призначити новий судовий розгляд обвинувального акту; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так в обвинувальному акті не міститься викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Також обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише анкетні данні обвинуваченого, зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється і правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Крім того, обвинувальний акт, як офіційний документ, повинен відповідати низці ознак:
-документ повинен містити певну інформацію (відомості, дані щодо);
-ця інформація повинна бути зафіксована у тій чи іншій формі (письмовій, цифровій, знаковій);
-мати певні реквізити (бланк, печатку, штамп, голограму), які передбачені законом чи іншим нормативним актом;
-інформація повинна бути зафіксована на відповідному матеріальному носії (папері, дискеті) з метою її наступного зберігання, використання або розповсюдження;
-документ повинен бути складений, засвідчений, виданий чи розповсюджений в інший спосіб службовою особою від імені державних органів, органів місцевого самоврядування, громадських організацій та об`єднань.
Всупереч викладеним положенням, у повернутому прокурору обвинувальному акті відсутній відбиток печатки.
Відповідно до вимог ст.291 ч.1 КПК України, обвинувальний акт затверджується прокурором.
Між тим, підпис прокурора, за відсутності печатки прокуратури, є неналежним затвердженням обвинувального акту і такий акт не може бути визнаний офіційним документом, який підлягає розгляду судом.
Разом з цим, такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому обвинувачений ОСОБА_7 за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджали судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 .

Крім того, заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України.

Положеннями ч. 1 ст. 109 та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України регламентовано, що до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 109 КПК України повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Зазначений перелік відомостей є вичерпним, та розширеному, або вільному тлумаченню не підлягає.

За наведених вище обставин, апеляційний суд вважає необхідним відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не ставлять під сумнів висновків районного суду, тому що в ухвалі зазначені конкретні недоліки, що містяться в обвинувальному акті та реєстрі, з посиланнями на відповідні норми закону.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною, та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4