Справа № 353/1172/15-к
Провадження № 1-кп/353/84/15
В И Р О К
17 грудня 2015 року м.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.
ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2015 року за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 місяця 16 днів арешту, яке він не відбув, тобто маючи не зняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став, а повторно вчинив умисне корисливе правопорушення.
Так, обвинувачений 16.11.2015 р., приблизно о 06 год. 10 хв., прийшов до будинку своєї сусідки ОСОБА_5 , що проживає у АДРЕСА_1 та попросив останню дати йому мобільний телефон, щоб зателефонувати батькові. ОСОБА_5 , надавши телефон, попросила ОСОБА_4 після закінчення розмови залишити його на столі у приміщенні кухні. ОСОБА_4 , закінчивши розмову, зайшов у приміщення кухні, проте телефон не залишив на столі, а користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи довести їх до кінця, таємно викрав: мобільний телефон марки «Алкатель» модель 5038 Д, СЕ 1588, ІМЕІ № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , б/в, вартістю 1000 гривень, одну СІМ карту мобільного оператора «Київстар», б/в, вартістю 10 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа», модель 1800 ІМЕІ № НОМЕР_3 , б/в, вартістю 400 гривень та нетбук марки «Леново», б/в, вартістю 3000 гривень.
Після цього ОСОБА_4 з місця події скрився, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4410 гривень.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та дав суду показання, що спочатку він зайшов до господарства потерпілої маючи на меті тільки подзвонити, але коли він зрозумів, що сусідка спить, то вирішив вчинити крадіжку. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При обранні міри покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини в повному обсязі, часткове відшкодування шкоди.
Враховуючи вищевказане, при призначенні ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, в даному конкретному випадку, на думку суду, є можливість призначити йому покарання у виді арешту, яке передбачене в санкції ч. 2 ст. 185 КК України та яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2015 року ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 місяця 16 днів арешту, яке він не відбув, оскільки вирок суду вступив в законну силу лише 15.12.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_4 до повного відбуття покарання за вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2015 р., тому при призначенні обвинуваченому покарання слід застосувати ч. 1 ст. 71 КК України і призначити йому покарання за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не встановлено.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання 3 (три) місяці арешту.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Тлумацького районного суду від 13 листопада 2015 року і остаточно призначити покарання у виді 4 (чотири) місяці 16 (шістнадцять) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту після вступу вироку в законну силу.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Нокіа», з СІМ картою мобільного оператора «Київстар», які передані на зберігання ОСОБА_5 , після вступу вироку в законну силу вважати повернутими за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Тлумацький районний суд Івано - Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча ОСОБА_1