Справа № 169/588/15-к
Провадження № 1-кп/169/86/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2015 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Двір Турійського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, з професійно-технічною освітою, одруженого, громадянина України, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та угоду про примирення, укладену 13 жовтня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 12 серпня 2015 року близько 20 години, перебуваючи в приміщенні корівника, що знаходиться в с. Поляна Турійського району Волинської області та належить ОСОБА_4 , демонтував зі стіни 110 цеглин, загальною вартістю 165 гривень, які з корисливих мотивів умисно таємно намагався викрасти, однак свій умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий на місці потерпілим ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

13 жовтня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, за змістом якої обвинувачений повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, і щиро розкаюється у вчиненому; сторони угоди констатують факт добровільності її укладення і що завдана потерпілому злочином шкода повністю відшкодована; сторони узгодили, що обвинуваченому призначається покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпілий просили затвердити укладену між ними угоду про примирення, прокурор не заперечував проти затвердження вказаної угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у замаху на вчинення якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, будь-яких претензій майнового чи морального характеру потерпілий до обвинуваченого не має, узгоджене сторонами покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України і відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє та усвідомлює права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, яке до нього буде застосовано.

Під час підготовчого судового засідання з`ясовано у потерпілого, що він цілком розуміє та усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що в даному випадку відсутні фактичні підстави для визнання винуватості чи обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечувалося у судовому засіданні сторонами угоди.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчиненого обвинуваченим злочину є правильною і підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 13 жовтня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

110 (сто десять) цеглин, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у володінні останнього;

гужовий візок та мотоблок «Зоря», передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , залишити у володінні останнього.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий