АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/5958/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/92/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.07.2015 року щодо ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, непрацюючого, неодруженого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
18.01.2005 року вироком Комінтернівського райсуду м. Харкова за ч.1 ст.309 до 3 років позбавлення волі , в силу ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 09.03.2006 року вироком Орджонікідзевського райсуду м. Харкова за ч.2 ст.296 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.03.2008 року умовно дострокову на 1 рік 7 міс. 15 днів, 06.04.2010 року вироком Орджонікідзевського райсуду м. Харкова за ст. ст.185 ч. 1, 186 ч. 2, 345 ч. 1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 14.07.2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році» визнано винним і засуджено за ч.2 ст. 186 КК України - до 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком - 2 роки.
Вироком суду встановлено, що 10.11.2014 року приблизно о 18 годині біля будинків АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 умисно, з користі, повторно, відкрито заволодів чужим майном - підійшов до раніше йому незнайомої ОСОБА_7 та ривком схватив жіночу сумку «Zara» вартістю 594 грн., в якій знаходились мобільний телефон «Lenovo A670t G3», вартістю 1641, 24 грн., гаманець «Mango» вартістю 155. 20 грн., загальна ринкова вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5305 від 25.05.2015 року на момент вчинення кримінального правопорушення, складає 2390, 44 грн., а також грошові кошти в сумі 800 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 3390,44 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, ухвалити свій вирок
визнавши ОСОБА_8 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
При цьому посилається на невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та до обвинуваченого безпідставно застосована ст. 75 КК України.
Крім того зазначає, що судом першої інстанції не враховано у якості обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину, оскільки ОСОБА_8 має непогашену судимість за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.04.2010 року за ч.1 ст. 345 КК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора та потерпілу, які підтримали апеляційну скаргу а також пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги, колегія суддів дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, а також змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому належить врахувати те, що висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого, фактичних обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у поданих апеляційних скаргах не оспорюється, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Разом з цим, перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_8 колегія суддів вважає, слушними доводи прокурора.
Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Крім цього, в п. 9 цієї ж Постанови зазначено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Проте, суд першої інстанції у вироку належним чином не мотивував причини застосування ним щодо ОСОБА_8 ст.75 КК України
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Враховуючи наведені дані колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 був безпідставно звільнений від відбування покарання, що є передбаченою ст. 420 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Отже, при призначенні покарання ОСОБА_8 в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів, керуючись вимогами ст.65 КК України, з урахуванням наведених вище даних, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані щодо особи винного.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_8 злочин, кваліфікований судом за ч.2 ст. 186 КК України, класифікується як тяжкий злочин.
Вивченням даних про особу ОСОБА_8 , встановлено, що він ніде не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, новий злочин вчинив через нетривалий строк після звільнення з місць позбавлення волі. Завдані своїми протиправними діями збитки ОСОБА_8 потерпілій не відшкодував.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання належить визнати щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до п.1 ст.67 КК України є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_8 має непогашену судимість за вироком Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 06.04.2010 року за ч.І ст.345 КК України і вчинив новий умисний злочин.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що для забезпечення досягнення мети покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину, його тяжкості, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, ОСОБА_8 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді реального позбавлення волі.
На підставі викладеного, вирок районного суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 420, 376 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити .
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року, щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.
Головуючий
Судді -