АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

особи, стосовно якої кримінальне провадження закрито - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0011018 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого директором Республіканського вищого училища фізичної культури, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року кримінальне провадження № 0011018 від 03 жовтня 2014 року, в якому ОСОБА_7 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрито, а ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати та повернути справу на додаткове розслідування. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд незважаючи на невизнання ним своєї провини у кримінальному правопорушенні, не розглядаючи матеріали досудового розслідування та не встановлюючи його вину у скоєнні кримінального правопорушення, безпідставно зазначив в ухвалі про те, що судом нібито було встановлено, що ним вчинено кримінальне правопорушення та вказав обставини його вчинення, тобто фактично визнав його винним у вчиненні кримінального правопорушення. Звертає увагу на те, що достатніх доказів, які б вказували на вчинення ним кримінального правопорушення не має, а матеріали кримінального провадження щодо нього, на його думку, були сфабриковані з метою усунення із займаної посади.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями до неї та просили її задовольнити, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив змінити ухвалу суду виключивши з ухвали відомості, що порушують презумпцію невинуватості ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. До клопотання прокурора повинна бути додана письмова згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, мав встановити факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, переконатися, що кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, дійсно мало місце, що кримінальне правопорушення містить склад злочину і він винен у його вчиненні та навести в ухвалі аналіз доказів його винуватості.

Проте, як вбачається з ухвали суду, цих вимог закону під час розгляду справи суд не дотримався.

Зокрема, суд пославшись в ухвалі на те, що під час розгляду клопотання судом було встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України та виклавши фактичні обставини кримінального правопорушення, обгрунтованість матеріалів клопотання прокурора не досліджував, не переконався, що діяння, яке поставлене підозрюваному ОСОБА_7 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і він винен у його вчиненні, не навів в ухвалі ретельного аналізу доказів його винуватості.

Не переконавшись у винуватості або невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в якому він підозрюється, суд був позбавлений можливості постановити у визначеному законом порядку відповідне законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

В порушення вказаної норми закону суддя, не з`ясувавши належним чином у ОСОБА_7 чи не заперечує він щодо закриття справи, не роз`яснивши наслідки такого закриття, звільнив його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України та закрив провадження у справі з нереабілітуючих підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора про закриття провадження у справі у зв`зку із закінченням строків давності, не врахував що ОСОБА_7 не визнавав своєї вини у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, тим самим, не врахував принцип презумпції невинуватості.

Враховуючи, що суд першої інстанції не виконав вищезазначені вимоги закону, судовий розгляд провів неповно та не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для прийняття правильного рішення по справі, ухвалу суду про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Оскільки КПК не передбачена можливість направлення матеріалів для проведення додаткового розслідування у разі скасування судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги, то в цій частині апеляційні вимоги ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що допущені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, ставлять під сумнів законність і обґрунтованість прийнятого судового рішення, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, ухвала суду - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, відповідно до положень ст.ст. 407, 412 КПК України.

При новому судовому розгляді справи, необхідно належним чином перевірити всі доводи, зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, встановити, що діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також наявність чи відсутність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, якою кримінальне провадження № 0011018 від 03 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України закрито у зв`язку з закінченням строків давності та його звільнено від кримінальної відповідальності, скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/239/2016 Категорія КК: ч. 4 ст. 358 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1