Номер провадження 1-кс/754/61/16
Справа № 754/285/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
18 січня 2016 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000139 від 25.11.2015 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :
До Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання прокурором подане в рамках кримінального провадження № № 0000139 від 25.11.2015 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_4 про те, що 08 липня 2014 року невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи належною їй квартирою АДРЕСА_1 , та про незаконне утримання її матері ОСОБА_5 у невідомому місці.

Підставою накладення арешту на вказану вище квартиру прокурор в клопотанні зазначає необхідність перешкодити знищенню, втраті або пошкодженню даної квартири.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається за відсутності власника майна.

Прокурор в суді клопотання підтримав та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Вислухавши прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 3 зазначеної норми КПК визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Прокурором ні в клопотанні, ні в суді під час його розгляду, не було доведено необхідність арешту майна, не надано доказів наявності обставин, які відповідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України є метою арешту майна - забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації, а тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Крім того, клопотання прокурора обґрунтоване нормами ст. 170 КПК без урахування змін, внесених до неї згідно із Законами № 222-VII від 18.04.2013, № 314-VII від 23.05.2013, № 1698-VII від 14.10.2014, № 198-VIII від 12.02.2015; в редакції Закону № 769-VIII від 10.11.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-172, 369 - 372, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000139 від 25.11.2015 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя