Справа №581/610/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/691/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000119 від 18 квітня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин,

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду, 17 квітня 2015 року близько 19 год. ОСОБА_8 на власному автомобілі «Шевроле Авео-3» приїхав до своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , яка перебувала в гостях у своєї матері в АДРЕСА_1 , та запросив ОСОБА_7 сісти в автомобіль, щоб написати розписку про отримання нею коштів на лікування їхнього сина. Після написання розписки між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 схопив ОСОБА_7 за шию та волосся і наніс удар кулаком в обличчя, заподіявши потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з однобічністю та неповнотою судового слідства і невідповідностю висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття неправосудного рішення. Свої вимоги обґрунтовує упередженим ставленням суду до оцінки доказів. Так, суд поклав в основу вироку покази свідка ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_7 , і не була очевидцем конфлікту, а її покази не узгоджуються з показами ОСОБА_7 . В той же час суд не взяв до уваги покази інших трьох свідків, вказавши, що вони є родичами обвинуваченого, а тому зацікавлені на його користь.

Також посилається на принцип презумпції невинуватості, закріплений в Конституції України, а також на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої.

Вислухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_7 , яка вважала вирок суду законним, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляції.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо наявності суперечностей, які не були усунуті судом, та сумнівів у доведеності його вини, на думку колегії суддів, є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Судом першої інстанції була надана належна оцінка всім добутим по справі доказам. При цьому, суд першої інстанції вірно поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_7 , яка під час розгляду справи в суді показала, як саме вона отримала тілесні ушкодження та обставини, які при цьому відбувались.

Так, потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду даного кримінального провадження показала, що ОСОБА_8 приїхав на автомобілі до помешкання її матері ОСОБА_9 17 квітня 2015 року в с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області та попросив її сісти в машину, щоб написати розписку про отримані напередодні кошти на лікування їх спільного сина. Вона сіла на переднє пасажирське сидіння автомобіля, двері не зачиняла та на панелі автомобіля написала розписку. ОСОБА_8 попросив її закрити двері, але вона відмовилась. Тоді він, перехилившись через неї, сам закрив двері автомобіля. На ґрунті ревнощів між ними розпочалася сварка, в ході якої ОСОБА_8 завдав кулаком їй удар в область під праве око, після чого вона побігла до будинку, де про все розповіла матері. Через деякий час ОСОБА_8 повернувся, почав стукати у двері, кричати та ображати їх. Вони зателефонували його батькові, але той сказав, щоб викликали міліцію, бо впливу на ОСОБА_8 він не має. Невдовзі приїхали ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 родичі ОСОБА_8 .

Показання потерпілої підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 502 від 19 травня 2015 року, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді садна нижнього віка праворуч розмірами1х0,5 см. під коричневою кіркою, яке виникло від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею і могли виникнути при нанесенні ударів руками, ногами, іншими предметами, в строк зазначений потерпілою.

Свої показання ОСОБА_7 підтвердила в ході проведення слідчого експерименту від 27 травня 2015 року, які об`єктивно стверджуються і висновком судово-медичної експертизи № 166 від 15.06.2015 року, згідно з яким характер і локалізація тілесного ушкодження у потерпілої може відповідати механізму його утворення, продемонстрованому в ході проведення слідчого експерименту.

Показання потерпілої співпадають з показаннями свідка ОСОБА_9 , яка показала, що 17 квітня 2015 року до неї додому в с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області приїхав на своєму автомобілі ОСОБА_8 та попросив покликати ОСОБА_7 , щоб вона написала розписку про отримані напередодні кошти на лікування їх спільного сина. Вона бачила, як ОСОБА_7 сідала в автомобіль на переднє пасажирське сидіння, а двері залишила відчиненими. Через короткий проміжок часу вона почула, як двері зачинилися. Невдовзі прибігла ОСОБА_7 в сльозах, на обличчі була кров та садно, сказала, що її вдарив ОСОБА_8 . Вона вирішила зателефонувати батьку ОСОБА_8 , але той сказав, щоб викликали міліцію, бо впливу на ОСОБА_8 він не має. Міліцію вони не викликали, але зателефонували до дільничного інспектора, який сказав, що приїде наступного дня. Пізніше приїхали ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 родичі ОСОБА_8 .

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що ввечері 17 квітня 2015 року, вони перебували всі разом вдома. До батька ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_9 та попросила його приїхати. До будинку ОСОБА_9 вони поїхали втрьох, без батька ОСОБА_8 . Вони зайшли в будинок, після чого ОСОБА_7 повідомила їм, що ОСОБА_8 її побив, та попросила в черговий раз вплинути на ОСОБА_8 , щоб він дав дозвіл на вивезення дитини за кордон. Ніхто з них пошкоджень на обличчі ОСОБА_7 не бачив.

Посилання ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на упереджене ставлення суду до оцінки показань свідків, не заслуговують на увагу.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 лише в частині того, що вона бачила як ОСОБА_7 сідала саме на переднє пасажирське сидіння автомобіля, а через незначний проміжок часу двері гучно зачинилися.

В той же час, суд не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки вони є родичами обвинуваченого та потерпілої, а тому заінтересовані в результатах розгляду справи, а також у зв`язку з тим, що вказані свідки не були присутні під час вчинення кримінального правопорушення.

З вищезазначених підстав не заслуговує і на увагу вказівка обвинуваченого в апеляційній скарзі про не проведення перевірки по його свідченням з приводу того, що ОСОБА_14 сіла на заднє сидіння справа. Є необґрунтованими і посилання на недодержання судом принципу презумпції невинуватості особи.

Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також є логічними за своєю суттю та об`єктивно узгоджуються між собою, у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Є несуттєвими посилання апелянта на розбіжності в порядкових номерах медичних експертиз, які були детально досліджені судом і їх достовірність не викликала сумнівів.

Колегія суддів також вважає надуманими та необґрунтованими твердження ОСОБА_8 щодо майбутнього упередженого відношення ОСОБА_9 , яка є сільським головою, під час відбування ним покарання у виді громадських робіт після набрання вироком законної сили.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Ці вимоги закону судом дотримані в повному обсязі і обґрунтовано викладені у вироку. Зокрема, суд врахував особу правопорушника, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину та прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Враховуючи в сукупності всі вищевикладені обставини, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407, 419, 484 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4