Справа № 757/5430/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 28.02.2014 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

12.03.2014 до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 , подана в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 304 КПК України на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 28.02.2014 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

ОСОБА_3 просить за результатами судового розгляду скарги оскаржувану постанову скасувати, зобов`язати слідчого відновити провадження і продовжити розслідування кримінального провадження № 0000089.

Обґрунтовуючи підстави звернення зі скаргою, ОСОБА_3 посилається, зокрема, на те, що матеріали кримінального провадження № 0000089 містять достатньо письмових доказів, які свідчать і вказують на не проведення перевірки по заяві від 11.04.2012 та мають місце юридичні факти з приводу невиконання судових рішень; фактично землевпорядні роботи, згідно матеріалів перевірки, не виконані; в оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_4 посилається на те, що постанова дільничного інспектора Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 про відмову у порушенні кримінальної справи від 05.10.2012 не була оскаржена, однак, це не відповідає дійсності, оскільки дана постанова була у встановленому порядку (КПК України 1960 року) оскаржена до суду 14.11.2012, що особисто своєю постановою підтвердив ОСОБА_4 28.02.2013, перебуваючи на посаді прокурора Києво-Святошинського району Київської області.

У судовому засіданні з розгляду скарги ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги своєї скарги, просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Старший слідчий другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 , який прийняв оскаржувану постанову, доводи скарги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просив у задоволенні скарги відмовити. Зокрема, зауважив, що досудове розслідування здійснювалось, виходячи з викладених у заяві обставин та кваліфікації за ч. 2 ст. 382 КК України.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000089, заслухавши пояснення особи, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_3 , пояснення старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

До прокуратури Києво-Святошинського району Київської області 15.02.2013 надійшла заява ОСОБА_3 в порядку ст. 55 КПК України, в якій ОСОБА_3 просив внести до ЄРДР відомості по даній заяві, а саме: вчинення дільничним інспектором міліції СДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 382 КК України, у зв`язку з невиконанням останнім судового рішення, яке набрало законної сили постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.08.2012.

28.02.2014 старшим слідчим другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 була винесена постанова про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 28.02.2014 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000089 від 15.02.2013 з ч. 1 ст. 382 КК України на ч. 2 ст. 382 КК України.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий/прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, висновок про встановлення відсутності складу злочину має ґрунтуватись в сукупності як на встановленні доказів, які спростовують, так і на встановленні фактичної відсутності доказів, які вказують на реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини здійснення злочину), на основі яких встановлюються об`єктивні ознаки вчиненого злочину, та на наявність в діянні особи складу кримінального правопорушення, що, в свою чергу, здійснюється шляхом повного та всебічного дослідження встановлення та дослідження слідчим/прокурором обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КК України ознаками складу невиконання судового рішення є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинене службовою особою.

Приймаючи постанову про закриття кримінального провадження у справі від 28.02.2014, слідчий виходив з того, що як вбачається з матеріалів перевірки Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області № 4902, дільничним інспектором міліції СДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 додаткова перевірка на виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.08.2012 проводилась, вживались заходи для виконання вказівок, зазначених у цій постанові, про що складено мотивований рапорт. За результатами додаткової перевірки винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.10.2012, заявнику направлено повідомлення про прийняте рішення з роз`ясненням порядку його оскарження.

Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.10.2012 на даний час не скасована.

При цьому, слідчий ОСОБА_4 прийшов до висновку, що сам факт неналежного, на думку ОСОБА_3 , проведення дільничним інспектором міліції ОСОБА_5 перевірки в порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року) та винесення за її наслідками постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, не утворює складу будь-якого кримінального правопорушення та відповідно не є кримінально караним діянням, оскільки відповідно до ст. 236-1 КПК України (1960 року) передбачена можливість оскарження подібних рішень у судовому порядку. Вказаного права ОСОБА_3 не позбавлений.

Крім того, як встановлено слідчим ОСОБА_4 , зібрані під час досудового розслідування докази не дають підстав вважати, що дільничний інспектор міліції СДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 , проводячи перевірку та приймаючи рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, будучи службовою особою, саме умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

За таких обставин слідчий прийшов до висновку про відсутність в діянні дільничного інспектора міліції СДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, а отже і вказаного злочину в цілому.

Під час судового розгляду скарги слідчим суддею було визнано необхідним дослідження обставин справи, пов`язаних з підтвердженням чи спростуванням інформації, зазначеній в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.10.2012 на даний час не скасована.

Учасники судового розгляду не змогли надати слідчому судді письмові докази, які б засвідчили та підтвердили дані обставини справи.

ОСОБА_6 , надаючи пояснення з даного приводу зазначив, що ним була подана скарга від 14.11.2012, яка була зареєстрована канцелярією Києво-Святошинського районного суду Київської області, докази чого додані ним до матеріалів скарги, а також подана заява до СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області про вчинення злочину працівником Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_7 . При цьому, Києво-Святошинським районним судом Київської області скарга не розглянута та не прийнято судового рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя у судовому засіданні 17.03.2014 зобов`язав слідчого ОСОБА_4 звернутись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з приводу надання інформації щодо розгляду скарги ОСОБА_3 , поданої через канцелярію суду 14.11.2012.

21.03.2014 у судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 повідомив слідчого суддю про виконання покладеного на нього обов`язку щодо отримання відповідної інформації з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

До матеріалів справи було долучено лист Києво-Святошинського районного суду Київської області, відповідно до якого ОСОБА_3 повідомлявся, що матеріали справи № 4-711/12 про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.10.2012 були надіслані 22.11.2012 до апеляційного суду Київської області для розгляду.

Враховуючи зазначене, виникла необхідність у відкладенні розгляду скарги з метою звернення з відповідними запитами до апеляційного суду Київської області та до начальника СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, які були надані слідчому для вручення їх адресатам.

02.04.2014 через канцелярію суду надійшла відповідь з апеляційного суду Київської області та надано копію ухвали апеляційного суду Київської області від 29.11.2012.

Відповідно до даної ухвали Апеляційного суду Київської області, судом було встановлено, що у вересні 2012 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся громадянин ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність органу дізнання Києво-Святошинського району Київської області. Заявник мотивує скаргу тим, що 21.08.2012 постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області скасовано формальну постанову ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.05.2012, а відмовний матеріал направлено прокурору району для проведення додаткової перевірки. Проте, у день його звернення до суду відсутні відомості про виконання постанови суду і про результати проведеної перевірки його повідомлено не було.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2012 скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при проведенні додаткової перевірки ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області умисної бездіяльності, про яку зазначає ОСОБА_3 , допущено не було, що підтверджується матеріалами перевірки.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, переглядаючи зазначене судове рішення, залишив його без змін, встановивши наступне.

Матеріали перевірки по скарзі ОСОБА_3 № 4902 надійшли до органу дізнання Києва-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області 26.09.2012, були зареєстровані 27.09.2012 та віддані для проведення додаткової перевірки відповідно до положень ст. 97 КПК України.

05.10.2012 постановою ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області в порушенні кримінальної справи за ст. 358 КК України по зверненню ОСОБА_3 відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. Того ж дня на адресу ОСОБА_3 у встановлений законом строк направлено лист-повідомлення про результати розгляду останнього, що підтверджується матеріалами перевірки.

Будь-якої іншої інформації з приводу надісланого на адресу Апеляційного суду Київської області запиту від 24.03.2014 надано не було.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 посилався на те, що постанова ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.10.2012 є скасованою, оскільки ним подавалась скарга на дану постанову.

Однак, слідчий суддя з даного приводу зазначає, що доказом скасування постанови ДІМ повинно бути відповідне судове рішення, якого матеріали кримінального провадження № 0000089 не містять, доказів протилежного ОСОБА_3 надано не було.

Відтак, є всі підстави дійти до висновку, що матеріали кримінального провадження № 0000089 містять докази проведення додаткової перевірки ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 , за результатами якої винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.10.2012. При цьому, слідчий суддя виходить з наявності даного процесуального рішення слідчого органу та не наділений повноваженнями в рамках даного судового розгляду вирішувати питання його законності.

Посилання ОСОБА_3 на те, що за його заявою була порушена кримінальна справа відносно неправомірних дій консультанта Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_7 , також не приймається до уваги, оскільки постановою старшого слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 від 14.03.2014 кримінальне провадження, внесене в ЄРДР № 0000007 від 08.01.2013, закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ст. ст. 365, 366 КК України.

Також окрему увагу слідчого судді у судовому засіданні ОСОБА_3 звертав на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2014 (а.с. 25-26), однак, дана ухвала винесена за результатами розгляду слідчим суддею скарги на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 15.11.2013 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000197 від 24.07.2013. Тобто, дане судове рішення прийнято в рамках іншого кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення обґрунтованим і таким, що відповідає наявним в матеріалах провадження даним, а тому вважає кримінальне провадження закритим за наявності на те законних підстав у зв`язку з встановленням відсутності в діянні дільничного інспектора міліції СДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України, а оскаржувану постанову законною та обґрунтованою і відповідно є відсутніми підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 306-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 28.02.2014 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Апеляційного суду міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1