Справа № 676/813/15-к
Провадження № 1-кп/676/159/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" жовтня 2015 р. м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янець-Подільському кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу cm. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 09 січня 2015 року біля 10 години 00 хвилини взявши за місцем свого проживання, тобто з домоволодіння АДРЕСА_1 раніше придбаний багнет до 3-лінійної магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891 року (Росія), який відноситься до клинкової зброї колючої дії, який у першій декаді вересня 2014 року знайшов в місцевому лісі поблизу с. Оринин Кам`янець-Подільського району та зберігав в себе на господарстві, пішов в напрямку місцевого водоймища що в с. Оринин, Кам`янець - Подільського району по вул. Г.Сковороди, де був зупинений працівниками міліції, якими в присутності понятих , було виявлено та вилучено зазначений багнет.

Зазначеними умисними діями, які виразилися у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку та, вирішуючи при ухваленні судового рішення питання, передбачені ч.1 ст. 368 КПК України , на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд приходить до висновку, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення у ході судового розгляду не доведені, в зв`язку з чим, у відповідності з вимогами п.1 ч.1 ст. 373 КПК України , ухвалює виправдувальний вирок з наступних підстав.
Зі змісту ч.1, 2 ст. 2 КК України вбачається, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Частиною 3 статті 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно положень ст. 87 КПК України , недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конситиуцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, у тому числі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов та порушення права особи на захист, та повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.
В підтвердження винуватості ОСОБА_5 у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу сторона обвинувачення посилається на протокол огляду місця події, під час якого у ОСОБА_5 було вилучено багнет до 3-лінійної магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891 року, покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які являються працівниками міліції та брали участь у проведенні слідчих дій, покази ОСОБА_10 , який залучався працівниками міліції в якості понятого при вилученні у обвинуваченого багнета, висновки судової трасологічної експертизи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечуючи свою причетність до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в якому він обвинувачується, показав, що 9 січня 2015 року в першій половині дня зателефонував на його мобільний телефон працівник міліції ОСОБА_9 та запропонував підійти до магазину, який знаходиться в центрі с. Оринин Кам`янець-Подільського району. Прийшовши на зустріч, він зустрівся із працівниками міліції ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Останні запропонували йому сісти в їх автомобіль, в якому стали схиляти його до визнання вини у носінні холодної зброї, пообіцявши йому допомогти виготовити паспорт громадянина України, запевнивши його, що будь-яких негативних наслідків для нього не настане. Не розуміючи значення своїх дій, він погодився із пропозицією працівників міліції, після чого він разом із працівниками міліції ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на автомобілі останніх поїхали в напрямку кладовища с. Оринін, при цьому багнет знаходився у працівників міліції. Виїхавши за межі села, ОСОБА_9 запропонував йому написати якісь заяви. Однак, він повідомив працівникам міліції, що читати та писати не вміє, після чого ОСОБА_9 взяв аркуш паперу та став писати йому окремі букви, а він в свою чергу переписував їх на інший аркуш паперу. Згодом приїхали інші працівники міліції. Хтось із працівників міліції діставши багнет із автомобіля та передав йому, після чого слідчий запропонував йому видати добровільно багнет, при цьому його фотографували. Які документи, із яким змістом він підписував йому не відомо. На день інкримінованого йому кримінального правопорушення користувався мобільним телефоном із абонентським номером НОМЕР_1 .

Із змісту протоколу огляду місця події вбачається, що 9 січня 2015 року під час особистого огляду ОСОБА_5 у останнього у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було вилучено багнет.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка працівник міліції ОСОБА_7 суду показав, що під час перебування разом із працівником міліції Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ ОСОБА_9 в с. Оринин Кам`янець-Подільського району йому зателефонував черговий та повідомив, що від невстановленої особи надійшло повідомлення про те, що біля кладовища с. Оринин знаходиться чоловік із ножем у руці, та запропонував перевірити дану інформацію. Він на своєму автомобілі разом із ОСОБА_9 виїхали за межі с. Оринин, де на дорозі зустріли, як зараз йому відомо ОСОБА_5 з ножем у руці. Про ці обставини він повідомив по телефону чергового Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ, який в свою чергу йому повідомив, що на місце скоєння злочину вже виїхала слідчо-оперативна група. Він запропонував ОСОБА_5 зачекати інших працівників міліції та видати ніж, що останній і зробив. До приїзду слідчо-оперативної групи до них під`їхав автомобіль із якого вишли молоді чоловіки, які в подальшому були залучені в якості понятих при вилучені ножа у ОСОБА_5 . Яким чином вилучався ніж у ОСОБА_12 він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні працівник міліції ОСОБА_9 давши аналогічні покази щодо виявлення ОСОБА_5 із ножем у році, суду показав, що ніж у ОСОБА_5 ним та ОСОБА_7 не вилучався в зв`язку із адекватною поведінкою останнього. До приїзду слідчо-оперативної групи ніж знаходився в руці ОСОБА_5 . Згодом під`їхав автомобіль із молодими чоловіками, яким було запропоновано бути понятими. Відразу ж приїхала слідчо-оперативна група Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ. Яким чином вилучався ніж у ОСОБА_5 він не бачив, а також не пам`ятає інших обставин зазначених подій.

Свідок ОСОБА_13 черговий Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ підтвердив факт надходження анонімного повідомлення про перебування на околиці с. Оринин молодого чоловіка з ножем у руці.

Допитаний в судовому засіданні слідчий Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ ОСОБА_14 суду показав, що на місці події в с. Оринин Кам`янець-Подільського району, на яке він виїхав разом із слідчо-оперативною групою знаходились працівники міліції ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та двоє молодих осіб. Він відібрав у ОСОБА_5 заяви про надання дозволу на його огляд. На момент прибуття слідчо-оперативної групи багнет знаходився на капоті автомобіля ОСОБА_7 . Він запропонував ОСОБА_5 взяти ніж в руки, після чого вилучивши ніж у останнього в присутності понятих помістив його в поліетиленовий пакет, який ним було належним чином опечатано в присутності понятих.

Крім того із змісту зазначеного протоколу огляду місця поді вбачається, що під час огляду місця події за згодою ОСОБА_5 фактично здійснювався обшук останнього під час якого було виявлено багнет.

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 223 КПК України обшук особи здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксації.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який залучався в якості понятого під час огляду місця події 9 січня 2015 року під час якого, як зазначено у протоколі у ОСОБА_5 було виявлено багнет, суду показав, що його автомобіль в якому знаходився також ОСОБА_11 був зупинений працівниками міліції. Із повідомлення останніх йому відомо, що ОСОБА_5 добровільно видав працівникам міліції ніж. При цьому йому та ОСОБА_11 було запропоновано бути понятими. Один із працівників міліції підвів його до одного із автомобілів, відкрив багажник та показавши ніж, повідомив, що зазначений ніж був виданий ОСОБА_5 , а також що останній написав заяву про добровільну видачу ножа. Після цього, працівник міліції діставши ніж із багажника, передав його ОСОБА_5 та став фотографувати його. Забравши ніж у ОСОБА_5 працівник міліції замотав його у ганчірку та знову положив в багажник автомобіля. В зв`язку із браком часу на місці події він та ОСОБА_11 знаходилися біля 5-10 хвилин. Підписавши наданий працівниками міліції протокол, не перечитуючи його змісту разом із ОСОБА_11 поїхали у своїх справах.

Аналіз показань допитаних в судовому засіданні працівників міліції ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , а також свідка ОСОБА_10 свідчать про невідповідність зазначених у протоколі даних фактичним обставин справи, містять суперечливі відомості щодо об`єкта скоєння кримінального правопорушення, а протокол про огляду місця події від 9 січня 2015 року як доказ винуватості ОСОБА_5 здобутий в порушення вимог ст. 87 КПК України , а від так є недопустимим доказом та не підтверджує винуватості ОСОБА_5 .
Ці обставини також підтверджуються показами ОСОБА_9 , який суду показав, що він допомагав ОСОБА_5 написати заяву про надання дозволу на свій особистий огляд та огляд його речей шляхом написання окремих букв, які в подальшому ОСОБА_5 переписував на інший аркуш паперу, що стало підставою для проведення фактичного обшуку підозрюваного. Дані обставини та висновки судово-психіатричної експерти № 21 від 15 січня 2015 року із яких вбачається, що ОСОБА_5 виявляє легку розумові відсталість свідчать, що зазначена заява була написана ОСОБА_5 із слів працівників міліції у відсутності захисника, участь якого була обов`язковою, у відповідності приписів статті 52 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не вміє писати та читати, що позбавляло його права в повній мірі реалізувати свої права.

Крім того, із показань ОСОБА_5 вбачається, що 9 січня 2015 року йому неодноразово телефонував на його мобільний телефон ОСОБА_9 , який в подальшому разом із ОСОБА_7 схилили його до визнання вини у носінні холодної зброї та передали йому багнет.

Будучи попередньо допитаними в судовому засіданні в якості свідків працівники міліції як ОСОБА_7 та і ОСОБА_9 заперечуючи факту знайомства із ОСОБА_5 та обізнаності номеру мобільного телефону останнього, в категоричній формі заперечували ті обставини, що телефонували та зустрічались із ОСОБА_5 до моменту його затримання 9 січня 2015 року, однак не змоги суду пояснити підстав свого перебування 9 січня 2015 року в с. Оринин Кам`янець-Подільського району. Разом з тим, ОСОБА_9 суду показав, що користується мобільним телефоном із абонентським номером НОМЕР_2 .

Покази ОСОБА_5 об`єктивно підтверджуються даними довідки ПрАТ « Київстар» № 9905/3 від 3 липня 2015 року які свідчать, що на абонентський номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 9 січня 2015 року о 9 год. 24 хв., о 9 год. 51 хв., о 10 год. 05 хв. та о 10 год. 17 хв. здійснювались телефонні дзвінки із абонентського номеру НОМЕР_2 , користувачем якого являється працівник міліції Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ ОСОБА_9 .

Ці обставин спростовують покази працівників міліції ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та підтверджують правдивість показань ОСОБА_5 в тій частині, що багнет йому був переданий саме останніми.

Після дослідження в судовому засіданні довідки ПрАТ « Київстар» № 9905/3 від 3 липня 2015 року та додаткового допиту, працівники міліції ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтвердивши те, що безпосередньо перед скоєнням ОСОБА_5 злочину вони телефонували останньому з метою з`ясування місця проживання ОСОБА_15 , що скоїв злочин, не будучи обізнаними що телефонують ОСОБА_5 , оскільки номер останнього їм був продиктований дільничним інспектором Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ.

Однак, ці покази ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спростовуються показами ОСОБА_5 , який підтвердивши знайомство із працівником міліції ОСОБА_9 показав, що заздалегідь до 9 січня 2015 року на прохання останнього дав йому свій номер мобільного телефону.

В судовому засіданні, стороною обвинувачення будь-яких допустимих та достатніх доказів перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в зв`язку із виконанням службових обов`язків в с. Оринин Кам`янець-Подільського району, надання останнім номеру мобільного телефону ОСОБА_5 іншими працівниками міліції суду не надано, а від так, дані покази судом оцінюються критично, як такі, що не відповідають дійсності.

Згідно висновків експертів № 6 р від 9 січня 2015 року наданий на дослідження металевий предмет , який був вилучений згідно протоколу огляду місця події 9 січня 2015 року є холодною зброєю - багнетом до 3-лінійної магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891 року (Росія), який відноситься до клинкової зброї колючої дії, яка кріпиться до дульної частини стволу ручної вогнепальної зброї.

Дані, що містяться у висновку, не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України . Ці дані вказують лише на те, що вилучений металевий предмет є холодною зброєю, проте не доводять сам факт носіння без передбаченого законом дозволу обвинуваченим ОСОБА_5 .

Оцінивши такий доказ в даному кримінальному провадженні у сукупності із іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд відкидає його як такий, що не може бути єдиним доказом винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину стороню обвинувачення не надано.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
За ч.1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч.1, 2 ст. 9 КК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Частинами 2, 3, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Повідомлення про підозру, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.
З ч.1 ст. 91 КП України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Статтею 17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України стороною обвинувачення після опитування щодо бажання доповнити судовий розгляд надано не було, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.
Таким чином, застосовуючи наведені в вироку норми матеріального, процесуального права, з урахуванням практики Верховного Суду України, Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, стороною обвинувачення недоведена, а тому його слід визнати не винуватим та виправдати.
Питання розподілу процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи, судом не вирішується, оскільки ч.2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку.
Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, п.1 ч.1 ст. 373, 374 КПК України , суд,
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.
Виправдати ОСОБА_5 на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України за не доведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась.
Речовий доказ - багнет до 3-лінійної магазинної гвинтівки системи Мосіна зразка 1891 року (Росія), що зберігається в кімнаті схову речових доказів Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності після спливу строку апеляційного оскарження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_1