АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1574/15 Справа № 192/1035/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Солонянського району ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешкаючого за адресою

АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

в інтересах засудженого ОСОБА_7 ,

якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації, про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбуття покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з вказаної ухвали, адміністрація СВК №21 та спостережна комісія Солонянської РДА звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, посилаючись на те, що він, на даний час відбув 2/3 частини покарання, до праці ставиться сумліно : працевлаштований на виробництві установи різноробочим РІЦ, має одне заохочення за зразкову поведінку, сумлінне ставлення до праці, та визнав провину у скоєному злочині.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, , суд 1 інстанції послався на те, що одне заохочення не може свідчити про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання не довів свого виправлення.

В апеляціях:

-прокурор, який приймав участь у розгляді справи,не згоден з рішенням суду. Вказує на те, що суд, всупереч вимогам ст. 81 КК України, а також роз`ясненням, наведеним в ППВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, не навів достатніх об ґрунтувань та мотивів, що стали підставою для відмови у задоволенні подання.

На переконання прокурора, суд необґрунтовано залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 має позитивну характеристику, жодного разу не допустив порушення режиму утримання та відвідував програму диференційованого виховного впливу «Повернення», до праці ставиться сумлінно. Вважає, що суд відмовив у задоволенні подання, чим проявив необ`єктивність при розгляді справи, що суперечить діючим кримінально- процесуальним нормам і робить не можливим реалізацію законного права засудженого на умовно дострокове звільнення, про що просив представник СВК-21, який також давав позитивну характеристику засудженому і рекомендацію адміністрації задовольнити подання.

Просить ухвалу суду скасувати та винести нову, якою задовольнити подання та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, на підставі ст. 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_7 також не згоден з ухвалою суду. На думку останнього, при винесенні рішення суд не врахував його позитивну характеристику, наявність заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, відсутність стягнень, а також не врахував те, що він входить до складу ради засуджених та працює на благо установи. Також посилається на те, що його батьки пенсіонери і потребують його допомоги.

Просить ухвалу скасувати і задовольнити подання.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 також вважає ухвалу незаконною. На думку захисника, підставою для відмови в застосуванні до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення стала наявність у нього лише одного заохочення, але посилається, що судом не були належно оцінені документи, долучені до подання, в яких зокрема, містяться відомості, щодо працевлаштування ОСОБА_7 , позитивна характеристика, сумлінне ставлення до праці та до поставлених завдань і до дисциплінарної відповідальності він жодного разу не притягався. Просить ухвалу суду скасувати та винести нову, якою задовольнити вказане подання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні скарги, доводи ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 , які просили скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, задовольнивши клопотання адміністрації, перевіривши наявні матеріали та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку по те, що апеляції прокурора, засудженого та захисника підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді позбавлення волі., якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_10 від відбування покарання посилався, як на підстави відмови в задоволенні клопотання, на те, що незважаючи на працевлаштованість засудженого за час відбування покарання у виправній колонії № 21 він має лише одне заохочення.

На переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції не є обґрунтованим.

Так, з характеристики на засудженого вбачається, що після прибуття до виправної колонії № 21 засуджений ОСОБА_10 був працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно, залучений до програми диференційованого виховного впливу, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально- корисну активність в організації роботи ради засуджених, підтримує зв`язки з рідними. Отже адміністрацією колонії зазначено, що ОСОБА_10 позитивно характеризується та довів своє виправлення.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, яка мається в матеріалах провадження, засуджений ОСОБА_10 за час відбуття покарання має 1 заохочення, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Стягнень за період відбування покарання не має.

За поясненнями представника колонії, засуджений змінні завдання виконує у повному обсязі, виявляє сумлінність та дотримується вимог адміністрації.

Таким чином, за вказаних обставин можливо вважати, що ОСОБА_10 своїм ставленням до праці та сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Станом на 13.06.2015 року відбутий строк покарання засудженого за даними СВК №21 складає 2/3 частини загального строку покарання ( кінець строку 13.10.2016 року), що було підтверджено у поданні /а.с.1/. Згідно копії вироку, ОСОБА_7 Новомосковським районним судом 13 липня 2013 року було засуджено за ч.1 ст.263, ч.4 ст.358 КК України, з застосуванням ст.70 КК України - до 4 років позбавлення волі.

Ст.81 КК України передбачає можливість застосування умовно-дострокового звільнення засуджених за умови, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні подання Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання, що передбачено ст. 81 КК України, не прийнявши до уваги вказані вище обставини.

Враховуючи вище вказане колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, засудженого та захисника підлягають задоволенню, а вказана ухвала, на підставі вимог ст. ст.410,.411, 413 КПК України - скасуванню з постановленням, на підставі вимог п.4. ч.1 ст.407 КПК України нової ухвали, задовольнивши подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора прокуратури Солонянського району ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах вказаного засудженого задовольнити.

Подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбуття покарання, на строк 1 рік 1 місяць 16 днів.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3