Справа № 428/8291/14-к
Провадження № 11кп/782/169/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченої : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.06.2015 року, яким -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Лисичанська, Луганської області, громадянка України, з середньою-спеціальною освітою, не працююча, раніше не судима, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджена:

- за ч. 1 ст. 122 КК України, та її призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Також стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральна шкода у розмірі 1000 гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувався.

ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до вироку суду ОСОБА_6 визнана винною в тому, що вона 19.09.2014 року о 19 годині 30 хвилин прийшла до квартири потерпілого ОСОБА_7 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 з метою поговорити з останнім за розподіл майна їх розлучених дітей. На ґрунті тривалих неприязнених відносин з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 почала словесно ображати останнього та його родину, після чого, знаходячись на порозі вказаної квартири, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 намагалася витягнутими та піднятими руками нанести ОСОБА_7 удари. На що останній, закриваючись від ударів ОСОБА_6 , виставив перед собою свою праву руку, при цьому остання своїм лівим передпліччям умисно нанесла один удар по правій кисті потерпілого, спричинивши ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 4 п`ясткової кістки правої кисті, забою правої кисті, яке, згідно висновку судово-медичної експертизи № 302 від 17.10.2014 року кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості, за ознаками тривалого розладу здоров`я. Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникла.

Не погодившись з винесеним вироком прокурор у кримінальному провадженні, старший прокурор прокуратури м. Сєвєродонецька ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Однак, до закінчення апеляційного розгляду прокурор відмовився від неї.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ прийняла відмову від апеляційної скарги у порядку ст..403 ч.1 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 також подала на вирок суду апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На думку обвинуваченої, її вина у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України не була доведена у суді першої інстанції. Більш того, взагалі відсутня подія кримінального правопорушення, оскільки вона ніякого кримінального правопорушення не вчиняла, і не завдавала ОСОБА_7 жодних тілесних ушкоджень. Його ж заява є наклепом на неї з причин наявності неприязних стосунків.

Крім того, обвинувачена посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Вона вважає, що сама по собі травма не може бути доказом наявності її вини. Сам же факт, що вона приходила до ОСОБА_7 не є доказом того, що вона пошкодила йому палець. Вказує на те, що під час судового розгляду справи її постійно обмежували в можливості доведеності своєї позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який не підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченої, та просив вирок суду залишити без змін, пояснення обвинуваченої , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, так як вона не вчиняла того, у чому її обвинувачує потерпілий, дослідивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, він має право вийти за межи апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним,обґрунтованим і мотивованим.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину не визнала, та пояснювала, що потерпілий її колишній сват. 19.09.2014 року до неї подзвонила донька та повідомила про те, що колишній зять вчинив погром у їх спільної квартирі, вона порадила дочці викликати міліцію, а сама пішла до батьків зятя до них до дому. Приблизно о 19 год. вона прийшла до потерпілого ОСОБА_7 , але в квартиру не заходила, на сходовому майданчику попросила дати спокій її донці. Потерпілий лівою рукою тримав ручку двері, та раптом пішов на неї, намагався схопити за руку, вона висмикнула свою руку та утекла, подумавши,що він намагається затягнути її у квартиру. В руках у них нічого не було. Ніяких ударів вона потерпілому не наносила і тому не визнає позовні вимоги.

В апеляційної скарги обвинувачена посилається на те,що вирок суду не містить доведеності та вмотивованості її вини в інкримінованому її кримінальному правопорушенні.

Перевіряючи даний довід апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_7 , зазначених у вироку суду, він також погодився з тим, що ОСОБА_6 приходила до нього до дому 19.09.2014 року після того, як він повернувся з роботи. Він почув дзвінок, відкрив двері, які відчиняються назовні, та побачив на порозі розлючену ОСОБА_6 , яка двома руками накинулася на нього. Він від несподіванки закрився руками, виставивши перед собою праву руку. При цьому ОСОБА_6 своїм лівим передпліччям умисно нанесла йому один удар по правої кісті. Він відчув різкий біль. За медичною допомогою звернувся наступного дня вранці.

Потерпілий був судом попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України та від нього була відібрана присяга. ( а.п.90 т.2)

У вироку суду зазначені показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які перед допитом у суді були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань , та допитані у суді у встановленому порядку, від них також була відібрана присяга говорити суду правду і лише правду.( а.п.91-94 т.2).

З таких обставин, суд першої інстанції правильно зробив висновок, що показання потерпілого та свідків не викликають у суду сумнівів, доказів того, що свідками були надані суду неправдиві показання і вони зацікавлені в результаті справи, не встановлені.

Крім того, у суді був допитаний експерт ОСОБА_13 , який також був попереджений судом про кримінальну відповідальність та присягнув суду сумлінно виконувати свої обов`язки..( а.п.112 т.2)

В обґрунтування обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 суд поклав висновок судово-медичного експерта № 302 від 29.09.2014 року, з змісту якого вбачається,що при огляді у ОСОБА_7 видимих тілесних ушкоджень немає, але рентгенологічне визначається косий перелом 4 п`ясткової кістки правої кісті. Вже у

поліклініці був встановлений діагноз « закритий перелом 4 п`ясткової кисті, забиття правої кисті». Це ушкодження утворилося від травмуючої дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею, індивідуальні особливості травмуючої поверхні якої на ушкоджені не відбилися , або зіткненні з ним. Це ушкодження могло утворитися в строк і при обставинах, вказаних в постанові. Це ушкодження по ступені тяжкості кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, за ознаками тривалості розладу здоров`я. ( т.2 а.п.21)

Під час досудового розслідування проводився слідчий експеримент за участі потерпілого від 04.12.2014 року , який розповів та показав як були спричиненні йому тілесні ушкодження , тобто показав механізм нанесення ударів ( а.п.43-47 т.2).

За результатами слідчого експерименту була проведена друга судово-медична експертиза № 344 від 04.12.2014 року ( а.п.49-50 т.2), яка підтвердила показання потерпілого.

Також у суді експерт ОСОБА_13 пояснював, що тупим твердим предметом може бути як голова, так і рука, нога та інше. Підтвердив свою присутність під час проведення слідчого експерименту. Зазначив, що у висновках додаткової судово-медичної експертизи зріст обвинуваченої не враховувався , це не потрібно для висновку, оскільки руки настільки рухомі,що можуть співударятися на будь-якій висоті.

Таким чином, суд першої інстанції з`ясував механізм завдання потерпілому ОСОБА_7 травми правої руки з точки зору судово-медичного експерта та провірив показання потерпілого, та надав обґрунтовану оцінку показанням обвинуваченої ,її версії про те,що вона тілесні ушкодження потерпілому не спричиняла.

У зв`язку з цим, колегія суддів також не вбачає підстав не довіряти показанням потерпілого та висновкам судового-медичного експерта, показанням свідків.

Версію обвинуваченої про те,що потерпілий ОСОБА_7 міг утримати травму руки при інших обставинах ( ремонтні роботи в квартирі) колегія суддів вважає надуманої.

Колегія суддів вважає,що суд першої інстанції не порушив вимоги ст..352 КПК України, належним чином виконав вимоги ст.370 КПК України та постановив законний і обґрунтований вирок.

За нормами ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таких порушень колегія суддів апеляційного суду не встановила, судове слідство було проведено повно, висновок суду, викладений у судовому рішенні, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.1 ст.122 КК України в суді першої інстанції була доведена, її дії правильно кваліфіковані.

Призначене покарання мотивоване належним чином у відповідності до вимог ст..65 КК України та обране таким, яке є достатнім. Цивільний позов також розглянутий у відповідності з вимогами діючого цивільного законодавства у межах кримінального провадження.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_6 на те,що заява ОСОБА_7 є наклеп у зв`язку наявності між ними неприязних стосунків , дає підстави вважати, що неприязні стосунки між ними досі зберігаються.

З таких обставин, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу обвинуваченої необґрунтованої, та такою, яка не підлягає задоволенню, а вирок суду законним и обґрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405,407,409,419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст.122 ч.1 КК України залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3