Справа № 183/4604/15
№ 1-кп/183/587/15
В И Р О К
іменем України
15 вересня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рубіжне Луганської області, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
25 листопада 2013 року наказом №77 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду старшого навідника реактивного артилерійського дивізіону військової частини.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

04 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, самовільно залишив розташування військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини.

15 липня 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини та заявив про себе.

Таким чином, в період з 04 вересня 2014 року по 15 липня 2015 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби понад 1 місяць.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, обставини вчинення ним кримінального правопорушення не оспорював, у скоєному обвинувачений кається. При цьому обвинувачений показав, що через тяжкі сімейні обставини змушений був залишити розташування військової частини, оскільки вся його сім`я проживала в Луганській області. Коли на території Луганської області почалися бойові дії всі його родичі виїхали з зазначеної території, однак його престаріла бабуся залишилася проживати в селі неподалік від міста Рубіжне. В вересні 2014 року з нею стався інсульт, тому він самовільно залишив розташування військової частини та поїхав здійснювати догляд за своєю бабусею, яка протягом тривалого часу була паралізована. Коли його бабуся змогла самостійно себе обслуговувати, він повернувся до військової частини, повідомив компетентні органи про своє місцеперебування, на даний час продовжує військову службу за контрактом та бажає здійснювати свій обов`язок щодо захисту України.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений раніше не був судимий, за місцем служби характеризується позитивно, інших характеризуючих даних сторонами кримінального провадження не надано.

Між тим, обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, обвинувачений, розуміючи соціальну значущість вчиненого кримінального правопорушення, висловив своє бажання виправити ситуацію, що склалася, а також довів суду свою готовність підлягати кримінальній відповідальності, не дивлячись на обставини, які спонукали його до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України.

З урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання, а також з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд вважає за можливе призначити йому покарання з застосуванням ст.ст. 60,69 КК України.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, покарання у виді арешту на певний період з відбуванням його на гауптвахті буде достатньо для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.3 ст. 407 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст.ст. 60,69 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1