Чуднівський районний суд Житомирської області
Справа № 294/887/15-к
Номер провадження 1-кп/294/1059/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.08.2015 рокум.Чуднів
Чуднівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, працездатного, не працюючого, не одруженого, судимого
1) Франківським районним судом м. Львова 16.11.2004 року за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України до двох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням двохрічного іспитового строку, з покладенням обов"язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3,4 КК України,
2) Галицьким районним судом м. Львова 19.11.2005 року за ст. 190 ч. 2 КК України до трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням двохрічного іспитового строку, з покладенням обов"язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3,4 КК України,
3) Франківським районним судом м. Львова 29.05.2006 року за ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2, 190 ч. 2 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі,
4) Залізничним районним судом м. Львова 14.07.2009 року за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до трьох років позбавлення волі,
5) Залізничним районним судом м. Львова 20.11.2009 року за ст. 185 ч. 2 КК України до п"яти років позбавлення волі,
6) Галицьким районним судом м. Львова 24.12.2009 року за ст.ст. 190 ч. 2, 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі,
7) Залізничним районним судом м. Львова 05.11.2010 року за ст.ст. 185 ч. 2 КК України до п"яти років позбавлення волі,
8) Смілянським райсудом Черкаської області за ст.ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі (ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 18.03.2015 року ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на термін вісім місяців десять днів),
у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України,-
встановив:
14.04.2015 року близько 22 год. під час руху потяга № 13 сполученням "Київ-Ужгород" ОСОБА_4 , перебуваючи у вагоні № 7 даного транспортного засобу разом із іншими особами, вирішив викрасти належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки "Lenovo S 650", якого той дав тимчасово у користування своєму знайомому ОСОБА_6 і який останній поклав після використання на столі у вагоні.
Коли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 лягли спати, ОСОБА_4 взяв таємно вказаний телефон зі столу та, утримуючи викрадене, близько 23 год., вийшов у тамбур вагону, де дочекавшись зупинки "Чуднів-Волинський" ДТГО "Південно-Західна залізниця", що знаходиться у с. Вільшанка, Чуднівського району, Житомирської області, зійшов з потягу із викраденим майном, заподіявши таким чином ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1446,67 грн.
Обвинувачений у судовому засіданні спочатку не визнав свою вину у викраденні мобільного телефона "Lenovo S 650", вказавши, що взяв даний телефон щоб поспілкуватися із дівчиною, а так як пасажири вагона спали, в т.ч. власник телефона, він вирішив зайти в тамбур, де на зупинці його висадив провідник вагону із-за виниклого конфлікту, в зв"язку з чим він не зміг повернути телефон. Вранці він зайшов у якесь подвір"я якогось населеного пункту і звідти зателефонував у чергову частину Чуднівського РВ УМВС, повідомивши про те, що у нього випадково опинився чужий телефон. Згодом, у судовому засіданні 26.08.2015 року, обвинувачений визнав свою винуватість у таємному заволодінні належним потерпілому мобільним телефоном.
Потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні 30.07.2015 року пояснили, що 14.04.2015 року вони їхали з обвинуваченим в одному вагоні потяга сполученням "Київ-Ужгород". Вони заснули, а згодом ОСОБА_6 виявив відсутність обвинуваченого та телефона "Lenovo S 650", який лежав перед цим на столику. При цьому ОСОБА_6 пояснив, що коли він лежав, намагаючись заснути, то чув як ОСОБА_4 сказав, що йому потрібно поговорити з дружиною по телефону і вийшов з їхнього відділення вагону, а невдовзі свідок почув як провідник вагона гукав до ОСОБА_4 щоб той заходив у вагон, так як поїзд відправляється, але ОСОБА_4 йому відповів, що залишається на станції. Про таку почуту розмову ОСОБА_6 розповів і потерпілому коли виявилась крадіжка мобільного телефону.
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що під час їх чергування у черговій частині Чуднівського РВ УМВС 14 та 15 квітня 2015 року ніхто не телефонував з приводу необхідності передачі комусь мобільного телефону, який випадково опинився у чужому володінні. В ніч на 15.04.2015 року поступило лише телефонне повідомлення ОСОБА_5 про викрадений у нього мобільний телефон.
Винуватість обвинуваченого підтверджується, крім показань потерпілого та свідків, також іншими зібраними доказами:
- оглядом місця події, згідно якого у вагоні потягу, в якому їхав обвинувачений, був виявлений його посадочний документ (а.с. 26-27), що підтверджує перебування даної особи у вагоні разом із потерпілим на час викрадення належного останньому мобільного телефона,
- оглядом особистих речей обвинуваченого 15.04.2015 року, де серед його речей був виявлений та вилучений належний потерпілому мобільний телефон марки "Lenovo S 650", що визнаний в якості речового доказу по справі (а.с.46-47, 54-60),
- проведенням 18.06.2015 року слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_9 , згідно якого встановлено місце виявлення належного обвинуваченому посадочного документу та тамбур, з якого обвинувачений сам зійшов з потягу на ст. Чуднів-Волинський із викраденим майном (а.с. 101-106).
Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази і оцінивши їх у своїй сукупності, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і кваліфікує його дії за ст. 185 ч. 2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно..
Аналіз вказаних вище доказів, що були зібрані досудовим слідством, дає суду підстави для висновку про доведеність винуватості вказаної особи у скоєному злочині.
При цьому суд приймає в якості достовірних показання свідка ОСОБА_6 , що відповідають даним слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_9 , згідно яких, таємно заволодівши чужим майном, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, самостійно покинув вагон поїзда, не доїхавши до своєї станції призначення (м. Львів), а попередні посилання обвинуваченого на нібито повідомлення ним телефоном працівників міліції про те, що у нього випадково опинився чужий телефон, який він бажає повернути власнику, спростовується показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , записами у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (ЄО).
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення 14.04.2015 року доведена.
Обставин, що помякшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено (раніше ОСОБА_4 був засуджений виключно за скоєння корисливих злочинів і його дії кваліфіковані за ст. 185 ч. 2 КК України, а тому рецидив злочину не може бути визнане судом в якості обтяжуючої покарання обставини, так як така обставина врахована при кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознакою повторності).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини його вчинення, в т.ч. вартість викраденого майна, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, не стаючи на шлях виправлення, характеризується за місцем проживання нейтрально, а тому вказаній особі доцільно призначити покарання, зважаючи на вказані вище фактори у їх сукупності, в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі з послідуючим частковим приєднанням до даного покарання невідбутої частини покарання за вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 07.02.2013 року відповідно до вимог ст. 71 КК України при визначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, вважаючи, що саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 за ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання за ст. 185 ч.2 КК України у виді двох років шести місяців позбавлення волі.
Згідно ст. 71 КК України, частково приєднавши до даного покарання невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 07.02.2013 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді трьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити попередній - утримання під вартою.
Застосувати ст. 72 КК України і час попереднього увязнення зарахувати ОСОБА_4 до строку призначеного судом покарання, рахуючи початок відбуття ним покарання з 22.07.2015 року.
Речовий доказ, яким визнаний мобільний телефон "Lenovo S 650", - передати власнику ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави 384 грн. у порядку відшкодування понесених судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Чуднівський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1