Справа № 157/568/15-к
Провадження №1-кп/157/41/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною професійно-технічною освітою, не працює, у відповідності до ст. ст. 88, 89 КК України судимості не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи зобов`язаний відповідно до рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2013 року сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 450 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття старшої дитини на користь ОСОБА_5 , маючи можливість, але не висловлюючи наміру працевлаштуватись, отримуючи грошовий дохід від сезонних заробітків, умисно, злісно ухилився від сплати аліментів на утримання двох дітей, внаслідок чого станом на 25 травня 2015 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період з 18 вересня 2013 року по квітень 2015 року включно у розмірі 17460 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав і дав показання про те, що певний період виїжджав на сезонні заробітки, однак аліменти на дітей не сплачував. На даний час офіційно працевлаштуватися не бажає через низьку оплату роботи. Окрім того пояснив, що періодично допомагає потерпілій на її прохання доглядати за дітьми, однак матеріальної допомоги не надає.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання двох дітей (аліментів) підтверджується показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , з яких вбачається, що ОСОБА_4 кошти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не сплачує, хоча є здоровою, працездатною особою, а тому може влаштуватися на роботу та сплачувати аліменти.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- виконавчим листом, що виданий на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2013 року, згідно з яким ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 450 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття старшої дитини, починаючи з 18 вересня 2013 року (а.с.п. 51);

- контрольними листками стягнення аліментів за 2013-2015 роки та довідкою ВДВС Камінь-Каширського районного управління юстиції від 25.05.2015 року № 03-24/432, з яких вбачається, що за період з 18 вересня 2013 року по квітень 2015 року включно розмір заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів станом на 25 травня 2015 року становить 17460 грн. (а.с.п. 58-61).

Згідно з довідкою Камінь-Каширського районного центру зайнятості від 07.10.2014 року № 1193/05-2, ОСОБА_4 по питанню працевлаштування до центру зайнятості не звертався (а.с.п. 57), а у відповідності до довідки про стан здоров`я особи та її працездатність від 19.05.2015 року, обвинувачений є здоровим, тобто немає протипоказань для працевлаштування за станом здоров`я (а.с.п. 55).

Як вбачається з примітки до ст. 164 КК України, під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) або на утримання непрацездатних батьків слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Дослідивши та проаналізувавши наведені вище докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, беручи до уваги період та розмір заборгованості по сплаті аліментів, а також відношення обвинуваченого щодо виконання аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину повністю доведена і кваліфікує його дії ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При обранні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії злочинів, невеликої тяжкості.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він, хоча немає судимості у відповідності до ст. 88 КК України, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення умисного корисливого злочину.

Окрім того, при призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 , будучи працездатним, заходів для працевлаштування не вживає, борг по аліментах не сплатив, хоча йому надавалася така можливість, внаслідок його дій діти позбавляються засобів для існування, що у подальшому може призвести до негативних соціальних наслідків.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину та беручи до уваги думку потерпілої, яка просила обвинуваченого покарати суворо, в той же час не призначати покарання, яке б було пов`язане з обмеженням волі останнього, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним є призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на максимальний строк, що передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

На думку суду таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Вироком Камінь-Каширського районного суду від 10 листопада 2015 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, за вчинення 18 серпня 2015 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки). Законної сили цей вирок суду не набрав. Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а відповідно до вимог ч. 5 цієї ж статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Отже, до того моменту, коли обвинувальний вирок набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як з невинуватою особою. Незаконні діяння винного набувають статусу офіційних та юридично значущих лише з моменту, коли обвинувальний вирок суду набирає законної сили.

За таких обставин, суд не вбачає підстав призначати покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки попередній вирок суду щодо нього не набрав законної сили. Питання щодо звернення вироків суду до виконання може бути вирішене у порядку ст. 537 КПК України після набрання судовими рішеннями законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1