Справа № 11-487/11 р.
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Слободян К.Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого - судді: Слободяна К.Б.

Суддів: Нагорняка Є.П., Зайцева В.А.

З участю прокурора Фінца Д.Г.

розглянула «9»червня 2011 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 березня 2011 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2,

мешканець м. Вінниці, громадянин України,

з середньою освітою, працюючий по найму

різноробочим, не одружений, раніше неодноразово

судимий, останній раз: 03.07.2008 року Ленінським

районним судом м. Вінниці за ст. 187 ч. 1 КК України

до 4-х років 6 місяців позбавлення волі, звільнений

у звязку з відбуттям покарання 19.05.2010 року ,-

засуджений за ст. 187 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 70 грн. матеріальної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що 15.09.2010 року пізно ввечері, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись біля будинку №39 по вул. Павлова в м. Вінниці, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з невстановленими особами, почав наносити ОСОБА_3 удари руками та ногами по різним частинам тіла та голові. Від ударів ОСОБА_3 впав на землю та втратив свідомість, а ОСОБА_2, користуючись безпорадним станом потерпілого, відкрито заволодів майном останнього, а саме: мобільним телефоном «Сіменс»вартістю 200 грн., ключем від квартири вартістю 30 грн., грошима в сумі 70 грн., після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на свій власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_2 заподіяв потерпілому ОСОБА_3 майнової шкоди на загальну суму 300 грн.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_2 та невстановленими слідством особами ОСОБА_3 згідно висновку судово - медичної експертизи №2228 від 20.09.2010 р. отримав тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на голові, синців на боковій поверхні грудної клітки справа, в поперековій ділянці справа та зліва, на боковій поверхні грудної клітки зліва, на передній поверхні грудної клітки справа та зліва, на правому плечі, саден в ділянці ліктьового суглобу, на лівому передпліччі, які належать до легких тілесних ушкоджень.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 зазначив, що справу стосовно нього розглянуто з порушенням норм КПК України, однобічно та неповно, без допиту всіх свідків, належного дослідження матеріалів справи, у звязку з чим просив «направити кримінальну справу для більш детального розгляду»та встановити всіх осіб, причетних до скоєння злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора Фінца Д.Г., який заперечував щодо задоволення апеляції засудженого ОСОБА_2, вважаючи постановлений відносно нього вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_3, за обставин, викладених у вироку, відповідає матеріалам кримінальної справи і підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_4, даних ним в судовому засіданні вбачається, що ввечері 15.09.2010 року він випадково зустрів ОСОБА_2, який проживав з його кумою ОСОБА_5 Останній запросив його до себе в гості, на що він погодився. Вдома у ОСОБА_2 вони сиділи за столом, розмовляли. Несподівано ОСОБА_2 зіштовхнув його зі стільця та почав бити, як йому здалося, до нього приєдналася ще одна особа, яку він не бачив, оскільки в нього поганий зір і він захищав від ударів голову. Співмешканка засудженого ОСОБА_5 намагалася відтягнути від нього ОСОБА_2, але той продовжував його бити, після чого його виволокли на вулицю, де стояла компанія із кількох чоловік, в яку його штовхнули та продовжили бити, він впав на землю та від удару втратив свідомість. Коли прийшов до тями, почув голос засудженого ОСОБА_2, який сказав: «Оббирайте його», після чого відчув як з його задньої кишені витягнули ключі, гроші та мобільний телефон.

З пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що 15.09.2010 року її чоловік ОСОБА_3 повернувся додому близько 22-00 години, він був без футболки, грошей, телефону та весь побитий. Приблизно о 20-00 год. вона намагалась зателефонувати чоловікові, але абонент був поза межами досяжності. Після повернення чоловіка вона знову намагалась зателефонувати на його телефон, однак це їй не вдалося, оскільки телефон був вимкнутий. Наступного дня чоловік розповів їй, що він був у куми ОСОБА_5, де його побили.

З пояснень свідка ОСОБА_7 видно, що він проводив досудове слідство по справі, повторно допитував потерпілого ОСОБА_3, який стверджував, що ОСОБА_2 наносив йому тілесні ушкодження спільно з іншими особами, при цьому від ударів він втратив свідомість, коли прийшов в себе, відчув як обшукують його кишені та забирають майно. Такі показання потерпілого аналогічні тим, які він давав на початку досудового слідства.

Крім показів потерпілого та зазначених свідків, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину також підтверджується показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, протоколом огляду місця події від 16.09.2010 року, з якого вбачається, що викрадені у потерпілого мобільний телефон та ключ від замка було вилучено у ОСОБА_5, яка є співмешканкою ОСОБА_2, при цьому ключ з брелоком знаходився в спортивних штанах засудженого.

Згідно протоколу предявлення предметів для впізнання від 02.11.2010 року зазначені речі були впізнані потерпілим ОСОБА_3

В матеріалах справи наявний висновок судово-медичного дослідження № 2228 від 20.09.2010р., згідно якого у ОСОБА_3 виявлено чисельні синці та садна на обличчі та тулубі, які за часом свого виникнення співпадають з часом вчинення розбійного нападу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дав критичну оцінку свідченням засудженого ОСОБА_2 про відсутність у нього умислу на вчинення розбійного нападу відносно ОСОБА_3 та нанесення йому тілесних ушкоджень виключно з метою захисту честі та гідності своєї співмешканки, оскільки такі показання засудженого спростовуються зібраними по справі доказами, яким суд дав відповідну оцінку, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо однобічності та поверховості розгляду стосовно нього справи є безпідставними.

Зі справи вбачається, що слідчим 12 листопада 2010 року винесено постанову про виділення матеріалів справи щодо невстановлених слідством осіб, які разом з ОСОБА_2 вчинили розбійний напад на ОСОБА_3, в окреме провадження (а.с. 77). Необхідність встановлення цих осіб, про що наголошує засуджений в своїй апеляції, є, безумовно, важливою, проте, на переконання колегії суддів, не перешкоджає розгляду справи щодо ОСОБА_2 по суті, оскільки не впливає на обставини справи, доведеність його вини та кваліфікацію дій винних осіб.

При розгляді справи будь-яких порушень норм КПК України не встановлено, дії засудженого ОСОБА_2 вірно кваліфіковано судом за ст. 187 ч. 2 КК України, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення кримінального покарання», тому підстав для задоволення апеляції засудженого колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів-,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 березня 2011 року щодо нього без зміни.

Головуючий:

Судді:

З оригіналом згідно: