АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/6231/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/647/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001555 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл., що зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_8

Обвинувачена ОСОБА_6

Захисник ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 порушує питання про пом`якшення призначеного його підзахисній покарання. Просить відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України врахувати як обставину, що пом`якшує покарання, поряд із щирим каяттям винної особи також наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, та призначити ОСОБА_6 покарання по ст. 307 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді трьох років позбавлення волі, та остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і призначене їй покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією усього особисто належного їй майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл. від 28.01.2015 та остаточно призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць з конфіскацією усього особисто належного їй майна та відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
За обставин, встановлених судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, у невстановлений слідством час, за невстановлених слідством обставин, у невстановленої слідством особи незаконно придбала не менше 14,5693 г рідини, що містить наркотичний засіб «опій ацетильований», який почала незаконно зберігати при собі та здійснювати його збут на території Саксаганського району м. Кривого Рогу.
Так, ОСОБА_6 29.06.2015 р. близько 17:30 годин, знаходячись біля торгівельного комплексу, який розташований на АДРЕСА_2 , незаконно збула за 250 гривень громадянину ОСОБА_9 , рідину коричневого кольору масою 2,1248 г, що згідно висновку судової експертизи містила особливо небезпечну наркотичну речовину - «опій ацетильований», масою в перерахунку на суху речовину 0,1037 г.
Крім того, при проведенні 29.06.2015 р. санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено пластиковий флакон, частково заповнений рідиною коричневого кольору масою 12,4445 г, що згідно висновку судової експертизи містила особливо небезпечну наркотичну речовину - «опій ацетильований», масою в перерахунку на суху речовину 0,6040 г.
Проведеною експертизою було встановлено, що рідина, вилучена при обшуку житла у ОСОБА_6 , та рідина, добровільно видана ОСОБА_9 , подібні між собою за відтінком та ступенем прозорості, за кількістю, положенням і співвідношенням площі піків компонентів тобто однорідні між собою за видом та складом компонентів.
Дії обвинуваченої ОСОБА_6 у межах досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, з чим погодився суд в оскаржуваному вироку.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини його підзахисної та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 307 КК України, у той же час зазначає, що покарання, яке суд призначив ОСОБА_6 , є надто суворим та підлягає пом`якшенню.

Так, суд першої інстанції у своєму вироку визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій щире каяття, а також звернув увагу на наявність на утриманні ОСОБА_6 малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втім не врахував цю обставину при призначенні покарання обвинуваченій як таку, що його пом`якшує.

У той же час суд у своєму вироку зазначив, що обставинами, які можуть обтяжувати покарання є не тільки рецидив злочину, а і відсутність даних, які б позитивно характеризували особу винної, і що призначення більш м`якого покарання не здатне забезпечити її виправлення. Разом з тим, відсутність в матеріалах кримінальної справи даних, які б позитивно характеризували засуджену, не може свідчити про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи за ґратами, не здатна усвідомити тяжкість скоєного злочину та не докласти зусиль для свого виправлення та повернення у суспільство у більш короткий термін, ніж визначений судом.

На думку захисника, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , а саме щире каяття у скоєному та перебування на її утриманні малолітньої дитини, є підставою для призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, та обвинувачену, які апеляційну скаргу підтримали; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом у межах апеляційної скарги. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку з чим колегією суддів не переглядаються.

Що стосується доводів захисника щодо надмірності суворості призначеного обвинуваченій покарання, то вони не є достатньо обгрунтованими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією зазначеної норми закону про кримінальну відповідальність, втім з реальним його відбуванням, з конфіскацією всього належного їй майна, та за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, суд першої інстанції достатньою мірою врахував вимоги ст. 65 КК України, давши належну оцінку тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особі винної, яка за місцем проживання характеризується негативно (т. 2 а.с. 147), є раніше судимою (т. 2 а.с.141-142), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала і не перебуває (т. 2 а.с. 145-146), має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 40, 41, т. 2 а.с. 148); наявності обставини, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, - рецидиву злочинів; наявності обставини, що пом`якшує покарання - щирого каяття у скоєному.

Аналізуючи вищезазначені обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що призначене обвинуваченій покарання за своїм видом та розміром є справедливим, воно необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Посилання захисника на обставини, зазначені ним в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки щире каяття обвинуваченої було враховане судом при призначенні їй покарання як обставина, що його пом`якшує, що прямо зазначено у вироку. Що стосується наявності на утриманні обвинуваченої малолітньої дитини, то ця обставина у межах повноважень суду, визначених ч. 2 ст. 66 КК України, обгрунтовано не була визнана такою, що пом`якшує покарання обвинуваченої, зважаючи на те, що після народження дитини остання вчинила два умисних злочини, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі, що в цілому свідчить про її зневажливе ставлення до свого материнства та виконання батьківських обов`язків.

Крім того, згідно ст. 69 КК України, на застосуванні якої при призначенні покарання ОСОБА_6 наполягає в апеляційній скарзі захисник, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного.

Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для застосування положень ст. 69 КК України, і такий висновок колегія суддів вважає правильним зважаючи на те, що дійсно не вбачається декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину.

Також приймається до уваги, що характеристика особи цієї обвинуваченої, а саме те, що вона двічі, будучи засудженою до покарання у виді позбавлення волі з наданням іспитових строків на підставі ст. 75 КК України, на протязі цих строків вчиняла нові злочини, що тягло призначення їй покарання за новими вироками з застосуванням положень ст. 71 КК України, на думку колегії суддів, виключає можливість застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання цій обвинуваченій.

З урахуванням викладеного підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001555 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4