АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2146/15 Справа № 204/7050/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року, про відмову у звільненні засудженого від відбуття покарання на підставі амністії, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Республіці Казахстан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
за участю: прокурора ОСОБА_7
у режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про звільнення його, на підставі ст. 2, п. «г» ч. 2 ст. 9, ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», від відбуття покарання, призначеного вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2014 року.
Суд, відмовляючи в задоволенні заяви зазначив, що ОСОБА_6 ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2005 року було застосовано положення Закону України «Про амністію» від 31 травня 2005 року, тому на час вступу в дію Закону України «Про амністію у 2014 році» з моменту застосування до засудженого попередньої амністії не минуло 10 років. Окрім того, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2005 року ОСОБА_6 звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі та в подальшому вчинив особливо тяжкий злочин, що також є підставою для відмови в задоволенні заяви засудженого.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, як незаконну, а заяву про звільнення від відбуття покарання на підставі амністії задовольнити. В обґрунтування скарги засуджений вказує на безпідставність відмови суду в задоволенні заяви, оскільки на час подання ним заяви до суду десятирічний строк з моменту застосування попередньої амністії сплинув. Окрім того, вважає, що суд необґрунтовано, без врахування змін до Закону України «Про амністію у 2014 році», застосував до нього положення п.«в» ст.8 цього закону, тоді як він в період випробувального терміну злочин не вчиняв.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до такого.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» визначено, що амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
У статті 10 Закону України «Про амністію у 2014 році» зазначено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Згідно ст. 8 цього Закону амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Відповідно до п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.
Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_6 засуджено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2001 року за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна та ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2005 року невідбута частина покарання була скорочена на 1/2 на підставі п. «б» ст. 5 Закону України «Про амністію» від 31 травня 2005 року.
Отже, на час набрання чинності Закону України від 08 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», десятирічний строк з моменту застосування до засудженого попередньої амністії не сплинув, тому доводи ОСОБА_6 в цій частині є необґрунтованими.
Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2005 року ОСОБА_6 було умовно-достроково звільнено з місць позбавлення волі та у подальшому він вчинив умисний особливо тяжкий злочин, за який в теперішній час відбуває покарання.
Разом з цим, п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» вказано, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий злочин.
З огляду на викладене та беручи до уваги матеріали особової справи ОСОБА_6 , невідбута ним частина призначеного покарання у виді позбавлення волі, станом на 16 грудня 2015 року, складає 2 роки 6 місяців 9 днів; водночас, вивчивши дані про особу засудженого, та наголошуючи, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається стосовно кожної особи індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви засудженого, а доводи, на які посилається ОСОБА_6 у апеляційній скарзі, не дають підстав для звільнення його від відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».
Отже, колегія суддів вважає, що підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для зміни або скасування рішення місцевого суду в ході апеляційного перегляду не має, тому апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року про відмову у звільненні засудженого ОСОБА_6 від відбуття покарання на підставі амністії залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4