Справа № 11-1141/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 17.11.2010
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Орла А.І.

суддів Шроль В.Р., Гайдай Р.М.

з участю прокурора Балійчук Р.І.

захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_1 та помічника прокурора Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.08.10 р., яким :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, засуджено за ст. 122 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину при наступних обставинах.

17.02.10 р. близько 00 год. 00 хв. ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків між ним та його сестрою ОСОБА_4, в яку втрутився син ОСОБА_4 неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, умисно стиснув своєю лівою рукою кисть лівої руки неповнолітнього ОСОБА_5 та, утримуючи її, відштовхнув останнього в сторону, чим спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального відділу пятої пясткової кістки лівої кисті, які згідно висновку експерта № 110/Д від 07.05.10 р., відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляції адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 просить помякшити засудженому покарання. В обґрунтування апеляції зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував як помякшуючу обставину щире каяття засудженого, крім того вважає, що його дії слід перекваліфікувати на ст. 128 КК України, оскільки у засудженого не було умислу на нанесення тілесних ушкоджень.

В апеляції помічник прокурора Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації і винності засудженого, просить вирок суду скасувати у звязку з невідповідністю покарання, призначеного судом, тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості та постановити свій вирок яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років обмеження волі. Обґрунтовуючи свою апеляцію прокурор зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував дані, які характеризують особу засудженого, тяжкість скоєного злочину, його ставлення до скоєного, обставин, що обтяжують покарання. Вважає, що факт притягнення засудженого до кримінальної відповідальності у минулому свідчить про схильність до вчинення злочинів і не бажання ставати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію і просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 років обмеження волі, адвоката, який підтримав свою апеляцію, заперечує проти апеляції прокурора та просить помякшити призначене ОСОБА_3 покарання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції до задоволення не підлягають.

Винність засудженого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України за обставин, вказаних у вироку суду, встановлена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Колегія суддів знаходить безпідставним посилання в апеляції захисника на необхідність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_3 за ст. 128 КК України. Потерпілий ОСОБА_5 неповнолітній, якому на момент вчинення щодо нього злочинних дій засудженим ОСОБА_3 тільки но виповнилося 13 років. Хватаючи неповнолітнього потерпілого за руку, стискуючи її та утримуючи руку з одночасним штовханням потерпілого в сторону, ОСОБА_3 повинен був передбачати можливість настання шкідливих для здоровя потерпілого наслідків. Тобто, в даному випадку засуджений ОСОБА_3 діяв умисно, бажав заподіяти шкоду неповнолітньому потерпілому, однак умисел його був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди. Оскільки неповнолітньому потерпілому були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, суд вірно прийшов до висновку про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_3 по фактично наставши наслідкам.

Твердження в апеляції захисника про необхідність помякшення покарання засудженому в звязку з неврахуванням судом всіх обставин, що помякшують покарання колегія суддів вважає безпідставним. Суд належним чином при призначенні покарання засудженому ОСОБА_3 виконав вимоги ст. 65 КК України. Суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов обставин, що помякшують покарання, поскільки як вбачається з протоколу судового засідання, свою вину у чиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України засуджений не визнав. Даний факт свідчить про відсутність щирого каяття підсудного.

Твердження в апеляції прокурора про те, що при призначенні покарання суд не врахував дані, які характеризують особу засудженого, тяжкість скоєного злочину його ставлення до скоєного, обставин, що обтяжують покарання, є безпідставними.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК України; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання судом належним чином враховані дані про особу засудженого, обставини, що обтяжують покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та призначено покарання у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, яке в даному випадку є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Покарання призначено засудженому ОСОБА_3 в межах санкції статті КК України, за якою він визнаний винним.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляцій захисника та прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції адвоката ОСОБА_1 та помічника прокурора Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2 на залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.08.10 р. щодо ОСОБА_3 - без зміни.

С У Д Д І