Номер провадження: 11-кп/785/1399/15
Номер справи місцевого суду: 492/418/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

та обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 25.08.2015 року, яким

ОСОБА_9 , яка: народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.м.т. Сарата Одеської області, є громадянкою України, не заміжня, не працює, раніше не судима, проживає по АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України і призначено покарання: за ч. 2 ст. 191 КК України у вигляді трьох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади службовця, пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей строком на один рік і шість місяців; за ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді одного року і шести місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади службовця, пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей строком на один рік; на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено три роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади службовця, пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей строком на один рік і шість місяців; на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на два роки і встановленням обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи,

встановив:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона, перебуваючи на посаді спеціаліста групи забезпечення продажів в Одеському регіоні Управління продажів продуктів споживчого кредитування в м. Арцизі Одеської області та маючи довіреність від ПАТ «Альфа-Банк» на укладання та/або підпис від імені Банку кредитних договорів з фізичними особами на суму, що не перевищує 20000 доларів США, вчинила злочини за наступних обставин.

05.08.2014 року, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, в приміщенні міні-офісу інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Альфа-Банк», розташованого у приміщенні магазину «Ельдорадо» по вул. 28 Червня, 97 в м. Арцизі Одеської області, власноруч склала та подала електронним каналом зв`язку на узгодження до Банку офіційні документи кредитний договір №500506821 та додатки до нього на ім`я ОСОБА_10

07.06.2014 року вона, будучи службовою особою, з метою привласнення чужого майна, в приміщенні міні-офісу інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Альфа-Банк», розташованого у приміщенні магазину «Ельдорадо» по вул. 28 Червня, 97 в м. Арцизі Одеської області, завела під свої логіном і паролем електронну заявку на укладання договору кредитування на ім`я ОСОБА_11 , після чого відправила її електронним каналом зв`язку на узгодження до Банку. Маючи умисел на заволодіння грошами Банку, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_11 про відмову у наданні їй кредиту. Продовжуючи свій злочинний намір, у той же день, отримавши дозвіл Банку на укладання кредитного договору з ОСОБА_11 , якому було присвоєно №500491288, вона оформила договір та частково документи кредитної справи від імені ОСОБА_11 та закріпила за зазначеним номером договору дебетну пластикову картку «Debit Master-Card» №5167ххххххххх7852, фіналізувала в програмному забезпеченні Банку кредитний договір №500491288, на підставі чого, на ім`я ОСОБА_11 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , на який було перераховано безготівкові кошти в розмірі 20011 грн.

Після цього, ОСОБА_7 активувала картку «Debit Master-Card» № НОМЕР_2 та в період з 08.06.2014 року по 12.06.2014 року здійснила транзакції в банкоматах банків, розташованих в м. Арцизі Одеської області та м. Одесі і перевела у готівку 14973 грн., а 5000 грн. перевела на картковий рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «ПриватБанк».

28.07.2014 року вона, продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою привласнення чужого майна, в приміщенні міні-офісу інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Альфа-Банк», розташованого у приміщенні магазину «Ельдорадо» по вул. 28 Червня, 97 в м. Арцизі Одеської області, завела під свої логіном і паролем електронну заявку на укладання договору кредитування на ім`я ОСОБА_12 , після чого відправила її електронним каналом зв`язку на узгодження до Банку. Маючи умисел на заволодіння грошами Банку, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_12 про відмову у наданні йому кредиту. Продовжуючи свій злочинний намір, у той же день, отримавши дозвіл Банку на укладання кредитного договору, якому було присвоєно №500504521, вона оформила договір та частково документи кредитної справи від імені ОСОБА_12 та закріпила за зазначеним номером договору дебетну пластикову картку «Debit Master-Card» №5167ххххххххх2796, фіналізувала в програмному забезпеченні Банку кредитний договір №500504521, на підставі чого, на ім`я ОСОБА_12 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_4 , на який було перераховано безготівкові кошти в розмірі 15011 грн.

Після цього, ОСОБА_7 активувала картку «Debit Master-Card» № НОМЕР_5 та 28.07.2014 року здійснила транзакції в банкоматах банків, розташованих в м. Арцизі Одеської області і перевела у готівку 15000 грн., чим заподіяла Банку матеріальну шкоду на зазначену суму.

05.08.2014 року вона, будучи службовою особою, з метою привласнення чужого майна, в приміщенні міні-офісу інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Альфа-Банк», розташованого у приміщенні магазину «Ельдорадо» по вул. 28 Червня, 97 в м. Арцизі Одеської області, завела під свої логіном і паролем електронну заявку на укладання договору кредитування на ім`я ОСОБА_10 , після чого відправила її електронним каналом зв`язку на узгодження до Банку. Маючи умисел на заволодіння грошами Банку, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_10 про відмову у наданні їй кредиту. Продовжуючи свій злочинний намір, у той же день, отримавши дозвіл Банку на укладання кредитного договору з ОСОБА_10 , якому було присвоєно №500506821, вона оформила договір та частково документи кредитної справи від імені ОСОБА_10 та закріпила за зазначеним номером договору дебетну пластикову картку «Debit Master-Card» №5167ххххххххх2903, фіналізувала в програмному забезпеченні Банку кредитний договір №500506821, на підставі чого, на ім`я ОСОБА_10 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_6 , на який було перераховано безготівкові кошти в розмірі 14011 грн.

Після цього, ОСОБА_7 активувала картку «Debit Master-Card» № НОМЕР_7 та в період з 05.08.2014 року по 13.08.2014 року здійснила транзакції в банкоматах банків, розташованих в м. Арцизі Одеської області і перевела у готівку 8009 грн., а 6000 грн. перевела на картковий рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області зазначив, що не заперечує фактичні обставини справи, встановлені судом, але вважає вирок незаконним внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та м`якості покарання.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у вигляді обмеження волі, не застосовується до жінок, що мають дітей віком до 14 років, а обвинувачена має дитину 2009 року народження. Зазначене порушення закону є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

За таких обставин прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій: за ч. 2 ст. 191 КК України один рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на два роки; за ч. 1 ст. 366 КК України - штраф у розмірі 1700 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на один рік; на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити один рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на два роки; на підставі ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням строком на два роки і встановленням обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену, яка не заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Вина обвинуваченої у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень доведена її показаннями, внаслідок чого, суд першої інстанції за погодженням зі сторонами судового розгляду, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України прийняв рішення про недоцільність дослідження інших доказів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані: за ч. 2 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; за ч. 1 ст. 366 КК України, як складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд першої інстанції зазначив у вироку, що ОСОБА_7 щиро розкаялась, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судима, тому дійшов висновку про недоцільність реального відбування покарання обвинуваченою і, призначивши покарання у межах санкції ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді обмеження волі, звільнив її від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, покарання обвинуваченій призначено з порушенням норм кримінального закону.

Так, відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

З копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 90) видно, що у обвинуваченої є син ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що означає, що до ОСОБА_7 не можна застосовувати покарання у вигляді обмеження волі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції вважає, що призначення обвинуваченій покарання всупереч вимог ч. 3 ст. 61 КК України, є підставою для скасування вироку у цій частині і ухвалення нового вироку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції частковому скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, 420 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Вирок Саратського районного суду Одеської області від 25.08.2015 року стосовно ОСОБА_9 , - скасувати та ухвалити новий вирок, яким:

Визнати винуватою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України і призначити їй покарання:

- за ч. 2 ст. 191 КК України - один рік позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на два роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України - штраф у розмірі 1700 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на один рік;

- на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити їй один рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на два роки;

- на підставі ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням строком на два роки і встановленням обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4