АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Ухвала 11/кп/796/746/2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року,
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді Одинця.
суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2
при секретарі судового засідання ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженої, в режимі відео конференції ОСОБА_7 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні із застосуванням, відповідно до ст. 336 КПК України відеоконференції із Київським СІЗО, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 03 2015 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 03 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання за хворобою.
Своє рішення суд мотивував тим, що вирішення даного клопотання не відноситься до компетенції Шевченківського районного суду м. Києва, а підлягає розгляду виключно судом за місцем відбування покарання ОСОБА_7 , в порядку передбаченому Законом.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити проведення фахівцями МОЗ медичної експертизи для встановлення діагнозу та тяжкості наявних у неї захворювань та звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного за вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2013.
За доводами захисника ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам КПК України, а висновки, що містяться в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, за твердженнями захисника суд не взяв до уваги, що лікарями спеціалістами кардіохірургом, терапевтом, неврологом, лікарями Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, лікарями медико-соціальної комісії, лікарями медичної частини Київського слідчого ізолятора було здійснено висновок щодо наявності у ОСОБА_7 тяжкої хвороби.
Захисник зауважує, що судом не було забезпечено виконання його ж ухвали від 11 вересня 2014 року, якою Управління Державної Пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області було зобов`язано провести медичне обстеження ОСОБА_7 спеціальною лікарською комісією, і при цьому безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання захисту про призначення щодо ОСОБА_7 судово-медичної експертизи.
Крім того захист вказує, що судом було порушено вимоги ст. 539 ч. 4 КПК України, а саме, судове засідання проведено без захисника, участь якого по даній категорії справ є обов`язковим.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та засудженої ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, вироком Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2014 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 4 липня 2014 року до ОСОБА_7 застосовано ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», та скорочено невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва й визначено остаточно невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць і 7 (сім) днів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення засудженої особи від покарання за хворобою.
Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Виявлення захворювань, які можуть бути підставою для звільнення засуджених, покладається на спеціальні лікарські комісії, які відповідно до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014, створюються при лікарняних закладах Державної пенітенціарної служби України та проводять медичний огляд таких хворих засуджених після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу. У разі виникнення захворювань, що потребують спеціальних і складних засобів обстеження, діагнози встановлюються комісією з обов`язковим залученням фахівців відповідного профілю установ органів охорони здоров`я.
Крім того, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбування покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має враховувати не тільки висновок лікарської комісії, а й тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Порушуючи питання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за хворобою, захисник у клопотанні вказав, що ОСОБА_7 під час відбування покарання захворіла на тяжку хворобу, яка унеможливлює її перебування під вартою, та потребує лікування в умовах стаціонару.
Так, за твердженнями захисника суд не взяв до уваги, висновок лікарів щодо наявності у ОСОБА_7 тяжкої хвороби, яка, на думку захисту, перешкоджає їй відбувати покарання, а також щодо необхідності її лікування в умовах спеціалізованого медичного закладу.
Крім того захисник вказує, що судом не було забезпечено виконання його ж ухвали від 11 вересня 2014 року, якою Управління Державної Пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області було зобов`язано провести медичне обстеження ОСОБА_7 спеціальною лікарською комісією, і при цьому безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання захисту про призначення щодо ОСОБА_7 судово-медичної експертизи.
Колегія суддів вважає, що постановлюючи рішення суд першої інстанції не врахував незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , яка хворіє на ряд тяжких захворювань, та не могла в повній мірі представляти свої інтереси в суді, думку прокурора про неможливість розгляду справи за відсутності захисника.
Як вбачається із журналу судового засідання від 02 03 2015 р. ( а.с. 115), засуджена в судовому засіданні заявила клопотання про відкладення слухання справи в зв`язку з неявкою її адвоката. В матеріалах справи є клопотання захисту про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання ( а.с.108). Покурор підтримав вказане клопотання. Незважаючи на думку засудженої та прокурора, суд продовжив розгляд справи та постановив рішення по справі.
Колегія суддів вважає, що вказаними діями було суттєво порушено право ОСОБА_7 на захист, враховуючи її стан здоров`я на час розгляду справи, що підтверджено наявними в справі медичними висновками, суд не врахував також думку прокурора, який також вважав за неможливе слухати справу у відсутність захисника, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, з поверненням матеріалів справи на новий судовий розгляд, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.
За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 такою, що підлягає частковому задоволенню.
Клопотання захисту про поновлення строку підлягає задоволенню, так як на час оголошення рішення в суді першої інстанції захисник був відсутнім, та отримав копію ухвали лише 10 03 2015 р.
Поновити строк захиснику ОСОБА_8 на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 р., в зв`язку з невчасним отриманням копії ухвали суду.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 376, 539 КПК України, колегія суддів
Поновити строк захиснику ОСОБА_8 на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 р.,
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 р., якою відмовлено в клопотанні захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 про звільнення від покарання за хворобою скасувати.
Матеріали справи повернути на новий судовий розгляд в той же суд.
Судді:
_________________ _________________ _________________