11-кп/775/43/2016(м)
221/1025/15-к

Категорія ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2, 3 ст. 289, Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
пп. 1, 4, 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Волноваського району Донецької області ОСОБА_13 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 7 жовтня 2015 року, яким
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Донське Волноваського району Донецької області, громадянин України, раніше судимий, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за
ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна,
ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
п.п. 1, 4, 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Челябінськ, РФ, громадянин України, раніше неодноразово судимий, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений за
ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Волноваха Донецької області, громадянин України, згідно ст. 89 КК України не судимий, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений за
ч. 2 ст. 260 КК України до 3 років позбавлення волі;
ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі;
ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна;
ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
п.п. 4, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь держави судові витрати.
Вказаним вироком ОСОБА_12 визнаний винним та засуджений за те, що він 12 лютого 2014 року близько 23:30 годині за попередньою змовою у групі осіб з обвинуваченим ОСОБА_10 , з метою обертання чужого майна на свою користь, шляхом зламування вхідних дверей проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить потерпілій - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_14 , де повторно, таємно викрали з прилавків магазину належний потерпілій товар, заподіявши їй матеріальну шкоду на загальну суму 7 893,80 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли.
В один із днів на початку листопада 2014 року близько 20:00 годині ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння проник на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_4 та повторно, незаконно заволодів транспортним засобом - скутером «Альфа», який належить ОСОБА_15 , заподіявши йому матеріальну шкоду у розмірі 2 500 грн.
16 листопада 2014 року близько 23:00 годині, ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою обертання чужого майна на свою користь, шляхом зламування вікна проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , який належить потерпілій - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_16 , звідки таємно, повторно викрав належний останній товар, заподіявши їй матеріальну шкоду у розмірі 16 704, 20 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник.
В один із днів на початку грудня 2014 року близько 23:00 годині ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_4 та повторно, незаконно заволодів скутером «Дельта», який належить потерпілому ОСОБА_15 , заподіявши йому матеріальну шкоду у розмірі 2 000 грн.
2 січня 2015року близько 22:30 годині, ОСОБА_12 , з метою обертання чужого майна на свою користь, шляхом зламування вхідних дверей будинку АДРЕСА_6 , проник до будинку, звідки таємно, повторно викрав телевізор «SATURN LED 46А NEW» вартістю 6 000 грн.; ДВД-програвач «Самсунг» вартістю 600 грн.; портативний ДВД-програвач вартістю 750 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 7350 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник.
4 січня 2015 року близько 21:00 годині, ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з тією ж метою проник до господарської будівлі на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_7 , звідки таємно, повторно викрав живу козу, належну ОСОБА_18 , заподіявши їй матеріальну шкоду у розмірі 500 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденою козою зник.
В ніч з 8 на 9 січня 2015 року в період часу з 23:00 години до 01:00 години ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном проникли у будинок АДРЕСА_8 , де вчинили напад на власника житла ОСОБА_19 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я, яке виразилося в заподіянні йому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості і заволоділи майном та грошами потерпілого на загальну суму 2870 грн.
9 січня 2015 року в період часу з 00:05 години до 01:00 години, під час вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_12 і ОСОБА_11 за попередньою змовою між собою, повторно, погрожуючи потерпілому ОСОБА_19 застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незаконно заволоділи його транспортним засобом автомобілем «Нива» держзнак НОМЕР_1 , який знаходився за місцем проживання останнього у гаражі на подвір`ї будинку АДРЕСА_8 .
Безпосередньо після вчинення вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_12 і ОСОБА_11 за попередньою змовою між собою, з метою приховання вчинених
ними кримінальних правопорушень щодо потерпілого ОСОБА_19 , вивезли останнього на його автомобілі з будинку та на вулиці Сільській в селищі Новогригорівка Волноваського району Донецької області, бажаючи протиправне заподіяння його смерті і продовжуючи наносити йому удари кулаками по тулубу та ножем різані рани по шиї, вчинили його умисне вбивство з особливою жорстокістю.
12 січня 2015 року близько 2:00 години ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , які раніше вчинили розбій, будучі у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном та протиправного заподіяння смерті подружжя ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , з корисливих мотивів, проникли в їх будинок АДРЕСА_1 , де вчинили напад на них, поєднаний із насильством, небезпечним для їх життя і здоров`я, яке виразилося у нанесенні удару кулаком по тулубу, по одному удару ножами у спину, в живіт ОСОБА_21 і одному ударі ножем їй у шию, внаслідок чого настала її смерть у присутності ОСОБА_20 , тобто вчинили її умисне вбивство за зазначеними ознаками, ще й особливою жорстокістю, а ОСОБА_12 , крім того, як особа, яка раніше вчинила умисне вбивство. Продовжуючи свої злочинні діяння ОСОБА_12 і ОСОБА_10 аналогічним чином, умисно, з цією ж метою нанесли по одному удару ножами ОСОБА_20 в шию, від яких настала і його смерть, тобто вчинили і його умисне вбивство з особливою жорстокістю, двох осіб, а ОСОБА_12 , крім того, як особа, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116 118 КК України, заволодів майном потерпілих на загальну суму 320 грн. Після цього підпалили будинок, внаслідок чого виникла пожежа, в якій тіла потерпілих практично згоріли.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 25 травня 2014 року увійшов до незаконного збройного формування-батальйну «Восток» під командуванням ОСОБА_22 , самопроголошеної так званої Донецької народної республіки (ДНР) у м. Донецьку, отримав бойову зброю самозарядний карабін «Сімонов СКС» із патронами, зайняв посаду бійця вказаного батальйону під позивним « ОСОБА_23 », отримав посвідчення у вигляді пластикової картки за № НОМЕР_2 , чим підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанні його цілей і завдань, поділяючи мету створення та функціонування терористичної організації ДНР, а саме зміну території та державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленого Конституцією України. Того ж дня батальйон зайняв позицію біля Донецької травматологічної лікарні, розташованої у м. Донецьку по вулиці Артема, будинок № 106, де виконував бойові задачі (ДНР), пов`язані з охороною об`єктів, перевіркою документів у відвідувачів зазначеного медичного закладу, з несенням служби по охороні громадського порядку, з виїздом на бойові завдання із застосуванням зброї проти українських військових при їх виявленні тощо, тобто брав участь у незаконному збройному формуванні батальйоні «Восток» «ДНР».
В червні 2014 року ОСОБА_11 , під час приймання ним участі у діяльності не передбачених законом збройних формувань-батальйоні - «ВОСТОК» «ДНР», незаконно придбав в м. Донецьку бойові припаси, після чого приблизно в середині червня 2014 року перевіз їх до м. Волноваха Донецької області, при цьому носячи боєприпаси при собі в ручній поклажі, та зберігав їх без передбаченого законом дозволу до 16 січня 2015 року за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де 16 січня 2015 року о 12:23 годині працівниками міліції в ході огляду вказаного житла були виявлені та вилучені: 30 патронів, які є боєприпасами до нарізної стрілецької зброї - патронами калібру 7,62x54 мм, штатними набоями до армійської нарізної вогнепальної зброї центрального бою, карабіну СКС, автомату АК-74 його модифікацій, які придатні до здійснення
пострілів; наступальна ручна осколкова граната РГД-5, що відноситься до категорії бойових припасів, яка придатна для здійснення вибуху штатним способом, - які ОСОБА_11 незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав, носив і зберігав.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що обвинувачений ОСОБА_12 вину свою не визнав у повному обсязі, а первинні свідчення про визнання винуватості ОСОБА_12 дав за застосуванням до нього недозволених методі ведення розслідування з боку працівників міліції. Так обвинувачений показав, що в ніч з 8 січня 2015 року на 9 січня 2015 року, коли позбавлено життя ОСОБА_19 , він знаходився за місцем мешкання ОСОБА_24 , а коли були позбавлені життя подружжя ОСОБА_25 , він знаходився за місцем мешкання свідка ОСОБА_26 . Ці свідчення підтвердженні показаннями свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_26 у судовому засіданні, але суд не надав їм належної оцінки. До того ж, суд безпідставно послався у вироку на протокол огляду місця вчинення кримінального правопорушення, як на доказ вини ОСОБА_12 щодо потерпілого ОСОБА_19 , оскільки зміст протоколу не можливо зрозуміти, його практично не можливо читати, при цьому пойняті не були допитані.
Крім того, вказує, що не встановлені знаряддя вчинення злочинів, свідок ОСОБА_28 дав неоднозначні показання щодо впізнання обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , спочатку він не впізнавав обвинувачених, а потім впізнав, тому до них слід відноситись критично.
Також, вказує, що встановлений судом механізм проникнення в будинок ОСОБА_17 , а саме шляхом пошкодження замка за допомогою лопатки, не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки сама потерпіла показала, що двері в її будинок були відчинені шляхом підбору ключа, місце знаходження якого ОСОБА_12 не було відомо, тому він не міг вчинити крадіжку її майна.
Зазначає, що судом встановлено, що з магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та « ОСОБА_29 » викрадений великий об`єм товару, однак слідчими діями не перевірялось чи міг ОСОБА_12 унести його з місць вчинення злочинів.
Крім того, звертає увагу, що за двома фактами незаконного заволодіння скутерами потерпілого ОСОБА_15 , були вилучені їх частини, але їх впізнання не проводилося.
Зауважує, що за всіма епізодами кримінальних правопорушень, у ОСОБА_12 не було вилучено жодного речового доказу, не встановлені очевидці злочинів, тому показання обвинуваченого про визнання винуватості викликають сумніви. Отже, його вина не доведена.
В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_12 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушення судом його прав на захист, просить вирок скасувати з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення він не вчиняв, а показання про визнання винуватості на досудовому розслідуванні дав внаслідок застосовування до нього недозволених методів ведення розслідування з боку працівників міліції.
Звертає увагу, що його захисник ОСОБА_7 в ході досудового розслідування брав участь формально, оскільки на слідчих експериментах не був присутній, у зв`язку із чим у судовому засідання заявляв відвід захиснику, просив його замінити, але суд його заяви не прийняв до уваги і не розглянув.
Стверджує, що докази, що судом взяті до уваги є недопустимими, а ті докази, якими суд обґрунтував свої висновки, не підтверджують юго винуватість у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_19 .
Так, у дворі будинку потерпілого ОСОБА_19 вилучені огарки сигарет «Президент» зі слідами його епітелію, однак, як він заявляв слідчому, вони йому не належать, оскільки він курить сигарети «Прилуки» та «ЛД».
Вказує, що ані він, ані ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , не могли виїхати з подвір`я ОСОБА_19 на автомобілі «Нива», належному останньому, без документів, оскільки могли би бути затриманими військовими, які постійно патрулюють територію біля с. Новогригорівка. Сам автомобіль «Нива» не був вилучений, з місця його виявлення сліди протекторів не вилучалися, експертизи по ним не проводилися. До того ж свідок ОСОБА_28 не міг впізнати його за рулем автомобіля, оскільки з пояснень свідка вбачається, що це було у темний час доби, а його він бачив усього два рази на роботі.
Зазначає, що годинник ОСОБА_30 він не крав, до дому ОСОБА_31 не приносив, тому вважає, що його могли підкласти працівники міліції.
До того ж вказує, що у вироку не вказано які саме дії по вбивству ОСОБА_19 вчинив саме він та не мотивована доведеність того, що він разом з ОСОБА_32 діяли з одним умислом, за попередньою змовою.
За аналогічними доводами вважає, що його вина у вчиненні вбивства подружжя ОСОБА_25 не доведена, як не доведена його вина в інших інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, оскільки ніякі викрадені речі в нього вилучені не були, відбитки його пальців та взуття не брались, на відеозаписах камер спостереження не видно облич осіб, які вчинили крадіжки, не допитаний свідок, якому він нібито продав скутер «Альфа», а також не надано оцінки показанням потерпілої ОСОБА_17 , яка показала, що замок на вхідних дверях її будинку був відкритий ключем.
Звертає увагу на фальсифікацію матеріалів кримінального провадження. Так, 9 січня 2015 року зареєстроване повідомлення про виявлення трупа невідомого чоловіка, при цьому за день до цього, тобто 8 січня 2015 року слідчим вже призначена судово медична експертиза трупа ОСОБА_19 . Також, огляд будинку ОСОБА_11 був проведений 12 січня 2013 року за згодою останнього, в той час як він був затриманий лише 13 січня 2015 року в м. Маріуполі.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_33 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження,
істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 , крім вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, не доведена, а його первинні показання слідчим органам про визнання винуватості він дав під застосовуванням до нього недозволених методів ведення розслідування з боку працівників міліції. Так останній показав, що в ніч на 9 січня 2015 року, коли було вчинено вбивство ОСОБА_19 , він знаходився за місцем свого мешкання разом з дружиною та дітьми.
Зауважує, що сліди шкіри ОСОБА_11 , які виявлені в піднігтьовому змісті правої руки трупа ОСОБА_19 , могли утворитися у потерпілого шляхом боротьбі з обвинуваченим, але в ході його огляду при затриманні ніяких тілесних ушкоджень не виявлено.
В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_11 , з цих же підстав, що і його захисник, а також посилаючись на порушення його прав на захист при проведенні досудового розслідування, просить вирок скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Як і обвинувачений ОСОБА_12 зазначає, що його захисник ОСОБА_33 в ході досудового розслідування брав участь формально, оскільки при проведенні слідчих експериментів не був присутній. Інші апеляційні доводи ОСОБА_11 щодо висновків суду про доведеність його вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, крім обґрунтованого обвинувачення за ч. 2 ст. 260 КК України, аналогічні апеляційним доводам ОСОБА_12 за цими ж кримінальними правопорушеннями.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
На думку захисника суд постановив вирок на підставі недопустимих доказів.
Так, огляд 12 - 13 січня 2015 року будинку АДРЕСА_2 , в ході якого були вилученні чоловічий наручний годинник та дублянка, проведено в порушення норм кримінального процесуального закону у відсутності ухвали слідчого судді, без згоди осіб, які володіють житлом, оскільки ОСОБА_31 , ОСОБА_10 не є такими особами.
Як наслідок зазначених порушень, захисник вважає, що такі докази як показання потерпілого ОСОБА_34 , свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , протокол пред`явлення речей на впізнання від 13 січня 2015 року потерпілому ОСОБА_37 , висновок молекулярна генетичної експертизи від 6 травня 2015 року також отримані з порушеннями, у зв`язку із чим є не допустимими.
Крім того, вказує, що протокол пред`явлення речей на впізнання від 13 січня 2015 року потерпілому ОСОБА_38 має бути визнаний недопустимим ще й тому, що його складено слідчим ОСОБА_39 , який не перебував у складі слідчої групи, проведення слідчих дій йому не доручалося, тобто неповноважною особою.
Звертає увагу на недопустимість взагалі усіх зібраних доказів, оскільки досудове розслідування проведено слідчими за дорученнями невідомої особи від 9 січня 2015 року, яка вчинила підпис від імені начальника Волноваського РВ ГУ МВС України в донецькій області ОСОБА_40 .
В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_10 з цих же підстав, просить вирок скасувати із закриттям кримінального провадження за недоведеністю його вини.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що в ході досудового розслідування він себе обумовив, у зв`язку із застосуванням до нього недозволених методів ведення розслідування з боку працівників міліції, тому добуті таким чином докази його винуватості є не допустимими, а інших доказів стороною обвинувачення не здобуто.
Звертає увагу на необ`єктивність судового розгляду. На його думку присяжні свої права та обов`язки не знали, оскільки жодного клопотання, які він заявляв, судом оголошено і розглянуто не було, а присяжний ОСОБА_41 ще і раніше судимий.
Також зазначає, що у кримінальному проваджені відсутні речові докази, а саме знаряддя злочину, будь які відбитки та сліди, навіть автомобіль «Нива» зник з подвір`я Волноваського РВ. При цьому, судом не взято до уваги, що даним автомобілем користувався онук ОСОБА_19 , який мешкав у потерпілого до його вбивства, а з 9 січня 2015 року став проживати зі своїми батьками за іншою адресою. Вважає, що якщо ОСОБА_12 одягти як онука загиблого, то їх легко можна сплутати в темний час доби, оскільки вони однієї статури. Крім того, судом до уваги не були взяті показання свідків з боку захисту, які показували хто і де знаходився, у якому стані під час вчинення злочинів.
Стверджує, що 12 грудня 2014 року, під час вчинення крадіжки з магазину «Олена», розташованого в м. Волноваха, він знаходився на роботі в с. Василівка і приїхав у м. Волноваху лише 16 грудня 2014 року.
В загалі, як і обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказує на фальсифікацію матеріалів кримінального провадження.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновки суду про доведеність вини усіх обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації їх дій, посилаючись на невідповідність призначеного ОСОБА_11 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, просить вирок щодо нього в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким призначити йому покарання за ч. 2 ст. 260 КК України у виді 8 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч. 3 ст. 289 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за п.п. 4, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна без зазначення його об`єму.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що в ході слідчих експериментів, які проводились на досудовому розслідуванні із застосуванням відео
зйомки, обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 ретельно та послідовно розповіли про всі обставини інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Так, при перегляді слідчих експериментів у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_12 привіз ОСОБА_11 до потерпілого ОСОБА_19 , оскільки ОСОБА_11 служив в ДНР та має досвід у катуванні людей, крім того саме ОСОБА_11 безпосередньо з ОСОБА_12 топили потерпілого у ванні, саме ОСОБА_11 наказав ОСОБА_12 встромити потерпілому ніж в руку, а потім в ногу, після чого холоднокровно перерізав горло ОСОБА_19 .
Звертає увагу, що згідно висновкам СМЕ 3№/8 потерпілий ОСОБА_19 відчував сильну фізичну біль, від якої втрачав свідомість. До того ж утворення тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_19 можливо при обставинах зазначених обвинуваченим ОСОБА_11 у протоколі допиту та проведеного з ним слідчого експерименту.
Тобто, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив особливо тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, з особливою жорстокістю, з метою приховування злочину, за попередньою змовою групою осіб, проти особи похилого віку, з корисною метою, вину не визнав, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та неможливість в подальшому перебувати в суспільстві, у зв`язку із чим він заслуговує на найбільш суворе покарання у виді довічного позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_42 , які підтримали свої апеляційні скарги та просять залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, який її подав, думку прокурора про підтримку апеляційних скарг усіх зазначених осіб в частині скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених, їх захисників та прокурора підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Органами досудового розслідування ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжких, за які передбачено покарання понад 10 років або довічне позбавлення волі. У зв`язку з цим, відповідно до ст. 52 КПК України участь захисників у кримінальному провадженні щодо усіх обвинувачених, є обов`язковою.
На підставі ст. 54 КПК України у випадку, коли участь захисника є обов`язковою, підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від нього або замінити. Якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 КПК України для здійснення захисту за призначенням.
Підстави для відводу захисника передбачені ст. 77 КПК України.
Зазначені питання розглядаються і вирішуються на стадії кримінального провадження, на якій вони виникли з прийняттям процесуального рішення
( постановою слідчого чи прокурора, ухвалою слідчого судді або суду).
Вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не дотримані.
Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що захист обвинуваченого ОСОБА_12 при проведенні досудового розслідування і розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції здійснював захисник ОСОБА_7 (т.3 а.п. 180-182; т. 6 а.п. 91-92).
19 травня 2015 року до суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_12 про заміну захисника ОСОБА_7 з зазначенням в ній підстав, а 5 червня 2015 року до суду надійшла його заява про відвід захисника ОСОБА_7 , в якій він також зазначив підстави (т.6 а.п. 171-172; 233-234).
Разом з тим, в порушення вимог ст. 49,54, 81 КПК України вказані заяви обвинуваченого ОСОБА_12 судом взагалі не були розглянуті та рішення по ним не прийнято, чим порушено його право на захист, що у відповідності зі ст. 412,415 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням кримінального провадження на новий розгляд.
Крім того, з журналу судового розгляду та технічного носія інформації судового процесу убачається, що в ході судового розгляду усі обвинувачені вину свою в інкримінованих ним правопорушеннях не визнали ( за винятком ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 260 КК України) та заявили, що на досудовому розслідуванні до них застосовувались недозволені методи ведення слідства, внаслідок чого вони обумовили себе та один одного. Вислухавши заяви обвинувачених, суд навіть не з`ясував у них при виконанні яких саме оперативно-розшукових чи слідчих дій до них були застосовані недозволені методи ведення слідства, в якому місці і якими посадовими особами, не обговорив їх доводи та зобов`язав прокурора надати суду матеріали перевірки з цього приводу, зазначивши свої вимоги в ухвалі про продовження їм строку тримання під вартою, не виклавши в ній свої міркування. Отже, суд поверхово віднісся до вказаних заяв обвинувачених, внаслідок чого отримав від прокурора лише процесуальне рішення по заяві обвинуваченого ОСОБА_10 , чим також порушив права на захист обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_11 .
Враховуючи, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжких, за попередньою змовою з ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , що судом порушено його право на захист, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону і безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням кримінального провадження на новий розгляд, колегія суддів вважає за недоцільне перевіряти доводи апеляційних скарг щодо останніх, а також за неможливе прийняти окреме рішення за іншими
апеляційними скаргами.
При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах усіх обвинувачених, їх захисників та прокурора, й прийняти законне й обгрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Волноваського району Донецької області ОСОБА_13 задовольнити частково.
Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 7 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 скасувати з призначенням нового розгляду у тому ж суді в іншому складі суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити тримання під вартою у Маріупольському слідчому ізоляторі до початку нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3