Номер провадження: 11-кп/785/962/15
Номер справи місцевого суду: 507/294/15-к
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 08.05.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ананьэва, Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_1 , не маючий судимості,

засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст. 187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт.Фрунзівка, Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_2 , не судимий,

засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, за ст. 187 ч.3 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяців,-

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку ОСОБА_9 і ОСОБА_11 засуджені:

- за відкрите викрадення майна ОСОБА_12 на загальну суму 371 грн.50 коп. 21.12.2014 року близько 6. 00 годин на вул.Пушкіна в м.Ананьєві;

- за вчинення в стані алкогольного сп`яніння 2.01.2015 року в нічний час розбійного нападу на ОСОБА_13 в його будинку АДРЕСА_3 під час якого застосували до потерпілого насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я і заволоділи майном загальною вартістю 270 грн.;

- за вчинення в стані алкогольного сп`яніння 3.01.2015 року біля 1 години ночі розбійного нападу на ОСОБА_14 в її будинку АДРЕСА_4 з застосуванням до потерпілої насильства, небезпечного для життя і здоров`я, внаслідок якого заволоділи її грошима в сумі 5000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_11 скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 і ОСОБА_11 винними у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.3 КК України та призначити їм покарання: ОСОБА_9 - за ст.186 ч.2 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ст. 187 ч.3 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ОСОБА_11 - за ст.186 ч.2 КК України призначити покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст. 187 ч.3 КК України - 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує що злочинів не вчиняв, на досудовому слідстві обмовив себе внаслідок фізичного і морального насильства працівників міліції, просить переглянути вирок.

Обвинувачений ОСОБА_11 також просить переглянути вирок, не заперечує вчинення вказаних у вироку злочинів, але стверджує, що обмовив ОСОБА_9 , який не має відношення до вчиненого ним.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, заперечував проти апеляційних скарг обвинувачених, захисників, які підтримали апеляційні скарги обвинувачених і заперечували проти апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, в дебатах і останньому слові просили скасувати вирок і направити провадження на новий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_11 задоволенню не підлягають.

Доводи обвинувачених про те, що ОСОБА_9 не має відношення до вказаних у вироку злочинів спростовуються дослідженими судом доказами, наведеними у вироку:

- показами потерпілої ОСОБА_14 про те, що вночі, під приводом викликати швидку допомогу, в її будинок увірвались двоє чоловіків, при цьому вдарили її дверима, потім рукою в обличчя. Один з нападників закрив їй рота і стискав шию, другий шукав гроші. Вона сказала де гроші і вони забрали у неї 5000 грн. Наступного дня до неї приходив чоловік, який просив відмовитись від заяви відносно участі в нападі ОСОБА_9 , який був вже затриманий, обіцяв повернути 5000 грн.

Потерпіла також пояснила, що до неї часто звертаються сусіди, щоб по телефону викликати швидку допомогу, тому вона і почала відчиняти двері. Вказане свідчить про те, що нападникам були відомі ці обставини і вони ними скористались.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердив, що разом з братом ОСОБА_9 звертався до потерпілої ОСОБА_14 , якій вони обіцяли повернути гроші 5000 грн. і просили забрати заяву, просили тільки за ОСОБА_9

- показами потерпілого ОСОБА_13 про те, що в нічний час в його будинок увірвались двоє чоловіків, дерев`яною дошкою нанесли удар по голові, від якого він втратив свідомість, а коли він прийшов в себе, нанесли ще три удари, вимагали гроші, забрали мобільний телефон і 50 грн.

При проведенні слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_9 розповів про обставини вчинення нападів на потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 і ці обставини співпали з показами потерпілих.

Слідчий експеримент з ОСОБА_9 проводився першим і він, в присутності свого захисника, детально розповів про напад на ОСОБА_14 , показав на місці в її будинку які дії вони вчинили відносно потерпілої, де шукали гроші і де їх знайшли у швейній машинці.

Відеозаписом слідчого експерименту також зафіксовано, як присутня при проведенні цієї слідчої дії донька потерпілої свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_9 і пояснила, що він бував раніше у будинку матері і допомагав їй по господарству, що співпадає з показами у судовому засіданні ОСОБА_9 і ОСОБА_11 про те, що саме ОСОБА_9 був ініціатором вчинення цього злочину і він показав будинок потерпілої.

Відеозаписи слідчих експериментів з участю ОСОБА_9 і ОСОБА_11 свідчать про те, що в присутності захисника покази вони давали добровільно і самостійно, що підтвердили і допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 поняті при проведенні слідчого експерименту.

Доводи обвинувачених про невинуватість ОСОБА_9 спростовуються і речовими доказами:

мобільним телефоном, вилученим за місцем проживання ОСОБА_9 і впізнаним потерпілим ОСОБА_13 , як телефон, який належав йому і який у нього забрали нападники; ( т.2 а.п. 10-11)

вилученими за місцем проживання ОСОБА_9 грошима у сумі 2000 грн. і 1950 грн., які були виявлені захованими у двох різних місцях, що також підтверджує покази обвинувачених про те, що гроші потерпілої вони поділили між собою.

Покази ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду про те, що розбійні напади на ОСОБА_13 і ОСОБА_14 він вчинив не з ОСОБА_9 , а з хлопцем на ім`я ОСОБА_19 , з яким познайомився в барі і з яким вони розійшлись після вчинення злочинів, спростовуються, крім наведених доказів, і тією обставиною, що всі предмети і гроші, якими заволоділи нападники, знайдені за місцем проживання ОСОБА_9 , що підтвердив і ОСОБА_11 , пояснивши, що ОСОБА_19 за участь в злочинах нічого не отримав.

Вчинення ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 злочину відносно ОСОБА_12 підтверджується заявою потерпілої до міліції, протоколами впізнання одягу грабіжників курток ОСОБА_9 і ОСОБА_11 (т.2 а.п.58, 77-80)

При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_11 розказав про обставини вчинення разом з ОСОБА_9 правопорушення відносно ОСОБА_12 , показав місце, де викинули сумку потерпілої і де сумка була виявлена і вилучена під час експерименту.

Потерпіла ОСОБА_12 впізнала цю сумку як її власну, яка була у неї відібрана під час пограбування. ( т2 а.п.59-62)

Потерпіла ОСОБА_12 за станом здоров`я не змогла з`явитись у судове засідання і просила розглянути справу без її участі.( т.2 а.п.123)

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_9 і ОСОБА_11 про те, що обвинувачені на досудовому слідстві давали неправдиві свідчення про участь в вчиненні злочинів ОСОБА_9 внаслідок неправомірних дій працівників міліції не відповідають фактичним обставинам і показам обвинувачених у суді 1 інстанції.

В судовому засіданні суду 1 інстанції ОСОБА_9 визнав себе винним у вчиненні вказаних у вироку злочинів, розповів про обставини їх вчинення, про дії свої і ОСОБА_11 , про те, що щиро розкаюється у вчиненому, просив пробачення у потерпілого ОСОБА_13 .

Аналогічні покази про обставини вчинення злочинів, про роль і дії ОСОБА_9 у суді 1 інстанції давав і ОСОБА_11 .

В судовому засіданні суду 1 інстанції ОСОБА_9 також пояснив, що на досудовому слідстві його не били, на слідчому експерименті покази давав добровільно.

Медичним освідуванням ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , яке проведене 3.01.2015 року, зафіксовано відсутність у них скарг і тілесних ушкоджень ( т.1 а.п. 203-204)

Вище наведене, а також визнання обвинуваченими своєї вини в суді 1 інстанції, спростовує доводи обвинувачених про незаконні дії відносно них працівників міліції.

При таких обставинах колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_11 .

Що стосується апеляційної скарги прокурора, то вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком суду ОСОБА_9 і ОСОБА_11 визнані винними у вчиненні розбійних нападів на ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в їх будинках. Дії обвинувачених кваліфіковані за ст.187 ч.3 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі з конфіскацією майна, але додаткове покарання у вигляді конфіскації майна судом помилково не призначено, на що правильно вказав прокурор в своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Любашівського районного суду Одеської області від 08.05.2015 року відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_11 скасуванню в частині призначеного покарання з постановою нового вироку.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 413-414, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_11 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 08.05.2015 року відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.3 КК України в частині призначення покарання скасувати та в цій частині постановити новий вирок.

ОСОБА_9 призначити покарання: за ст.186 ч.2 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ст. 187 ч.3 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_11 - за ст.186 ч.2 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст. 187 ч.3 КК України - 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк покарання засудженим рахувати з 3.01.2015 року.

В інший частині вирок залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою у той же строк з дня вручення копії вироку.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4