Справа № 752/8092/14-к
Провадження № 1-кп/752/387/14

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2014 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003033 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дунаївці, Хмельницької обл., одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого пакувальником на TOB «Нова Пошта», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 17.04.2014 року, приблизно о 22:45 год., на власному автомобілі ВАЗ-2115 д.н.з. НОМЕР_1 , перебував неподалік будинку № 46 по вул. Червонопрапорна в м. Києві. Так як він мав потребу у заміні автомобільних шин, а грошових коштів не мав, ОСОБА_3 вирішив таємно викрасти чуже майно, шляхом демонтажу коліс з іншого автомобіля. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 , оглянув прилеглу територію до будинку за вище вказаною адресою та звернув увагу на автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходився біля проїжджої частини. ОСОБА_3 , припаркував власний автомобіль неподалік вище зазначеного транспортного засобу. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, почав зносити до нього цеглу, яку виявив на прилеглій ділянці місцевості, взяв з багажного відділення власного автомобіля балонний ключ, «г»-подібної форми та домкрат, після чого, підійшовши до автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 за допомогою вказаного ключа, шляхом механічного впливу, частково викрутив гвинти на кріпленні коліс. З причини, що не залежали від його волі, викрутити гвинти на кріпленні заднього лівого колеса не представилось можливим. Після цього, ОСОБА_3 , за допомогою домкрата підважив у різних частинах кузов автомобіля та підложив під нього цеглу, котру попередньо приготував. Знявши таким чином три колеса, останній переніс їх до металевого гаража, напроти будинку АДРЕСА_3 , з метою в подальшому помістити їх до багажного відділення власного автомобіля. Повернувшись, ОСОБА_3 намагався зняти останнє колесо, але не довів свій умисел до кінця, так як з балкону був помічений мешканцем будинку та в подальшому затриманий працівниками міліції.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 , завдав матеріального збитку ОСОБА_6 , на загальну суму 3 640 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 , визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав суду про те, що того дня він їхав на роботу, зупинився попити кави, побачив автомобіль "Део" оскільки йому була потрібна резина, він вирішив їх зняти. Три колеси скрутив, намагався зняти останнє колесо, але був помічений мешканцем будинку, після чого був затриманий працівниками міліції. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд не карати його суворо.
Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», з приводу чого надав заяву. Зазначив, що має на утриманні неповнолітню дитину відносно якої не позбавлений батьківських прав, на що надав відповідні документи.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як показання потерпілих, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.
При обранні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини справи: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, його молодий вік.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
В той же час, суд, зважаючи на прийняття Закону України «Про амністію у 2014 році» (далі Закону), враховуючи заяву обвинувачено про застосування до нього вимог вищезазначеного Закону, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону, як такого, що засуджується за вчинення злочину середньої тяжкості і є особою, не позбавленою батьківських прав, яка на день набрання чинності Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років, що документально підтверджено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році».
Речові докази у справі:
- автомобіль марки ВАЗ-2115, д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , - залишити йому же за належністю (т. 1 а.с. 25);
- три автомобільних колеса, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - залишити йому же за належністю (т. 1 а.с. 21).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1