11-кп/775/340/2015(м)
263/1255/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Апеляційного суду Донецької області ( м. Маріуполь пр. Леніна 1-а) кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 червня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заря Володарського району Донецької області, громадянин України, не працює, має початкову загальну освіту, одружений, має двох малолітніх дітей, раніше судимий: 27.10.1998 року Володарським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 141, ст.44, ст.46-1 КК України до позбавлення волі строком на два роки з відстрочкою на два роки; 05.07.2002 року Першотравневим районним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на три роки; 16.01.2004 року Володарським районним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки, звільнився 06.10.2005 за ст. 3 п. "б" Закону України "Про амністію"; 12.02.2008 року Володарським районним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до позбавлення волі строком на три роки шість місяців з іспитовим строком на один рік шість місяців; 10.06.2009 року Тельманівським районним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до чотирьох років позбавлення волі; 10.03.2010 року Володарським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.198, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до шести років позбавлення волі, звільнився 21.03.2013 року умовно-достроково на один рік одинадцять місяців шість днів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнаний винним за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за ч.1 ст.119 КК України до чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Володарського районного суду Донецької області від 10 березня 2010 року і остаточно призначено дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_7 , 15 серпня 2013 року приблизно о 23 годині 30 хвилин умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у приміщення та сховище, прийшов до Приватного підприємства АКФ «Уніпром» по вул.Торговій буд.63 в Жовтневому районі м. Маріуполя, де знаходився раніше йому не знайомий сторож ОСОБА_8 , який є особою похилого віку, та під приводом почекати ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний намір, обманним шляхом проникнув на територію вищевказаного підприємства, де з метою вчинення злочину, знайшов металеву монтировку. Після чого, через незаперті двері, проник у приміщення сторожки, в якій знаходився раніше йому не знайомий сторож ОСОБА_8 утримуючи в правій руці монтировку, підійшов до останнього, і застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявляючи тим самим злочинну недбалість, умисно наніс монтировкою один удар в область обличчя ОСОБА_8 , від якого останній впав на ліжко, заподіявши останньому тілесні які за ступенем тяжкості, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, подавив таким чином волю потерпілого до опіру.

Смерть ОСОБА_8 наступила в результаті відкритого переламу нижньої щелепи зліва, що ускладнився аспірацією рідкою кровю, бронхоспазмом, наявністю гемолізованої крові в просвітах бронхів дрібного і середнього калібру, набряком слизистої гортані, вогнищами гострої емфіземи в легенях, набряком головного мозку і легенів, загальним венозним повнокровям внутрішних органів, гострими гемодинамічними розладами та дистрофічними змінами в головному мозку і у внутрішніх органах.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, використовуючи непритомний стан потерпілого, ОСОБА_7 за допомогою монтировки і викрутки, яку знайшов у приміщенні сторожки, проник у сховище, зламавши дверцята на сейфі, розташованому в приміщенні сторожки, і заволодів майном, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: грошима в сумі 3000 грн. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 вийшов з приміщення сторожки на територію вказаного вище підприємства, продовжуючи утримувати в руці монтировку і викрутку, підійшов до сейфу, розташованому під навісом і за допомогою монтировки та викрутки, проник у сховище, зламавши дверці на сейфі, і заволодів майном, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме грошима в сумі 4500 грн., металевою коробкою, яка матеріальної цінності не представляє. Після чого, продовжуючи знаходитись на вищевказаній території, ОСОБА_7 заволодів ліхтарем, вартістю 65 грн., який належить потерпілому ОСОБА_9 , таким чином, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7565 грн., і з викраденим зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що судовий розгляд проводився з порушеннями норм кримінального закону, також дослідження доказів та визнання вини обвинуваченого, а висновки експертизи не відповідають дійсності. Зміна запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою на думку обвинуваченого є суттєвим порушенням, як і подальше проведення слідчих дій. Показання свідків, які давалися у судових засіданнях також не відповідають дійсності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування вказує, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінально-процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а судовий розгляд проведений не в повному обсязі. Висновки експертиз на думку захисника залишилися нез`ясованими у судових засіданнях. Призначене судом покарання та висновки у судовому рішенні не відповідає особі обвинуваченого та його суспільному життю, що тягне за собою неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своїх апеляційних; прокурора,га думку якого апеляційні скарги підлягають задоволенню, оскільки провадження було розглянуто у відсутності потерпілих, які не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п.3ч.1ст.409, п.5ч.2ст.412 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутністю потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілими по справі є ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Не дивлячись не те, що дане кримінальне провадження надійшло до суду першої інстанції 11 лютого 2014 року було розглянуто у відсутності потерпілої ОСОБА_11 , яка судом не повідомлялась про час і місце судового засідання. Потерпілий ОСОБА_9 був присутній у судовому засіданні тільки 23.04.2014 року , даних про те, що він належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи в матеріалах справи не міститься.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, вирок підлягає скасуванню, і у відповідності із п.1ч.1ст.415 КПК України призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді, суду першої інстанції необхідно ретельно дослідити докази, надані органом досудового розслідування, зясувати, яким чином настала смерть потерпілого від тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняє за собою тривалий розлад здоров`я на термін понад двадцять один день, а також перевірити доводи обвинуваченого та захисника, після чого вирішити питання про винність, чи не винність обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах.

Керуючись ст.407,409,412,415,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий.

Судді: