Справа № 742/1781/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/654/2015
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представника органу, що здійснює контроль за поведінкою засудженого - ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2015 року відмовлено у задоволенні подання інспектора кримінально-виконавчої інспекції Прилуцького району про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого різноробочим агрофірми «Жовтнева», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням суд 1 інстанції виходив з того, що фактів, які б свідчили про невиконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, судом не встановлено, щодо вчинення останнім адміністративних правопорушень, то суд з урахуванням суті конкретного правопорушення вважає, що систематичних вчинень ОСОБА_8 правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, які б свідчили про його небажання стати на шлях виправлення, не встановлено. Також суд зазначає, що згідно характеристики, наданої за місцем проживання, ОСОБА_8 хоча й схильний до зловживання спиртними напоями, але в громадських місцях поводить себе позитивно, від мешканців села, його дружини та за місцем роботи скарги не надходили, оскільки на вихованні має двох неповнолітніх дітей.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою засудженому ОСОБА_8 скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити останнього для відбування призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.04.2013 року покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Зокрема, протягом іспитового строку ОСОБА_8 злісно порушує порядок та умови відбування призначеного судом покарання, що виражається у систематичному вчиненні правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення. Засуджений в судовому засіданні підтвердив, що він вчиняв п`ять зазначених у поданні інспектора КВІ адміністративних правопорушень, постанови по яким набули законної сили. Зазначені обставини свідчать про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, а висновки суду в цій частині не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати, засудженого, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляцію прокурора безпідставною, інспектора КВІ Прилуцького району, який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно частини 4 статті 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Аналіз наведених статей кримінального та кримінально-виконавчого законів вказує на те, що підставами для направлення засудженого для відбування призначеного покарання є невиконання засудженим покладених на нього обов`язків або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.04.2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

16.05.2013 року ОСОБА_8 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, йому були роз`яснені обов`язки, покладені на нього судом відповідно до статті 76 КК України та він попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання, про що останній дав письмову підписку (а. особової справи 8).

Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_8 з моменту постановки його на облік до Прилуцького МВ КВІ покладені на нього вироком суду обов`язки виконував, з`являвся до Прилуцького МВ КВІ УДПтСУ в Чернігівській області для реєстрації у встановлені дні, порядку відбування покарання не порушував.

Разом з тим, ОСОБА_8 за час перебування на обліку 30.10.2014р., 31.10.2014р. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.178 та ч. 1 ст. 173 КУпАП ( аркуш о.с. 79, 62), 17.04.2015 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ч. 1 ст. 176 та ч. 1 ст. 177 КУпАП, а 05.06.2015 року - до відповідальності за ч.1 ст. 51 КУпАП. У зв`язку з чим інспектором КВІ засудженому були оголошені два письмові попередження.

Однак, з матеріалів справи також вбачається, що засуджений ОСОБА_8 , за наслідком однієї події, яка мала місце 17 квітня 2015 року та відповідно 30 жовтня 2014 року був 4 рази притягнутий до адміністративної відповідальності.

На думку колегії суддів, вчинені ОСОБА_8 адміністративні правопорушення, в сукупності, та з врахуванням штучного їх розділення, за своїм характером не свідчать про небажання останнього ставати на шлях виправлення після вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за який він засуджений Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області.

З матеріалів особової справи вбачається, що за засудженим здійснюється належний контроль з боку Прилуцького МВ КВІ УДПтСУ в Чернігівській області, з ним проводяться профілактичні бесіди. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, дружину, у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, працює різноробочим у ТОВ "Агрофірма "Прилуцька", утримує сільське господарство. Скарг від керівництва господарства до виконкому сільської ради не надходило. В громадських місцях поводить себе позитивно, скарг від дружини та жителів села на нього не надходило (а. особової справи 20, 27, 33, 34, 43, 45, 68, 75). Під час іспитового строку ОСОБА_8 нових злочинів не скоїв (а. особової справи 93).

Приймаючи до уваги вищенаведене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вчиненні ОСОБА_8 у період іспитового строку правопорушення не можуть бути підставою для направлення засудженого для відбування покарання, оскільки вони не свідчать про його небажання ставати на шлях виправлення. Крім того, безперечних підстав вважати, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в місцях позбавлення волі, по справі не встановлено. Тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4