ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

за участю прокурора ОСОБА_7,

розглянувши у судовому засіданні 12 листопада 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2014 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Вироком суду також вирішено долю речових доказів.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 3 березня 2011 року, приблизно о 17-ій год., знаходячись в будинку АДРЕСА_1, будучи в стані алкогольного сп'яніння, під час сварки із дружиною ОСОБА_3 наніс їй декілька ударів кулаками в різні частини тіла, після чого завдав їй удар ножем в область грудної клітини, яким заподіяв тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що призвело до її смерті.

Вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року апеляцію прокурора задоволено частково, вирок суду від 31 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасовано, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років. В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник просить про зміну вироку апеляційного суду, пом'якшення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, обґрунтовуючи безпідставним неврахуванням апеляційним судом наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема те, що засудженого до вчинення злочину спровокували дії самої потерпілої, яка заподіяла йому ножем легких тілесних ушкоджень, те, що він визнав і усвідомив свою провину, розкаявся у вчиненому, активно сприяв його розкриттю. Вказав також, що залишились поза увагою суду дані про особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, інвалід третьої групи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в касаційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним злочином.

Доводи захисника щодо невідповідності призначеного покарання особі засудженого внаслідок суворості є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

За наслідками апеляційного розгляду, провівши часткове судове слідство, суд визнав за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного засудженому покарання, постановити новий вирок і таке рішення суду є належним чином мотивоване.

Як встановив апеляційний суд, ОСОБА_2 як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину визнавав частково, пояснюючи, що злочин вчинив з необережності, і тільки після допиту учасників судового розгляду, на стадії дослідження письмових доказів ОСОБА_2 визнав вину та просив його суворо не карати.

Відтак апеляційний суд встановив й відсутність у засудженого ОСОБА_2 щирого каяття у вчиненому злочині.

Також, у зв'язку з чим апеляційний суд правильно зазначив й про безпідставне врахування при призначенні засудженому покарання судом першої інстанції такої обставини, яка пом'якшує покарання, як сприяння засудженим розкриттю злочину.

Не було взято до уваги судом першої інстанції повною мірою й те, що вчинений засудженим злочин відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, обставиною, яка обтяжує його покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, те, що він негативно характеризується за місцем проживання.

Наведені обставини давали апеляційному суду підстави для скасування вироку суду першої інстанції і призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою його засуджено, без застосування положень ст. 69 КК України.

Крім того, з огляду на визнання засудженим вини, тієї обставини, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалід другої групи, апеляційний суд призначив покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином, обране апеляційним судом ОСОБА_2 покарання за своїм видом і розміром є справедливим й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів та відповідає вимогам статей 50 , 65 КК України .

Враховуючи, що у касаційній скарзі захисника не наведено інших даних, які були б не враховані судом апеляційної інстанції при призначенні покарання, підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не вбачає.

З огляду на те, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону не встановлено, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ___________________ ________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6