Єдиний унікальний № 500/5767/15-к
Провадження № 1-кп/500/464/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
20 жовтня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 ,
законний представник

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001201, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

02.03.2009 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, зі змінами згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області від 11.08.2009 р. за ч. 2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого 30.07.2014 р. на підставі ухвали Белозерського районного суду Херсонської області від 22.07.2014 р. в силу ст. 107 КК України умовно-достроково на 10 місяців та 4 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:
15 травня 2015 року, приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням насильства, висловлювався на адресу потерпілого нецензурною лайкою та погрозою нанесення тілесних ушкоджень, яку потерпілий ОСОБА_5 сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, усвідомлюючи свою перевагу над неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , шляхом ривку мобільного телефону, який знаходився у руці потерпілого, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Nokia Lumia» вартістю 1 640 грн., у силіконовому чохлі вартістю 100 грн., з флешкарткою марки «Micro SD» вартістю 115 грн., та з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 865 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в травні 2015 року, приблизно о 21:00 чи о 22:00 годині, він їхав з роботи на велосипеді, на якому не працювали гальма, по вул. Клушина в м. Ізмаїлі Одеської області, а попереду нього на скейт-борді їхав потерпілий ОСОБА_5 , з яким вони зіткнулися і впали, у зв`язку з чим він розізлився, висловлював на адресу потерпілого нецензурні лайки, погрожував, але насильство не застосовував, а коли потерпілий дістав свій мобільний телефон, щоб подзвонити матері, він забрав його і поїхав звідти. Це був сенсорний мобільний телефон марки «Nokia Lumia». Перед цим він сказав потерпілому, щоб той віддав телефон, а то у нього будуть проблеми, погрожував йому іншим чином. Викрадений мобільний телефон він продав наступного дня за 1 000 грн. своєму знайомому на ім`я ОСОБА_7 . А згодом повідомив працівникам міліції, які до нього звернулись, кому саме він його продав, і повернув мобільний телефон потерпілому. Чи були в телефоні сім-картка та флеш-картка, коли він його повертав, йому невідомо, оскільки він не розбирав телефон. Точну дату вчинення злочину він не пам`ятає, але це могло відбутися 15 травня. Також обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав показання потерпілого ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину також в повному обсязі підтверджується показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що 15.05.2015 р., приблизно о 21:00 годині, він їхав на скейті по вул. Клушина в напрямку вул. Радянської міліції. Обвинувачений ОСОБА_4 їхав за ним на велосипеді і збив його. Після цього обвинувачений почав казати, що в того розбилася якась банка і що він повинен відшкодувати йому збитки, на що він відповів, що в нього немає грошей і хотів подзвонити батькам, але коли дістав телефон, той силою забрав його, сказавши, що якщо він вживатиме якихось заходів, щоб повернути телефон, він вдарить його. Перед тим, як обвинувачений забрав у нього телефон, і після цього обвинувачений ОСОБА_4 погрожував йому, казав, що може завдати йому тілесні ушкодження. Також обвинувачений сказав йому сказати батькам, що він загубив телефон, і ті куплять йому новий, після чого поїхав в напрямку вул. Радянської міліції. В серпні 2015 року працівники міліції повернули йому тільки мобільний телефон без сім-картки, флеш-картки та без чохлу, однак претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 дільничним інспектором міліції характеризується негативно, як особа, що зловживає алкогольними напоями та веде антигромадський спосіб життя.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого, позиції неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника, які в судовому засіданні зазначили, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, того, що матеріальна шкода частково відшкодована, а також того, що ОСОБА_4 має непогашену судимість за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, та знов вчинив умисний тяжкий злочин також проти власності, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції ч. 2 ст.186 КК України. При цьому, з урахуванням особи обвинуваченого, того, що хоча у потерпілого та його законного представника претензій матеріального та морального характеру і не було, але шкода усунена обвинуваченим не в повному обсязі та не відразу, а після того, як до нього звернулися працівники міліції, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Крім того, при призначенні покарання винному ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання, призначеного йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2009 року зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.08.2009 р., за якими він був засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі, від відбування якого він 30.07.2014 р. був звільнений в силу ст. 107 КК України умовно-достроково на десять місяців та чотири дні.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що в силу ч. 5 ст. 107 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків.

Таким чином, в силу ст. 71, ч. 5 ст. 107 КК України ОСОБА_4 з невідбутої ним частини покарання у виді десяти місяців та чотирьох днів позбавлення волі за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, три місяці позбавлення волі.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2015 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 19 жовтня 2015 року, строк дії якого на теперішній час сплив. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло, разом з тим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_4 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

В силу ст. 71 КК України ОСОБА_4 частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2009 року зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2009 року, у виді позбавлення волі на строк три місяці до покарання, призначеного за цим вироком, та визначити ОСОБА_4 остаточно до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк чотири роки та три місяці.

Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_4 затримати та взяти під варту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1