МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2318/15-к
Провадження № 1-в/480/436/15
Ухвала
08 грудня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ;
представника ОВК (№ 53) ОСОБА_4 ;
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) (далі ОВК №53) заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Докучаєво Красногвардійського району АР Крим,
ОСОБА_5 вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 12.04.2012 засуджено за ч. 3 ст. 307, ст. 69 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна; за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 311 КК України до трьох років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 осататочне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців з конфіскацією усього належного йому майна.
На момент розгляду заяви засуджений відбув 4 роки 3 місяці 29 днів. Невідбутий строк складає 1 рік 2 місяці 1 день.
16.11.2015 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заяою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він працєвлаштований на виробництві установи, немає порушень, має заохочення, у тому числі і позачергові.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який заперечував проти заяви засудженого посилаючись на те, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, але не довів свого виправлення, думку прокурора, який вважав, що заява не підлягає задоволенню, пояснення засудженого, який просив його звільнити умовно-достроково, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що засуджений ОСОБА_5 не завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. На заходи виховного- профілактичного впливу реагує посередньо, не своєчасно робить належні висновки. Участь у роботах із благоустрою місць позбавлення волі та ремонтних роботах відділення не приймає. Двогодинні відпрацювання виконує, але поставлені об`єми робіт виконує під контролем. Один раз допустив порушення вимог режиму утримання та згідно з вимогами ст. 132 КВК України має стягнення, яке знято у встановленому законом порядку.
Працевлаштований на виробництві установи без наказу робітником в автомайстерні. До праці ставиться сумлінно, поставлені об`єми робіт виконує вчасно та в повному обсязі, за що має згідно зі ст. 130 КВК України два заохочення правами начальника установи.
Засуджений ОСОБА_5 має середню освіту, у зв`язку із чим не навчається в загальноосвітній вечірній школі при ОВК № 53. Приймав активну участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених Професія, яка реалізована в 2015 році. На даний час засуджений не приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі. Участь у роботі самодіяльних організацій не приймає. Соціально-корисні зв`язки із рідними підтримує шляхом побачень та передач.
ОСОБА_5 вину у скоєному злочині визнає частково. З намірами на життя після звільнення з місць позбавлення волі не визначився.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів щодо засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується посередньо, за час відбування покарання має чотири заохочення та шість стягнень, які в установленому законом порядку погашені. При цьому слід зазначити, що ці стягнення накладались на засудженого у більшості випадків у зв`язку із порушенням розпорядку дня та відмовою від виходу на працю. В ОВК № 53 ОСОБА_5 відбуває покарання з 20.11.2014. Відбутий строк покарання складає 4 роки 3 місяці 29 днів, але засуджений ОСОБА_5 почав отримувати заохочення з 30.06.2015, тобто перед строком (24.09.2015), після фактичного відбуття якого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Отже, засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що заява про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1