АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1672/15-к Номер провадження 11-кп/786/773/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, непрацюючу, не одружену, раніше судиму,-

- 25.06.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.185 КК України на 80 годин громадських робіт. Знята з обліку 08.09.2014 року по відбуттю громадських робіт;

- 11.12.2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 10.02.2015 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ст.ст.71, 72 КК України на 2 роки позбавлення волі;

26.03.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі,-

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 26.03.2015 року, більш суворим, призначеного за цим вироком, остаточно ОСОБА_8 обрано до відбуття покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 100 КПК вирішено долю речових доказів.

За змістом вироку суду ОСОБА_8 визнана винуватою у тому, що вона 06.02.2015 року, приблизно об 11 годині, через вікно проникла до житлового будинку по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала ноутбук «НР модель CQ57-381SR» вартістю 2967 грн. та модем марки «People/net EC156» вартістю 441 грн., які належали потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 3408 грн.

У поданій апеляції обвинувачена просить вирок місцевого суду скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду про її винуватість не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та не підтверджені доказами, зібраними стороною обвинувачення. На думку обвинуваченої, протокол огляду місця події не містить слідів злому або проникнення до будинку та наявність цінних речей, що теоретично могли бути викрадені, протокол слідчого експерименту від 25.03.2015 року є формальним, при цьому не перевірялося її можливість пролізти у вікно через шибку розміром 30 на 30 см., відсутні сліди взуття, рук, одягу тощо. Натомість обвинувачена вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийняті до уваги показання її матері ОСОБА_10 та вітчима ОСОБА_11 , які підтвердили, що вона під час крадіжки була вдома, заперечує факт вилучення у неї модему People.net у приміщенні Київського РВ ПМУ УМВС України, крім того зазначає, що на досудовому слідстві їй не було належно роз`яснено право користуватися безоплатною вторинною правовою допомогою збоку захисника та своєчасно збирати докази своєї невинуватості.

У зв`язку з цим обвинувачена вражає що оскаржуваний вирок взагалі не відповідає вимогам ст.370КПК України щодо його законності, обґрунтованості та розумності.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляції, думку прокурора ОСОБА_6 про законність і обґрунтованість судового рішення та безпідставність поданої апеляції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин викладених у вироку, є вірними, оскільки вони стверджуються сукупністю доказів належно перевірених судом.

Так, потерпіла ОСОБА_9 під час допиту у районному суді повідомила, що 06.02.2015 року, прибувши близько 14 год. в оселю, вона помітила виставлену шибку, безлад в будинку, пропажу майна, у тому числі ноутбука та модему. У цей же день їй на мобільний телефон прийшло повідомлення про спробу використання її банківської картки, після чого вона звернулася до міліції.

В ході досудового розслідування була отримана та долучена до справи фотокартка особи, яка намагалася через банкомат зняти кошти із картки потерпілої ОСОБА_9 (а.с.171), нею виявилася обвинувачена ОСОБА_8 , чого остання не заперечувала і у апеляційному суді, яка серед іншого одягу, видала і в`язаний светр, зображений на банківському фотознімку.

Отримані відразу ж після злочину під час огляду місця події 6 лютого 2015року дані указують на те, що проникнення в житло потерпілої ОСОБА_9 , у якому зафіксовані сліди безладу, хаотично розкидані речі, відбулося шляхом виставлення віконного скла, оскільки на вхідних дверях ніяких пошкоджень виявлено не було (а.с.154-159)

Будучи допитаним судом першої інстанції, свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що обвинувачена ОСОБА_8 продала йому ноутбук та раніше неодноразово зверталася до нього з пропозицією придбати у неї речі. Крім цього під час досудового розслідування ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 за фотознімком (а.с.178) та вказав що вона приходила до нього на центральний критий ринок м. Полтави з метою продати йому ноутбук.

Вбачається також, що інший предмет злочину - модем марки «People/net EC156» 10.02.2015р. добровільно видала обвинувачена ОСОБА_8 під час досудового розслідування, про що свідчить її власноручний запис у протоколі.

В ході слідчого експерименту, проведеного з дотриманням процесуального законодавства, обвинувачена ОСОБА_12 , яка є невисокою на зріст і худорлявої статури, не тільки показала на шибку вікна, у яке вона проникала, що узгоджується з відомостями протоколу огляду місця події, але і детально розповіла про місце знаходження викрадених речей всередині будинку, тобто вказала на такі деталі, які могли бути відомі лише особі, причетній до злочину.

Отже ці, та інші докази, наведені у вироку, поза межами розумного сумніву викривають обвинувачену ОСОБА_12 як особу, що вчинила таємне викрадення майна з житла потерпілої ОСОБА_9 ноутбуку і модему, а тому, виходячи з фактичних обставин справи, суд вірно кваліфікував її злочинні дії за ч.3 ст.185КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо неприйняття показань свідків захисту матері обвинуваченої ОСОБА_10 та її співмешканця ОСОБА_11 , оскільки ці свідки не відкривались стороні обвинувачення у порядку ст.290 КПК України, хоча очевидно були відомі обвинуваченій задовго до початку розгляду обвинувального акту у суді. Не сприймаючи ці покази, місцевий суд, тим не менш дав їм оцінку, визнавши їх суперечливими, що відповідає дійсності.

До того ж висунуте стороною захисту алібі, про знаходження обвинуваченої ОСОБА_12 6 лютого 2015 року у с. Крута Балка Новосанжарського району, а не у м. Полтаві, об`єктивно спростовуються фотографією із банкомату, коли у цей день о 13год 58хв. вона намагалася зняти гроші із банківської картки потерпілої.

Посилання обвинуваченої на її юридичну необізнаність та відсутність захисника - порушення права на захист, апеляційним судом не сприймаються, оскільки ОСОБА_8 , при затримані 10.02.2015р. по іншому провадженню, були належно роз`яснені її процесуальні права, у тому числі і мати захисника, у чому впевнилася колегія суддів, перевіряючи процесуальні документи, надані прокурором. Запобіжний захід ОСОБА_8 по даному провадженню не обирався.

Висуваючи у апеляції свою версію подій, обвинувачена та її захисник, не заявляли суду першої інстанції клопотання про допит ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , від яких нібито ОСОБА_8 отримала викрадене майно.

Отже, оскільки вирок суду обґрунтований на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, є належно вмотивованим і обґрунтованим, ніяких підстав для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права, на чому наголошує сторона захисту, немає.

Що стосується покарання, то воно призначено судом з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, в межах санкції закону та даних про особу засудженої.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2015 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 (підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом Суддя: ОСОБА_2