Провадження № 1-кп/127/957/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №13, в м. Вінниці, обвинувальний акт та угоду про примирення в кримінальному провадженні №0002424 від 15.04.2015 року відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, з середньою-спеціальною освітою, раніше судимого:
- 17.11.2014 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК Украйни звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбаченими п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України,
- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
02.04.2015 року, у вечірній час, у ОСОБА_4 , знаходячись по місцю свого тимчасового проживання, а саме: в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав електричний чайник марки «Philips», модель «HD 467740», вартістю 700 гривень, два ножа-сікача, наручний годинник, вартістю які не становлять матеріальної цінності та ікону із зображенням Божої матері, в срібному обрамленні, вартістю 1100 гривень (згідно висновку мистецтвознавчої експертизи №01-23/Х-23 від 12.06.2015 року).
Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій матеріальної шкоди, на загальну суму 1800 гривень.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
28.10.2015 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у відповідності вимог ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди, обвинувачений з однієї сторони та потерпілий з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному злочині, розкаявся у скоєному злочині, відшкодував завдану злочином шкоду.
Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинений злочин у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення судом.
Обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні даного злочину, повністю визнав вину та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що наслідки затвердження угоди про примирення її зрозумілі, угоду про примирення укладено добровільно та просила визначити узгоджене сторонами покарання, підтвердила суду, що не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілою та обвинуваченим та просив затвердити угоду, оскільки вона відповідає вимогам закону, просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання.
Розглядаючи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 474 та ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше судимою, зокрема, судом враховано, що останній вчинив злочин в період не відбутої частини покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, в силу ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком, терміном на 2 роки. Відповідно до п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого, враховуючи молодий вік обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити покарання, яке узгоджене сторонами угоди про примирення, що відповідає розміру, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання слід приєднати не відбуту частину покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.11.2014 року, допустивши кожен вирок до самостійного виконання, що узгоджується з позицією викладеною в абзаці 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз, дана угода відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Обвинувачений цілком розуміє п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілій судом роз`яснені наслідки затвердження угоди про примирення, відповідно до п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що угода від 28.10.2015 року, укладена між потерпілою та обвинуваченим підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити покарання, узгоджене сторонами.
Відповідно до ст. 100 КПК України, вирішити долю речових доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 474-475 КПК України та ст.ст. 65-67, 71 КК України, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 28.10.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примирення у кримінальному провадженні № 0002424 від 15.04.2015 року.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.11.2014 року покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо в період дворічного іспитового строку він не скоїть нового злочину. Відповідно до п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Кожен з вироків допустити до самостійного виконання.
Речові докази у кримінальному провадженні: ікона із зображенням Божої Матері, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити у власності останньої.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КК України.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: