йСправа № 304/1100/15-к Провадження № 1-кп/304/104/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2015 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з початковою освітою, українця, громадянина України, раніше не судимого,
у кримінальному провадженні №0000430, за ознаками злочину, передбаченого ст. 156 ч. 2 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей Перечинської РДА ОСОБА_12 ,

представника уповноваженого підрозділу органів внутрішніх справ ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В :

10 липня 2015 року біля 15.00 год. малолітній ОСОБА_4 , знаходячись неподалік потічка в урочищі «Русина загорда» в с. Т.Пасіка Перечинського району Закарпатської області, достеменно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особо, з метою вчинення фізичних розпусних дій та інтелектуального розбещення, спрямованих на задоволення статевої пристрасті, які мали сексуальний характер, підійшов до неї та почав торкатися руками по інтимних місцях потерпілої та шляхом переконання, за добровільною згодою, вступив з нею в статевий акт природнім способом.

Кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 КК України.

У судовому засіданні малолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та описав обставини, при яких ним було вчинено вказане кримінальне правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_10 у судовому засіданні відмовилися від дачі показань.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, а саме 14 років, з якого настає кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, про що свідчить копія свідоцтва про його народження, згідно якого ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому суд вважає, що до такого в порядку ч. 2 ст. 97 КК України слід застосувати примусовий захід виховного характеру, передбачений ч. 2 ст. 105 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду примусового заходу виховного характеру, суд заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який просив застосувати щодо малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки, інших учасників судового провадження, які підтримали думку прокурора, враховуючи, особу малолітнього, який за місцем проживання характеризується позитивно, повне визнання ним своєї вини, щире розкаяння, бездоганну поведінку до постановлення вироку, стан здоров`я, який є задовільним, приходить до висновку, що до малолітнього ОСОБА_4 слід обрати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки строком на 1 рік, а саме: заборонити перебування поза домівкою з 22.00 год. по 06.00 год., заборонити змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, заборонити виїжджати в іншу місцевість.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 97 ч. 2, 105 КК України, ст. 368 КПК України, с у д, -
У Х В А Л И В :
Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі такого під нагляд батьків, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки строком на 1 (один) рік, а саме:

- заборонити перебування поза домівкою в період з 22.00 години до 06.00 години наступної доби;

- заборонити змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи;

- заборонити виїжджати в іншу місцевість.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1