Справа № 11-868/11 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.

суддів Пайонкевича Т.Т., Стельмаха І.О.,

з участю прокурора Нижника М.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляцією адвоката ОСОБА_1 на постанову Буського районного суду Львівської області від 18 березня 2011 року про направлення засудженого для відбування покарання,

в с т а н о в и л а :

Постановою Буського районного суду Львівської області від 18 березня 2011 року

ОНУФРИКА ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, засудженого вироком Буського районного суду Львівської області від 17 червня 2010 року за ч.1 ст.296, ст.75 КК України на два роки обмеження волі з іспитовим строком один рік

направлено для відбування покарання відповідно до вироку Буського районного суду Львівської області від 17 червня 2010 року за ч.1 ст.296, ст.75 КК України на два роки обмеження волі.

Захисник ОСОБА_3 ОСОБА_1 із зазначеною постановою не погодився і подав апеляцію, в якій просить скасувати рішення суду. Свої вимоги він мотивує тим, що постанова суду порушує права ОСОБА_3, оскільки під час розгляду подання кримінально-виконавчої інспекції, останній заявляв, що він був вимушений переховуватися від працівників міліції, які йому погрожували фізичною розправою у разі, якщо він не зізнається у вчиненні злочину. А суд, приймаючи рішення про направлення засудженого для відбування покарання, не врахував і не перевірив цієї обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, а постанови суду без зміни, обговоривши наведені в апеляції доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до змісту ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений із застосуванням до нього положень ст..75 КК України не виконує покладені на нього обовязки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Вироком Буського районного суду Львівської області від 17 червня 2010 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.296, ст.ст.75, 76 КК України на два роки обмеження волі з іспитовим строком один рік з покладенням на нього обовязку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання.

19 липня 2010 року засуджений був поставлений на облік у Бродівському МВ КВІ УДДУ ПВП у Львівській області і його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, встановленими судом обовязками, попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання, виконання покладених на нього судом обовязків або систематичного порушення громадського порядку, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом, про що було відібрано у нього розписку.

За час перебування на обліку засуджений на виклики до КВІ не з'являвся. Згідно з довідкою дільничного інспектора міліції Буського РВ ГУ МВС України у Львівській області в ході перевірок (25.10.2010 р., 24.11.2010 р., 08.12.2010 р.) ОСОБА_3 за місцем проживання був відсутній. 21.01.2011 року в Буський РВ ГУ МВС України у Львівській області було направлено подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_3 на 04.02.2011 року. Згідно з повідомлення Буського РВ ГУ МВС України у Львівській області № 442 від 08.02.2011 року здійснення приводу засудженого неможливе, оскільки останній за вказаною адресою не проживає, точне місце його проживання невідоме.

Суд розглядаючи подання кримінально-виконавчої інспекції, прийшов до правильного висновку, що засуджений не виконав покладеного судом на нього обов'язку щодо повідомлення ним кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свою місця проживання, з яким він був письмово ознайомлений. У грудні 2010 року засуджений, не повідомивши КВІ, зник з свого місця проживання. І лише в лютому 2011 року він був затриманий працівниками міліції в м. Броди.

За таких обставин доводи апеляції про те, що ОСОБА_3 не прибував до кримінально-виконавчої інспекції, оскільки він був вимушений переховуватися від працівників міліції, які йому погрожували фізичною розправою у разі, якщо він не зізнається у вчиненні злочину, не беруться до уваги. Адже ОСОБА_3, перебуваючи на волі не був позбавлений можливості звернутися за захистом свої прав до захисника або до компетентних державних органів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, постанову суду законною і обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.365,366,367,382 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову Буського районного суду Львівської області від 18 березня 2011 року про направлення засудженого для відбування покарання ОСОБА_3, призначеного вироком Буського районного суду Львівської області від 17 червня 2010 року за ч.1 ст.296 КК України у вигляді двох років обмеження волі залишити без зміни, а апеляції захисника ОСОБА_1 без задоволення.

Судді: Данко В.В. Пайонкевич Т.Т. Стельмах І.О.

Оригінал ухвали.