Справа № 465/4967/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/650/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року,колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали провадження за апеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року,

з участю прокурора : - ОСОБА_7

потерпілих : - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника обвинуваченого : - ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком :
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, працюючою майстром поточного ремонту ПП «Фортуна», одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк два роки.

По справі вирішено питання цивільних позовів.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 26.05.2014 року, перебуваючи в кабіні ліфта під`їзду №3 будинку № 6-а по вул. Нацковій у м. Львові, у яку зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в супереч вимогам ст. 24, 35 Конституції України, ч.2 ст.3, ч.2 ст.4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», достовірно знаючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 здійснювали релігійну діяльність з поширення вірувань та розповсюдження літератури релігійного змісту, є членами релігійної організації «Свідки Єгови», з метою образи почуттів вказаних громадян у зв`язку з їх релігійними переконаннями та перешкоджання їх релігійній діяльності вчинив з ними сварку, під час якої висловлювався в бік потерпілих в образливій формі та застосував до ОСОБА_9 фізичне насильство, завдавши чотири удари кулаком по голові в районі лоба та двічі в перенісся. Внаслідок чого заподіяв перелом кісток носа без зміщення, пляму - слід загоєного садна, в ділянці носа, синець в ділянці чола, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №905 від 05.06.2014 року, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив порушення рівноправності громадян залежно від їх релігійних переконань, поєднані з насильством чи погрозами, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.161 КК України.

Не погоджуючись з даним вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду від 04.06.2015 року відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 161 КК України в частині тяжкості призначеного покарання. Визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 161 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. В решті вирок суду залишити без змін. Мотивує це тим, що вирок суду в частині призначеного покарання є частково необґрунтований, невідповідним вимогам Закону, підлягає зміні з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заявив про те, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває на лікуванні і просив його апеляційну скаргу проводити за його відсутності. Вимоги апеляційної скарги підтримав.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, виступи потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечили апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 і просив вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся.

Крім цього на визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість стверджена наступними доказами, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що в кабіні ліфту під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_6 пригрозив її зґвалтувати, якщо вона ще раз прийде в цей будинок проповідувати. При визначенні міри покарання ОСОБА_6 не наполягав на позбавленні волі;

-показами потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що став жертвою нападу через те, що належить до релігії Свідків Єгови, яку ОСОБА_6 вважає неприйнятною. ОСОБА_11 наніс йому удари, внаслідок чого він був змушений звернутись по медичну допомогу та прийти реабілітаційний курс для відновлення здоров`я. При визначенні міри покарання ОСОБА_6 не наполягав на позбавленні волі;

-показами представники потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції вказав, що діями обвинуваченого потепілому ОСОБА_9 заподіяна моральна шкода. При визначенні міри покарання ОСОБА_6 не наполягав на позбавленні волі;

-проколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.5);

-постановою про призначення судово-медичної експертизи (а.с.20);

-висновком експерта №905 (а.с. 21).

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.161 КК України доведена повністю і його дії зазначеною статтею кримінального кодексу кваліфіковано правильно.

Апелянт ОСОБА_6 не оспорює кваліфікацію своїх злочинних дій, водночас в апеляційній скарзі просить призначити йому покарання за ст. 161 ч.2 КК України, застосувавши ст. 75 КК України, однак просить зменшити іспитовий строк до одного року, який на його думку буде справедливим.

Однак колегія суддів вважає, що ці доводи апелянта з врахуванням думки учасників процесу є безпідставними, оскільки суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України врахував обставини події, його особу і призначив іспитовий строк в межах вимог ст. 75 КК України, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не числиться, має на утриманні дружину, яка є інвалідом ІІ групи, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання судом визначено щире каяття обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

З врахуванням вищенаведених обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, судом першої інстанції вірно обрано обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті кримінального закону, у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року, є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для зміни вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на предмет пом`якшення покарання, та його скасування, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а обвинуваченим в цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4