Провадження № 1-кп/752/489/14

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2014 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 000935 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , із повною середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 16.06.2013 р. за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 02.02.2014 р. приблизно о 18-30 год., перебуваючи в ТЦ № 2 ТОВ «Епіцентр», що розташований за адресою: м. Київ, вул. В.Васильківська, 1-б, зайшов до роздягальні персоналу, де вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключа відчинив двері шафи № 69, призначеної для зберігання особистих речей працівників ТЦ № 2 ТОВ «Епіцентр», в якій знаходились особисті речі ОСОБА_7 .. Після цього, ОСОБА_3 викрав із барсетки, що знаходилась у шафі, 100 грн. та 100 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 799,30 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_7 збитку на загальну суму 899,30 грн.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 05.02.2014 р. приблизно о 15-00 год., перебуваючи в ТЦ № 2 ТОВ «Епіцентр», що по вул. В.Васильківська, 1-б в м. Києві, зайшов до роздягальні персоналу, де вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключа відчинив двері шафи № 93-а, в якій знаходились особисті речі ОСОБА_6 .. Після цього, ОСОБА_3 викрав із рюкзака банківську картку «UniCredit» рахунок № НОМЕР_2 із пін-кодом доступу до рахунку, з якого в подальшому зняв грошові кошти в сумі 1200 грн.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 11.02.2014 р. приблизно о 18-30 год., перебуваючи в ТЦ № 2 ТОВ «Епіцентр», що знаходиться по вул. В.Васильківська, 1-б в м. Києві, зайшов до роздягальні персоналу, де вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключа відчинив двері шафи № 393, в якій знаходились особисті речі ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_3 викрав із кишені куртки ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 197 грн.
Таким чином ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна вчиненому повторно.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав суду про те, що визнає викладені в обвинувальному акті фактичні обставини скоєння кримінальних правопорушень. На той час він працював у ТЦ №2 ТОВ «Епіцентр», у зв"язку із важким матеріальним становищем, він вирішив викрадати чуже майно, викрадав речі тричі. В перший раз викрав 100 доларів США та 100 грн., вдругий викрав картку із якої зняв 1200 грн., втретє викрав 197 грн., гроші витрачав на памперси та дитяче харчування. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати. Повідомив, що відшкодував шкоду потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , має намір відшкодувати шкоду потеріпілому ОСОБА_6 ..
Також просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», зазначив, що має на утриманні неповнолітню дитину відносно якої не позбавлений батьківських прав, на що надав відповідні документи.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів як показання потерпілих, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
При обранні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу особистих і сімейних обставин, визнання вини обвинуваченим, наявність на утриманні малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України та зобов`язати виконувати останнього обов`язки, викладені в ст. 76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винуватого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
В той же час, суд, зважаючи на прийняття Закону України «Про амністію у 2014 році» (далі Закону), враховуючи заяву обвинувачено про застосування до нього вимог вищезазначеного Закону, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону, як такого, що засуджується за вчинення злочинів які не я тяжкими чи особливо тяжкими і є особою, не позбавленою батьківських прав, яка на день набрання чинності Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років, що документально підтверджено.
Перешкод для застосування амністії не встановлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він, протягом 2 (двох) років іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Звільнити ОСОБА_3 відбування покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2014 році».
Речові докази у справі:
- DVD-R диск марки "Verbatim" ємкістю 4,7 Гб, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.с. 144-145).
Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів відповідно до висновку експерта № 203 від 24.03.2014 р. у розмірі 393 (триста дев`яносто три) грн. 12 коп.
0Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1