Апеляційний суд Житомирської області
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Ухвала

Іменем України

7 лютого 2012 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Шеніна П.О.

суддів: Мельничук Н.М. , Слісарчука Я.А.

з участю прокурора Сидоренка О.П.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Радомишльського району Житомирської області від 30 серпня 2011 року, -

Встановила:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Краснобірка по вул. Вінницька, 30 Радомишльського району Житомирської області, раніше не судимий, ПП, -

був засуджений за ст. 263 ч.1 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджений був звільнений від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку 2 роки.

Згідно ст.76 КК України покладено на засудженого обовязки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ;

- періодично зявлятися у КВІ для реєстрації.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишено попередній - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі вирішено знищити.

Стягнуто з засудженого 1031 гривню 04 коп. судових витрат на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області за проведення експертизи.

За матеріалами справи, в лютому 2003 року ОСОБА_1 придбав помпову рушницю «МОСБЕРГ» моделі-500-А №889778 12-го калібру, яка обладнана двома змінними стволами, один з яких утворює нарізну вогнепальну зброю. Її засуджений зберігав до 11.03.2011 року у власному будинку, розташованому по вул. Вінницькій, 30 в с. Краснобірка Радомишльського району, не маючи спеціального дозволу на її зберігання.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 вказує, що з даним рішенням суду не погоджується, вважає його незаконним з підстав однобічності та неповноти досудового і судового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Зокрема, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновку суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. У зв'язку з цим зазначає наступне.

Він дійсно у 2003 році придбав помпову рушницю «МОСБЕРГ», яка обладнана двома змінними стволами, один з яких утворює нарізну вогнепальну зброю. Одразу після придбання він приніс її інспектору дозвільної системи Радомишльського РВ УМВС та під його диктовку написав заяву про надання дозволу на зберігання даної зброї. Інспектор пояснив, які документи необхідно додатково зібрати для отримання такого дозволу. Після надання цих документів йому було видано вказаний дозвіл. Про те, стосується цей дозвіл одного чи двох стволів, йому не було відомо, так як він вважав, що коли відкрито надав всю зброю працівнику дозвільної системи, то й дозвіл йому видано належний. Тим більше, що у послідуючому були неодноразові перевірки законності зберігання зброї, він надавав для огляду дозвіл і рушницю з обома стволами. Ніхто і ніколи зауважень з приводу незаконності зберігання зброї йому не робив та не вказував про необхідність брати ще інший дозвіл. Тому він вважає, що цю зброю зберігав на законних підставах. Однак суд до його показів поставився упереджено, не перевірив всіх обставин надання йому зазначеного дозволу, не витребував та не дослідив „особової справи на власника зброї, у якій містяться матеріали, на підставі яких видавався відповідний дозвіл.

У день вилучення зброї до нього зайшли працівники міліції та запитали про її зберігання. Він дістав рушницю та два змінних ствола і лише після цього ці працівники показали йому постанову на проведення обшуку та запросили понятих. Таким чином, вони порушили вимоги ст.ст. 181 і 183 КПК України, а тому протокол огляду від 11.03.2011 року, на який посилається у вироку суд, не може бути належним доказом по справі, так як обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, здобутих незаконним шляхом. Викладені обставини могли б підтвердити поняті, але вони судом не допитувалися. Разом з цим, всі інші докази по справи є похідними від вказаного протоколу і викликають сумнів.

Суд не дав належної оцінки показам свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (останній судом не допитувався), один з них працює інспектором дозвільної системи, а другий - працював раніше. На думку апелянта, вони є зацікавленими особами і не визнають свою халатність при оформленні йому дозволу на рушницю. Він же понадіявся на їх компетентність і вважав, що дозвіл оформлено належним чином. Тобто не усвідомлював, що зброя зберігається без належно оформлених документів та не мав на це умислу.

Однобічність, неповнота та упередженість суду виявилися також в оцінці його характеристики. У вироку зазначено, що за місцем проживання він характеризуюся негативно, однак висновок зроблений на підставі характеристики, виданої Краснобірською сільрадою. Він вважає її упередженою і надуманою, засобом зведення з ним особистих рахунків сільським головою, якому він склав конкуренцію у минулих виборах сільських голів. Насправді, він неодноразово обирався депутатом сільради, неодноразово надавав матеріальну допомогу місцевій школі і кожного року надає її ветеранам Великої Вітчизняної війни. Підприємницьку діяльність здійснює на підставі відповідного свідоцтва та ліцензій. Не дивлячись на абсурдність та бездоказовість викладеного у характеристиці, суд не дав їй належної оцінки. Тому надає апеляційному суду інші позитивні дані щодо себе та ліцензії на підприємницьку діяльність.

Апелянт враховує, що вирок суду ґрунтується на припущеннях і є упередженим. Тому просив його скасувати, а справу закрити на підставі ст. 6 п.2 КПК України.

На вирок суду прокурором Радомишльського району також була подана апеляція про необхідність його скасування і направлення справи на новий судовий розгляд із-за неповноти судового слідства, яке не перевірило усіх доводів засудженого на свій захист та про невинність по справі.

Клопотання прокурора району про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку не було задоволено судом, з цього приводу суд 1-ої інстанції 06.01.2012 року виніс постанову, яка не була оскаржена.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляції, думку прокурора про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши матеріали справи, дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляції засудженого з наступних міркувань.

Орган досудового слідства і суд під час розслідування і судового розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_1 не дотримувались вимог ст. 22 КПК України, зокрема, не перевірили належним чином його доводи про свою невинність у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За предявленим останньому обвинуваченням /а.с. 56/ і вироком суду, він на законних підставах володів і зберігав помпову рушницю „Mossberg мод. 500-А калібру 12, виробництва США, один з стволів якої утворює гладкоствольну вогнепальну зброю і на яку у ОСОБА_1 був передбачений законом дозвіл. Навпаки, другий ствол цієї рушниці утворював нарізну вогнепальну зброю аналогічної назви, моделі і калібру, на яку законодавством передбачений спеціальний дозвіл, якого засуджений не мав.

На досудовому слідстві і в суді ОСОБА_1 свою вину по справі не визнавав, розповів, що дійсне придбав вказану рушницю з двома змінними стволами /гладкоствольним і нарізним/, яку він офіційно зареєстрував у Радомишльському РВ УМВС, отримав дозвіл на право її носіння та зберігання. Стверджував, що про наявність нарізного ствола до даної зброї працівники міліції знали, однак не повідомили його про необхідність отримання окремого дозволу на даний ствол.

Незважаючи на невизнання вини засудженим, суд не допитав свідка ОСОБА_3, який на час реєстрації зброї працював начальником дозвільної системи РВ і на якого посилався засуджений у своїх показаннях. Постанови суду про привід цього свідка виконані не були /а.с. 103, 105, 108, 112/.

Органом досудового слідства і судом не витребувана, не долучена до кримінальної справи та не досліджена особова справа ОСОБА_1 як власника зброї, з даними про видачу дозволу на неї і перереєстрації зброї.

Безпосередньо суд не витребував та не оглядав саму рушницю з двома змінними стволами, хоча це б могло прояснити ситуацію по справі.

Прийнявши рішення про знищення вищевказаної рушниці як речового доказу по справі, суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 мав офіційний дозвіл на зберігання рушниці із стволом довжиною 743 мм, тобто гладкоствольної рушниці. Знищення судом всієї рушниці з двома змінними стволами не відповідає вимогам закону і порушує майнові права її власника.

Далі, ні орган досудового слідства, ні суд не звернули увагу на суперечності у висновках спеціаліста НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 18.03.2011 року /а.с.17/ і експерта цього ж НДЕКЦ ОСОБА_5 від 06.05.2011 року /а.с. 24-29/. Зокрема, у першому зазначено, що наданий на дослідження обєкт є вогнепальною зброєю - комбінованою мисливською рушницею 12-го калібру з двома змінними стволами, гладким і нарізним. При установці гладкого ствола обєкт буде гладкоствольною мисливською рушницею 12-го калібру, а при установці нарізного ствола - буде нарізною мисливською рушницею такого ж калібру.

У висновку ж експертизи зазначено, що рушниця зі стволом довжиною 743 мм, вилучена у ОСОБА_1, є гладкоствольною вогнепальною зброєю - помповою рушницею „Mossberq мод. 500-А 12-го калібру і придатна для стрільби мисливськими патронами. Рушниця із стволом довжиною 635 мм є нарізною вогнепальною зброєю аналогічної назви, моделі і калібру. Вона придатна для стрільби мисливськими патронами.

Таким чином, у відрізненні від висновку спеціаліста, де рушниця з нарізним стволом названа нарізною мисливською рушницею, у висновку експертизи вона була визнана нарізною вогнепальною зброєю. Це і обумовило висунення ОСОБА_1 обвинувачення за ч.1 статті 263 КК і послідуюче засудження його за цим законом. Між тим, згідно до п. 8.8 „Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та вибухових матеріалів від 25.03.1993 р. /МВС України з послідуючими змінами та доповненнями/ вищевказана рушниця по суті є комбінованою. Її нарізний ствол калібру 12 мм придатний для стрільби не бойовими, а мисливськими патронами аналогічного калібру.

Тому для остаточного і правильного вирішення питання про вид і тип вищевказаної рушниці, зокрема з нарізним стволом, слід провести додаткові експертні дослідження з постановкою конкретних і чітких запитань.

Далі, слід визначити, хто з посадових осіб системи МВС України /начальник УМВС, начальник РВ УМВС, тощо/ має право надання дозволу на зберігання вказаної мисливської зброї з комбінованими стволами, придатними для стрільби не бойовими, а лише мисливськими патронами 12-го калібру.

У поданні слідчого по справі до начальника Радомишльського РВ УМВС в порядку ст. ст. 23 і 23-1 КПК /а.с. 68/ зазначено, що „основною причиною скоєння даного злочину являється недостатній рівень профілактичної роботи з боку відповідних працівників Радомишльського РВ щодо попередження та виявлення злочинів, повязаних із незаконним поводженням зі зброєю .... Це фактично підтверджує доводи засудженого в апеляції про відсутність в нього прямого умислу на незаконне зберігання зброї і провину в неправильності реєстрації мисливської рушниці з боку не його, а саме працівників дозвільної системи.

Таким чином, шляхом повторних допитів цих працівників і проведенням очних ставок із ОСОБА_1 слід достеменно зясувати, яким чином він під час першої та періодичних перереєстрацій зброї предявляв їм рушницю, з якою кількістю стволів, якщо у футлярі, то чому вони не помітили там місце /паз/ ще для одного ствола.

Після зясування вищезгаданих викладених питань і проведення досліджень слід надати правильну юридичну оцінку діям ОСОБА_1, встановити направленість його умислу на вчинення протиправних дій, також встановити, чи є в його діях склад кримінального /ст. 263 КК/ чи адміністративного правопорушення /статті 190-192 КУпАП/.

У звязку з цим вирок по справі не може бути залишений без зміни. Він підлягає скасуванню, а кримінальна справа поверненню прокурору району для організації додаткового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 281, 365 і 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Радомишльського районного суду від 30.08.2011 року щодо нього скасувати, а кримінальну справу направити прокурору Радомишльського району для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

Судді: