Справа № 157/1024/15-к
Провадження №1-кп/157/75/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 01 вересня 2015 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працює, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 близько 15 години 28 серпня 2015 року, перебуваючи в урочищі «Пристань», що знаходиться за селом Великий Обзир Камінь-Каширського району Волинської області, під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через пошкодження його огородини коровами, яких випасав ОСОБА_6 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 дерев`яною палицею не менше трьох ударів по тілу, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці передньої черевної стінки і грудної клітки з-заді, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину фактично визнав та показав, що 28 серпня 2015 року побачив у своєму городі, що неподалік від річки в урочищі «Пристань» череду корів (18 голів), які паслися огородиною (капустою та буряком) та повиганяв їх. Згодом побачив, що у річці купаються люди і почав кликати пастуха, на що до нього підійшов ОСОБА_7 , якому він наніс удар поза шию, а згодом підійшов ОСОБА_6 і він до останнього пред`явив претензії щодо неналежного випасання худоби. У відповідь потерпілий запитав чому він кричить і замахнувся на нього палицею. В свою чергу він вирвав в ОСОБА_6 цю палицю, переламав її, в цей момент його за ногу схватила собака, яку ударив частиною цієї палицю, а після цього він наніс два чи три удари по спині потерпілого.

Винуватість ОСОБА_4 , окрім його показань у судовому засіданні, підтверджується дослідженими судом доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні дав показання про те, що 28 серпня 2015 року випасав корови в урочищі «Пристань» і ненадовго відлучився. Повернувшись до місця випасання худоби, побачив неподалік ОСОБА_4 , який наносив удари ОСОБА_8 , а коли він підійшов до обвинуваченого ближче, то останній, нічого не говорячи, наніс йому біля чотирьох ударів по спині та животі. Звернувся до фельдшера за медичною допомогою не відразу, а через декілька годин, оскільки надіявся що фізична біль пройде сама по собі.

З показань свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні вбачається, що 28 серпня 2015 року він допомагав випасати корів ОСОБА_6 і відлучився в бар купити хліба, а коли повернувся, то ОСОБА_4 неподалік свого городу почав на нього кричати і наніс удари палицею, а потім підбіг до потерпілого і йому ( ОСОБА_6 ) почав наносити удари палицею по різних частинах тіла.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що 28 серпня 2015 року дружина ОСОБА_4 приходила до її матері з претензіями з приводу неналежного випасання ОСОБА_6 череди корів, яких останній випасав, в тому числі і корову її матері, оскільки корови зайшли в город ОСОБА_4 , а також зі слів своєї матері вона довідалася про побиття ОСОБА_6 . В цей же день вечором як фельдшер Великообзирського фельдшерсько-акушерського пункту, оглядаючи потерпілого, вона виявила у нього синці, почервоніння різної форми, в області живота, лопаток та грудної клітки. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що його побив палкою ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердила показання обвинуваченого ОСОБА_4 про пошкодження коровами городини обвинуваченого.

Показання потерпілого ОСОБА_6 об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 129 від 03 вересня 2015 року, з якої вбачається, що у потерпілого виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці передньої черевної стінки і грудної клітки з-заді, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і утворились від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючих поверхонь останнього (останніх), з мінімальною кількістю не менше трьох, терміном утворення більше 4-5 діб до моменту експертизи, можливо при вказаних потерпілим обставинах, судово-медичних даних, що тілесні ушкодження утворились при падінні з висоти власного зросту немає.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , останній показав механізм спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкодженням, а саме нанесення йому ударів дерев`яною палицею по спині та животі, що узгоджується з його показаннями у судовому засіданні.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у тій частині, що потерпілий першим замахнувся на нього палицею і тому він наніс йому тілесні ушкодження з метою самозахисту, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому суд, за відсутності доказів на підтвердження таких обставин та з врахуванням вимог ст. 22 КПК України, згідно з якими кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, вважає в цій частині показання обвинуваченого неправдивими і розцінює їх як спосіб його захисту з метою пом`якшення відповідальності за вчинений злочин.

Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки та стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії умисних злочинів невеликої тяжкості, та особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 групи, і вину у вчиненні злочину фактично визнав.

Суд також враховує конкретні обставини вчинення злочину, зокрема кількість нанесених ударів, і причину конфлікту, що виник із-за пошкодження огородини обвинуваченого коровами, яких випасав і за яких був відповідальний як пастух потерпілий.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Посилання захисника як на обставини, що пом`якшують покарання винного, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, є необґрунтованими.

Щире каяття полягає в тому, що винний не лише визнає свою провину, а й висловлює жаль з приводу того, що вчинив, та бажання виправити ситуацію, а також свою готовність добровільно відшкодувати спричинену потерпілому шкоду. Активне сприяння розкриттю злочину полягає, зокрема у повідомленні органам досудового розслідування про вчинений злочин або про невідомі їм обставини.

Матеріали кримінального провадження таких даних не містять, а тому обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, а також майновий стан винного і думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 доцільно та необхідно призначити покарання за вчинений злочин у виді штрафу у розмірі наближеному до максимального, тобто у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На думку суду, таке покарання забезпечить мету його призначення, що передбачена ст. 50 КК України, зможе запобігти вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, буде необхідним і достатнім для виправлення винного.

Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмір 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень (шістсот вісімдесят).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1