Справа № 405/8114/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 представника Кіровоградської ВК 6

ДПтС України в області : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, Свердловської області, Російська Федерація, росіянина, гр. України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.11.1994 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 12.08.1996 року Тернівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст.140, ст. 17, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України на 2 роки позбавлення волі; 01.12.1998 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст.140, ч. 3 ст. ст. 140, ст. 42 КК України на 4 роки позбавлення волі; 06.11.2003 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі; 25.01.2007 року Долгінцевським судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі; 28.04.2009 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; 14.02.2012 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 2 місяці обмеження волі. Звільнений 29.02.2012 року по відбуттю строку покарання, по теперішній справі засудженого 27.06.2013 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.08.2013 р. вирок в частині покарання змінено і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, про застосування умовно-дострокового звільнення.

Початок строку 23.05.2012 року. Кінець строку 23.05.2017 року.

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, заяву мотивовано тим, що розкаюється, періодично працював, має заохочення, а тому просив його умовно-достроково звільниити.

Розглянувши заяву, заслухавши думку представника Кіровоградської виправної колонії, який зазначив, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки до робіт, які йому визначались ставився негативно з тим щоб отримати заохочення, або поблажку, періодично працював, прокурора, який заперечив проти застосування до засудженого ОСОБА_5 ст.81 КК України, мотивуючи це тим, що із матеріалів особової справи не вбачається, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, по даній справі засуджений 27.06.2013 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.08.2013 р. вирок в частині покарання змінено і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжкого злочину. Станом на 17.12.2015 року засуджений ОСОБА_5 відбув 3 роки 6 місяців 24 дні призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 (а.с.123), а саме із витягу протоколу № 36 від 24.09.2015 року засідання адміністративної комісії Кіровоградської виправної колонії № 6 з питання умовно-дострокового звільнення засудженого, ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною другою цієї норми закріплено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 допустив чотири порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. В третьому кварталі 2014 року працював днювальним в ремонтно-інструментальному цеху.

Згідно довідки про заробітну плату (а.с. 12) у 2015 році засуджений пропрацював тільки один місяць. З пояснень представника колонії слідує, що засуджений у період 2015 року не хворів, від робіт не був звільнений. Також представником зазначено, що навіть коли засуджений працював, він потребував контролю, оскільки неякісно виконував завдання.

Відповідно до характеристики на засудженого (а.с. 9-10), останній після заохочення змінював своє ставлення до праці, яке проявлялось у тому, що засуджений відмовлявся від запропонованої йому роботи.

Також в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за весь період відбування покарання відпрацював по благоустрою установи 86 годин та має три заохочення, два з яких за активну участь у благоустрої установи.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні матеріали особової справи, враховуючи характеристику на засудженого, його ставлення до праці, суд прийшов до висновку, що заохочення, які отримані засудженим під час відбування покарання є тільки формальною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого і не можуть свідчити про його виправлення, зразкову поведінку, а також про те, що сумлінним ставленням до праці засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, оскільки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що ОСОБА_5 проявляв зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці.

За наведених обставин, суд вважає, що до ОСОБА_5 не можливо застосувати статтю 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1