АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-кп/796/1501/2015 Головуючий у суді 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.
Дрезден, Німеччина, громадянка України, яка має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

- визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та їй призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_10 визнана винною у тому, що вона 19 березня 2014 року приблизно о 14:30 год., перебуваючи в коридорі квартири за адресою: АДРЕСА_3 , під час сварки, на грунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла ОСОБА_11 удар рукою в область губ, а також удар в область лівого стегна, спричинивши останній подовжене садно - на верхній губі справа розмірами 0,8х0,3 см, вкрите бурою кіркою вище рівня неушкодженої шкіри та синець попередній поверхні лівого стегна в нижній третині, синьо-багрового кольору невизначеної форми, розмірами 7х5 см, які відносяться до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_10 покарання на штраф у розмірі 500 гривень. Зазначає, що суд призначив обвинуваченій покарання у виді громадських робіт, яке не можливо буде виконати, оскільки ОСОБА_10 має на утриманні малолітню дитину, яку ні з ким буде залишити під час його відбування, а тому просить призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в розмірі 500 грн., який вона готова сплатити.
Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу захисника частково та просив призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 в умисному заподіянні ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, за встановлених судом фактичних обставин справи та юридична кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 125 КК України ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні та детально наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, і такі висновки учасниками судового провадження не оспорюються.
Оскільки фактичні обставини справи кримінального провадження ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів викладених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а вирок суду в частині призначеного покарання зміні з таких підстав.
При призначенні покарання суд повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень призначення покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
Проте зазначених вимог закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було.
Зокрема, як зазначено у вироку, призначаючи покарання ОСОБА_10 у виді громадських робіт, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.
Водночас, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_10 перебуває на обліку по вагітності в амбулаторії № 7 КУ «ДЦПМСП № 4», що підтверджується довідкою № 241 від 03.11.2015 року зав.амбулаторією №7 КУ «ДЦПМСП № 4» ОСОБА_12 .
За таких обставин суд при призначенні покарання ОСОБА_10 не повинен був застосовувати такий вид покарання як громадські роботи.
Оскільки суд першої інстанції допустив помилку при призначенні ОСОБА_10 покарання та застосував до неї покарання, яке не може бути призначене, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
З урахуванням вищезазначеного та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, є вагітною, має на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, аліментів на утримання якої не отримує, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам, враховуючи її майновий стан, зокрема наявність на особовому рахунку певної суми котів та її намір сплатити визначений судом розмір штрафу, а також враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає можливим пом`якшити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено санкцією статті, оскільки таке покарання буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 420, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині призначеного покарання. Пом`якшити призначене ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України покарання зі ста годин громадських робіт на штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4