Справа № 559/2679/15-к
Номер провадження 1-кс/559/351/2015
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
"21" жовтня 2015 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 , погоджене із старшим прокурором Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000629 від 24 липня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, судимого 21 липня 2011 року, Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за ч.2 ст.186 КК України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Клопотання обгрунтовується наступними доводами. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , раніше судимий, останній раз 21 липня 2011 року Дубенським міськрайонним судом за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді 4 роки 2 місяці позбавлення волі. 02 жовтня 2014 року, ОСОБА_6 , на підставі постанови Сарненського районного суду від 24.09.2014 року, був умовно достроково звільнений з місця позбавлення волі, не відбувши 10 місяців і 17 днів визначного йому судом покарання. Після цього, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, а повторно вчинив корисливий злочин.
Так, 24 липня 2015 року, близько 12 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в компанії незнайомого йому ОСОБА_7 , побачив у останнього мобільний телефон марки «NOKIA-105» яким, керуючись корисливим мотивом, вирішив незаконно заволодіти.

Реалізовуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_7 , 24 липня 2015 року, близько 12 години, ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , звернувся до ОСОБА_7 , з проханням надати йому мобільний телефон для здійснення дзвінка. При цьому ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 завідомо неправдиві відомості щодо своїх дійсних намірів, ввівши цим останнього в оману. На вказане прохання ОСОБА_7 погодився і передав ОСОБА_6 свій мобільний телефон. Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_7 , ОСОБА_6 користуючись тимчасовою відсутністю нагляду за його діями з боку власника мобільного телефону, вийшов із приміщення вказаного житлового будинку та направився в сторону вул. С. Бандери в м. Дубно Рівненської області, перевівши мобільний телефон ОСОБА_7 , марки «NOKIA-150», вартістю 360 гривень 00 копійок у своє протиправне володіння.

Внаслідок вчинення даного злочину ОСОБА_7 , було спричинено матеріальної шкоди на суму 360 гривень 00 копійка.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України. Дії кваліфікуються як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , раніше судимий, останній раз 21 липня 2011 року Дубенським міськрайонним судом за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді 4 роки 2 місяці позбавлення волі. 02 жовтня 2014 року, ОСОБА_6 , на підставі постанови Сарненського районного суду від 24.09.2014 року, був умовно достроково звільнений з місця позбавлення волі, не відбувши 10 місяців і 17 днів визначного йому судом покарання. Після цього, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, а повторно вчинив корисливий злочин.
Так, 06 серпня 2015 року, у вечірню пору доби, ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї господарства ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_3 , керуючись корисливим умислом, вирішив повторно вчинити крадіжку мобільного телефону марки «Samsung GT-E 1200і», що належить ОСОБА_8 ..
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 06 серпня 2015 року, у вечірню пору доби, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку власника та інших сторонніх осіб, перебуваючи на подвір`ї господарства ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1200і», вартістю 346 гривень 52 копійки, що належить ОСОБА_8 ..
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено майнової шкоди на загальну суму 346 гривень 52 копійки.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч.2 ст.185 КК України. Дії кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У вчиненні даних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 . Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які розповіли про обставини вчинення стосовно них кримінальних правопорушень, показаннями свідків, яким відомі обставини вчинення відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушення та речовими доказами, якими являються мобільний телефон марки «NOKIA-105», який належить ОСОБА_7 та мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1200і», що належить ОСОБА_8 .

Крім цього в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було встановлено, що ОСОБА_6 являється особою раніше судимою за ряд тяжких корисливих злочинів, зокрема: 20 жовтня 1992 року, був засуджений Дубенським районним судом, за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року); 07 червня 1996 року, був засуджений Дубенським міським судом, за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року); 07 квітня 1999 року, був засуджений Дубенським міським судом, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року); 19 грудня 2002 року, був засуджений Дубенським міським судом, за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України; 02 листопада 2007 року, був засуджений Дубенським міським судом, за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ст.395, ч.2 ст.186, ст.70 КК України; 21 липня 2011 року, був засуджений Дубенським міським судом, за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України. 02 жовтня 2014 року ОСОБА_6 по рішенню Сарненського районного суду був достроково звільнений не відбувши визначене йому покарання 10 місяців 17 днів, та будучи звільненим з місць позбавлення волі, належних висновків не зробив і продовжив свою злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, зокрема ОСОБА_6 вчинив нові корисливі злочини, передбачені ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185 КК України, тобто злочини у вчиненні яких підозрюється. Крім цього, ОСОБА_6 продовжив свою злочинну діяльність під час того, як судимість не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 зухвало продовжує злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, тобто є суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства.

Таким чином, ОСОБА_6 не зважаючи на всі можливі заходи, що були надані йому щоб стати на шлях виправлення та усвідомити свою провину, зухвало продовжив свою злочинну діяльність шляхом вчинення нових корисливих злочинів, що свідчить про те, що ОСОБА_6 не хоче та не бажає ставати на шлях свого виправлення, він являється суспільно небезпечною особою, а також свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти нові злочини, а тому з метою припинення його злочинної діяльності слідчий вважає, що ОСОБА_6 потребує ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може залишити місце свого проживання та таким чином ухилятися від органів досудового розслідування та суду, будь-яким способом та перешкодити встановленню істини у справі.

Обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу наприклад у виді домашнього арешту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного, бо у даному випадку нову ж таки буде створнено йому умови і надана можливість продовжити свою злочинну діяльність.

Крім цього, ОСОБА_6 по місцю свого постійного проживання характеризується з посередньої сторони, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонуканням його до вчинення нових корисливих кримінальних правопорушень, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 не зважаючи на надані йому можливості і заходи стати на шлях виправлення, належних висновків не зробив та продовжив вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення і це дає підстави вважати, що з метою попередження подальшого вчинення ОСОБА_6 корисливих злочинів та завдання шкоди іншим громадянам, останній потребує ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладені ризики того, що ОСОБА_6 може перешкоджати встановленню істини у справі та продовжувати свою злочинну діяльність, тому, слідчий вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним у клопотанні ризикам.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку, що клопотання є обґрунтованим, та просив його задоволити, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків, ніде не працює та не має засобів до існування, може залишити своє місце проживання та ухилятись від слідства.

Затриманий підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів частково. Щодо залишення місця проживання на півтори місяці, пояснив, що він не думав що щодо нього якісь серйозні звинувачення, а тому поїхав на роботу в інше місто, але поверувся сам. Просив обрати йому менш суворий запобіжний захід, наприклад у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 також просив обрати для підозрюваного менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, оскільки на його думку прокурором не доведено такий ризик, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду

Слідчий у цій кримінальній справі ОСОБА_5 пояснив, що на його думку факт ухилення від слідства вже мав місце, оскільки вже після порушення кримінального провадження і допиту ОСОБА_6 перед оголошенням підозри, він покинув м.Дубно, та на півтора місяці зник з м.Дубно.

Вислухавши пояснення ОСОБА_6 його захисника адвоката ОСОБА_4 , доводи прокурора, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що клопотання про обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

За змістом п.5 ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_6 є особою раніше судимою, а санкція як ч.2 ст.190 КК України за якою йому оголошено підозру передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, слідчий вказує те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватись від слідства.

Крім того, слідчий наводить обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, а саме, підозрюваний не працює, характеризується з посередньої сторони, наявність попередніх судимостей у підозрюваного, а також те, що 02 жовтня 2014 року ОСОБА_6 був умовно-достроково звільнений від відбування покарання, однак після цього належних йому висновків не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, шляхом вчинення нових злочинів в період умовно дострокового звільнення.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В даному випадку на думку суду прокурором доведено обставини передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст.194 КПК України, також доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід, як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В даному випадку такі ризики, що наведені слідчим, як можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість переховуватись від слідства - доведені.

ОСОБА_6 є особою раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, вчинив злочин після звільнення його умовно-достроково із місць позбавлення волі саме в цей період, він ніде не працює, не має засобів до існування, покидав м.Дубно знаючи про порушення кримінальних проваджень по фактах заволодіння ителефонами, які в подальшому були у нього вилучені, немає міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що його нічого не стримує, щоб залишити місце проживання та ухилятись від слідства та суду так і вчинити інші злочини.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що є необхідність в застосуванні такого найбільш суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Зважаючи на майновий стан підозрюваного та його характеристики визначаю розмір застави в двадцять розмірів мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 ,183, 194, 196, 197, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, судимого 21 липня 2011 року, Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за ч.2 ст.186 КК України, проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Встановити розмір застави в двадцять розмірів мінімальної заробітної плати.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки

1. Прибувати на виклик слідчого та суду за першою вимогою;

2. Повідомляти слідчого, прокурора та суд, в провадженні яких знаходиться справа про своє місце свого проживання.

Дата закінчення дії ухвали 21 грудня 2015 року в 16 годині 00 хвилин.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області, та начальнику СІ м.Рівне.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду ОСОБА_1