Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/112/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000017 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каніж Новомиргородського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України на на 8 (вісім) років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 6 346 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за таких обставин.
Так, 01 січня 2014 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з потерпілою ОСОБА_10 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, з метою вбивства потерпілої, взяв в праву руку мисливський ніж, який лежав на пральній машинці, підійшов впритул до потерпілої ОСОБА_10 та наніс останній один удар ножем в ліву частину грудної клітини, а саме в область серця, чим спричинив їй тілесні ушкодження в області середньої треті передньої поверхні грудної клітини зліва у вигляді колото-різаної рани, з пошкодженням серцевої сорочки і м`яза серця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя під час їх спричинення, від чого потерпіла ОСОБА_10 померла на місці.
У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити в частині призначення покрання на більш м`яке покрання, враховуючи особу винного.

Свої доводи мотивує тим, що потерпіла ОСОБА_10 під час святкування новорічного свята та сварки з обвинуваченим ОСОБА_11 , перша нанесла йому тупим предметом не менше трьох ударів по обличчю, чим у свою чергу і спровокувала останнього на відповідні дії, а оскільки поруч опинився ніж, то настали такі наслідки, яких він не бажав. Сам обвинувачений стверджує, що в момент нанесення удару він не усвідомлював, що може позбавити її життя.

Крім того, захисник вказує і на те, що ОСОБА_11 має похилий вік, а саме повних 67 років. Стан його здоров`я дуже похитнувся внаслідок згаданих подій, тому є ймовірність того, що він не витримає восьмирічний термін в умовах позбавлення волі. Матеріальну шкоду ОСОБА_8 визнав повністю, а стягнута з нього судом сума моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.є завеликою для нього і він взагалі не взмозі буде її відшкодувати, з урахуванням його матеріального становища, що він та його дружина є пенсіонерами та утримують невелику пенсію, до того ж, його дружина ОСОБА_12 , є інвалідом та потребує постійного лікування, що у свою чергу також впливає на матеріальне становище обвинуваченого, а тому просить врахувати матеріальний стан і вік обвинуваченого ОСОБА_8 , зменшивши йому розмір моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, скасувавши також стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак у доповненні до апеляції змінив свої апеляційні вимоги та фактично просить пом`якшити призначене йому покарання.

Свої доводи мотивує тим, що потерпіла ОСОБА_10 01.01.2014 року, перебуваючи у нього вдома за адресою АДРЕСА_1 , сама спровокувала з ним сварку та перша почала його бити. На прохання її сина ОСОБА_13 , вона жила три місяці у нього на квартирі і ні за що не платила, позичала у нього гроші та не віддавала їх, що й потягло за собою конфлікт у результаті якого сталися такі страшні наслідки.

Вважає, що районним судом не взято до уваги, що потерпіла ОСОБА_10 його била перша, однак на його тілі не зняті побої завдані її ударами, а саме протиправні дії потерпілої змусили його схопити ножа та нанести їй удару, при цьому умислу на спричинення їй смерті у нього не було. До того ж працівники міліції примушували його розповідати, як саме він вбив потерпілу ОСОБА_10 .

Вказує і на те, що органом досудового слідства порушено його право на захист та на доступ до матеріалів кримінального провадження, які не були йому відкриті.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою доповнену апеляцію та апеляцію свого захисника, просив врахувати всі обставини та пом`якшити призначене йому покарання, пояснення захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , яка також підтримала апеляції і просила вирок районного суду змінити в частині призначення покрання на більш м`яке, думку прокурора, котрий просив вирок районного суду залишити без зміни, а апеляції обвинуваченого та його захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню за таких підстав.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове і судове слідство проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки районного суду про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.115 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на досліджених судом доказах, яким суд першої інстанції надав всебічну і об`єктивну оцінку і які відповідають фактичним обставинам.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що потерпіла ОСОБА_10 протягом одного місяця проживала в його будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зранку 01.01.2014 року потерпіла ОСОБА_10 пішла на роботу, а він з ОСОБА_14 вживали горілку, близько 0,25 літра. Приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_10 повернулася з роботи та пішла відпочивати, але близько 18 год. 00 хв. вона захотіла прати, проте він заборонив їй це робити і хотів перекрити воду. Потерпіла почала скандалити з ним і вдарила його чимось по потилиці, а потім ще три рази руками по його обличчю. На пральній машині лежав ніж, який він взяв правою рукою та вдарив один раз ножем потерпілу у груди, коли вона йшла на нього. У цей момент в руках у потерпілої нічого не було. Потім його дружина викликала швидку допомогу. Зустрівши лікарів, він показав де лежить потерпіла. Зазначив, що причиною конфлікту було те, що ОСОБА_10 сказала, що він такий самий квартирант, як і вона та хотіла жити в його частині будинку. У момент нанесення удару, був трохи напідпитку і не розумів, що може її вбити. Не знає, чому наніс удар ножем, однак після цього відразу вирішив рятувати потерпілу.
Сам момент нанесення удару ножем потерпілій він не пам`ятає, тому вважає, що в цей час перебував у стані сильного душевного хвилювання, викликаного поведінкою потерпілої. Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 6 364 грн. визнав повністю, але не визнав позов в частині відшкодування моральної шкоди.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні.

Показаннями, допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що потерпіла ОСОБА_10 була його матір`ю. З обвинуваченим знайомий п`ять років. Про вбивство матері дізнався від сестри 02.01.2014 року. Не пам`ятає, від кого дізнався про вбивство матері саме ОСОБА_8 . Підтримав заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого майнової та моральної шкоди. Вказав, що майнова шкода полягає у понесених витратах пов`язаних з похованням матері, копії підтверджуючих документів надавалися слідчому разом з позовом. Моральна шкода полягає у його стражданнях внаслідок втрати рідної людини, розмір її оцінив у 50 000 грн.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_8 є її чоловіком. Зранку 01.01.2014року останній з ОСОБА_14 розпивали спиртні напої. Потерпіла ОСОБА_10 01.01.2014 року зранку була на роботі, а перед обідом прийшла додому. ОСОБА_8 запитав у ОСОБА_10 про розмір взуття сина останньої, після чого між ними розпочалася сварка. У будинку пропала електрика, вимкнулося світло, однак бачила, як ОСОБА_8 , перебуваючи на кухні вдарив потерпілу ОСОБА_10 знизу до верху у груди, думала, що кулаком, однак з руки ОСОБА_8 випав ніж. Вона почала кричати, щоб викликали швидку допомогу. ОСОБА_8 підняв ніж та пішов будити ОСОБА_15 . У момент удару потерпіла стояла на кухні біля стільця. Від удару спочатку сіла на стілець, а потім упала на підлогу, після чого відразу померла. До цього ОСОБА_8 та ОСОБА_10 сварилися, чоловік виганяв її з квартири. Коли з`явилося світло, вона побачила, що потерпіла лежала на полу, тому викликала швидку допомогу. Коли ОСОБА_8 з ОСОБА_15 виносили потерпілу із-за столу, тоді вона побачила на підлозі кров. За її присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не билися.
Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що з ОСОБА_8 01.01.2014 року зранку випили 0,25 л. горілки, після чого він пішов у флігель спати. Потерпілу ОСОБА_10 того ранку не бачив. Приблизно о 19 20 год. почув, як кричить чоловік, а коли вийшов на двір то побачив, як ОСОБА_8 сидів з ножем у руці. ОСОБА_8 віддав йому ніж та сказав, щоб він його викинув, але сховав ножа у флігелі під мішками. Після цього він зайшов до будинку та вкрутив пробки у електричному лічильнику, оскільки не горіло світло. Проходячи коридором побачив, що на кухні лежить ОСОБА_10 , у якої в області грудей зліва помітив кров. Також кров була і на підлозі. Після приїзду працівників міліції, показав їм місце де сховав ніж.
Наведені показання потерпілого і свідків, також узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- Протоколом огляду місця події від 01.01.2014 року, яким зафіксований огляд території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де у приміщенні кухні на підлозі виявлена пляма речовини яскраво-червоного кольору та при вході на кухню виявлено труп ОСОБА_10 , передня частина одягу якої була у крові та мала пошкодження щілиноподібної форми, а на тілі потерпілої в передній поверхні грудної клітини, в середній третині лівої молочної залози виявлено рану щілиноподібної форми, довжиною 4 см. А також у приміщенні прибудови до будівлі на столі виявлено ніж з гравіюванням, загальною довжиною 315 мм, на лезі якого виявлено сліди речовини темно-бурого кольору (т.1 а.п. 11);
- Протоколом огляду трупу потерпілої ОСОБА_10 від 02.01.2014 року, під час якого на ньому виявлені тілесні ушкодження: в області середньої треті передньої поверхні грудної клітини зліва колото-різана рана з ушкодженням серцевої сорочки і м`язу серця (т.1 а.п. 21);
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.01.2014 за участю ОСОБА_8 , який показав та розповів на місці події, як він знаходячись в приміщенні ванної кімнати будинку за адресою: АДРЕСА_1 і тримаючи ніж у правій руці, наніс ним один удар в ліву частину грудної клітини потерпілої ОСОБА_10 , після чого остання впала (т.1 а.п. 199);
- Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20.02.2014 року, згідно якого, ОСОБА_8 серед інших ножів, упізнав ніж, вилучений під час огляду місця події в його домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , вказавши, що ним він наніс ножове поранення потерпілій ОСОБА_10 (т.1 а.п. 209);
- Висновком судово-медичної експертизи від 17.01.2014 року № 5 згідно якого при проведенні експертизи трупа ОСОБА_10 , в області середньої третини передньої поверхні грудної клітки зліва виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани, з пошкодженням серцевої сорочки і м`язу серця, яка утворилася в результаті однократного травмуючого впливу предмета плоскої форми з загостреним кінцем, ріжучим краєм, одностороннім заточуванням клинка, який володіє колючо-ріжучими властивостями, на що вказує щілиноподібна форма рани, характер країв і стінок ранєвого каналу, форма кінців. Дане пошкодження утворилося за життя постраждалої, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті і стосовно живих осіб несе має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. На момент заподіяння вищевказаного тілесного ушкодження, травмуючий предмет був звернений до передньої поверхні грудної клітки постраждалої. Причиною смерті ОСОБА_10 є геморагічний шок, внаслідок гострої крововтрати, що розвинулася в результаті поранення серця (т.1 а.п. 63-65, 70-72);
- Висновком судово-медичної експертизи зразка крові трупа ОСОБА_10 від 02.01.2014 року № 24, якою визначено, що така належить до третьої групи (т.1 а.п. 77);
- Висновком судово-медичної експертизи зразка рідкої крові ОСОБА_8 від 16.01.2014 року № 58, якою визначено, що така належить до першої групи (т.1 а.п. 85);
- Висновком судово-медичної експертизи зрізів нігтів з піднігтьовим вмістом з обох рук ОСОБА_8 від 05.02.2014 року № 18, за якою в піднігтьовому вмісті правої руки виявлені епітальні клітини травматичного походження, в яких виявлений антиген В і Н ізосерологічної системи АВО, походження якого від ОСОБА_10 не виключається (т.1 а.п. 92);
- Висновком судово-медичної експертизи двох марлевих тампонів з підлоги кімнати та з підлоги ванної кімнати від 13.02.2014 року № 53, за якою на кров марлевих тампонах-змивах з підлоги кімнати може належати ОСОБА_10 . Кров на марлевих тампонах-змивах з підлоги ванної кімнати може належати ОСОБА_8 та не може належати ОСОБА_10 (т.1 а.п. 100);
- Висновком експерта від 12.02.2014 року № 38 судової імунологічної експертизи, за якою, на наданому на експертне дослідження одязі потерпілої ОСОБА_10 : халаті, футболці, бюстгальтері, трусах, штанах виявлена кров людини, група якої співпадає з групою крові ОСОБА_10 (т.1 а.п. 109);
- Висновком судово-медичної експертизи змивів з мисливського ножа від 05.02.2014 року № 25, якою з`ясовано, що у змивах виявлена кров людини, яка належить жінці та може походити від ОСОБА_10 (т.1 а.п. 139);
- Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 від 01.01.2014 року №1 за змістом якої у ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців на лівій вушній раковині, на спинці носу з переходом на праве крило носу, правій вилицевій ділянці, крововиливу в білкову оболонку правого ока, які утворилися від не менше трьох травматичних впливів тупим об`єктом, індивідуальні ознаки якого в ушкодженнях не відобразилися, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1 а.п. 214);
- Висновком КЗ «Обласний наркологічний диспансер» про перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння 02.01.2014 року о 00 год. 45 хв. (т.1 а.п. 221);
- Висновком спеціальної медичної комісії з наркологічних оглядів від 16.01.2014 року № 15, за яким ОСОБА_8 страждає психічно поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності, постійне вживання. Потребує лікування, яке йому не протипоказане (т.1 а.п. 225).
- Висновками амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11.02.2014 року № 79 та судово-психологічної експертизи від 20.10.2014 року № 3094, згідно яких обвинувачений ОСОБА_8 , хоча і виявляв в момент скоєння правопорушення психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте є осудним. Рівень інтелекту відповідає середній нормі для його вікової групи. Має особистісну особливість - підвищена ймовірність реалізації емоційної напруженості в особистій поведінці, яка не чинила істотного впливу на його дії в момент вчинення правопорушення, не обумовили його вчинення. У нього немає особистісно-психологічних рис, які впливали б на його свідчення. З урахуванням вікових особливостей і емоційного стану, особистісних психологічних рис і рівня розумового розвитку обвинувачений ОСОБА_8 міг усвідомлювати значення своїх дій в повному обсязі, керувати ними і передбачати їх наслідки, міг правильно усвідомлювати обставини, що мають значення для справи і давати про них показання. У момент вчинення правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 не перебував в стані фізіологічного афекту, викликаного діями потерпілої ОСОБА_10 (т.1 а.п. 231-232, т.2 а.п. 153).
Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_10 , тому дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України.

Перевіряючи апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника, колегія суддів встановила, що вони є аналогічними тим, що заявлялися ними під час судового слідства у суді першої інстанції, який перевіривши їх належними чином, та з урахуванням вищезазначених доказів, дав їм правильну оцінку про їх необґрунтованість та безпідставність.

Так, доводи обвинуваченого та його захисника в тій частині, що потерпіла сама спровокувала сварку та перша почала його бити, жила три місяці у нього на квартирі і ні за що не платила, позичала гроші та не віддавала, не можуть слугувати підставою для визнання правомірними дій ОСОБА_8 щодо позбавлення життя потерпілої на цій підставі, або перекваліфікації його дій на більш м`який злочин, оскільки вказані обставини лише з достовірністю підтверджують факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_8 саме мотиву на вбивство потерпілої, як розправи з нею на фоні неприязні, про що правильно зазначив і районний суд у своєму вироку.

Також, судом першої інстанції всебічно перевірені всі доводи обвинуваченого та його захисника щодо вчинення ОСОБА_8 цього злочину у стані сильного душевного хвилювання та самозахисту, однак такі їх твердження спростовуються встановленими фактичними обставинами події, висновками судово-психіатричної та судово-психологічної експертиз, якими встановлено відсутність ознак, передбачених для такого стану, а саме раптово виниклого внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілої, тобто вищезазначеними доказами не підтверджено, разом з тим їх не встановлено і колегією суддів у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів не вбачає у діях потерпілої реальної загрози для життя та здоров`я ОСОБА_8 , що послужило б такій мірі його захисту, а саме застосування ножа, як на те посилається обвинувачений.

Наявність тривалої конфліктної ситуації між потерпілою та обвинуваченим, що із достовірністю встановлено у судовому засіданні, та неприязнь, яка виникла між ними явилась підставою конфлікту, а знарядя злочину, сила удару нанесеного лезом ножа та місце його заподіяння - у грудну клітину зліва, на думку колегії суддів, свідчить саме про наявність у обвинуваченого саме умислу на позбавлення життя потерпілої.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 і бажав їх настання, а тому колегія суддів вважає доведеним наявність у ОСОБА_8 прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , оскільки нанесений ним удар ножем потерпілій перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням її смерті.
Саме тому доводи сторони захисту та обвинуваченого про стан сильного душевного хвилювання та стан самозахисту обвинуваченого є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.
Колегією суддів, перевірені також доводи ОСОБА_8 щодо того, що йому не були відкриті матеріали кримінального провадження, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що йому і його захиснику була надана можливість вивчення вказаних матеріалів (протокол від 20.02.2014 року про надання доступу до матеріалів т.1 а.с. 237-240).

Також, з достовірністю встановлено, що ОСОБА_8 був своєчасно наданий захисник, а саме з моменту його затримання, оскільки доручення про здійснення захисту обвинуваченого видано центром з надання вторинної правової допомоги 02.01.2014 року о 01 годині 50 хвилин (т.1 а.п.179), а тому доводи апеляції обвинуваченого щодо порушення його права на захист є безпідставними,та не підлягають задоволенню.

Отже, з огляду на викладене, аналізуючи сукупність досліджених доказів, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а тому приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а досліджені докази не містять даних про істотні порушення процесуального закону під час досудового чи судового слідства, а також неповноту чи однобічність, яка б могла суттєво вплинути на правильність рішення суду.

Перевіряючи вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому районний суд правильно зазначив, що ОСОБА_8 вчинено умисний закінчений злочин, віднесений до категорії особливо тяжких, внаслідок якого сталася смерть потерпілої ОСОБА_10 та належним чином врахував, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має похилий вік та його стан здоровя.

Правильно вказавши при цьому на відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та на обставину, яка обтяжує його покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також районний суд хоч і не вказав, але фактично врахував і те, що як особа ОСОБА_8 , за місцем свого проживання характеризується, як неврівноважений та схильний до вживання спиртних напоїв (т.1 а.п. 217), а за місцем колишньої роботи на ПАО «Кіровоградська швейна фабрика «Зорянка», де він працював до 01.08.1995 року (т.2 а.с. 80) характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, осудний.

Тому, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, суд першої інстанції обгрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, з його реальним відбуванням, обравши майже мінімальний строк, необхідний для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчинення кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який умисно заподіяв смерть потерпілій, через що становить суспільну небезпеку для оточуючих.

Тобто вид та розмір призначеного йому районним судом покарання, на думку колегії суддів є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином вирішив і цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення на його користь з ОСОБА_8 - 6 346 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки розмір матеріальної шкоди повінстю підтверджено розрахунковими квитанціями про понесені ним витрати на поховання своєї матері ОСОБА_10 (т.1 а.п.38-40), а розмір моральної шкоди обгрунтовано тим, що потерпілому ОСОБА_9 спричинено значних і тривалих моральних страждань, через заподіяння обвинуваченим смерті його матері. Тому, на переконливу думку колегії суддів, стягнутий з обвинуваченого розмір моральної шкоди за вчинення ним особливо тяжкого злочину, від чого сталася смерть матері потерпілого, тобто самої дорогої для нього людини, є зовсім незначним, навіть з урахуванням матеріального становища самого обвинуваченого.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства у справі, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2