АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1634/15 Справа № 208/8333/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року

м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши в закритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про заміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився у 1989 році в травні 11 числа, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 1 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00002169 від 07 листопада 2015 року

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу слідчого судді від 26 листопада 2015 року прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як незаконну та необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 листопада 2015 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжних захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням на останнього обов`язку цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , того ж дня із назначеною ухвалою ознайомлено ОСОБА_7 . Проте, підозрюваний допустив грубі порушення вимог ухвали слідчого судді наступним чином: 21 листопада 2015 року при проведенні перевірки дотримання підозрюваним покладеного на нього обов`язку цілодобово не залишати житло, встановлено, що останній за місцем мешкання відсутній, тобто він самовільно залишив своє житло, порушивши покладені на нього обов`язки, в ході подальшої перевірки встановлено, що ОСОБА_7 пішов на Центральний ринок м. Дніпродзержинська, де почав розпивати алкогольні напої, після чого пішов до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де продовжив вживати спиртні напої, ці факти підтверджено поясненнями самого ОСОБА_7 ; не зупинившись на вказаних порушеннях вимог ухвали суду, підозрюваний перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння 21 листопада 2015 року телефонував потерпілій ОСОБА_9 та вимагав забрати з відділення поліції заяву про зґвалтування, погрожуючи при цьому їй фізичною розправою; 24 листопада 2015 року ОСОБА_7 повторно самовільно залишив своє житло, що свідчить про системний характер ігноруванням ним покладених на нього судом обов`язків. Зазначає, що в умисних діях підозрюваного, спрямованих на ухилення від обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді від 12 листопада 2015 року вбачається намагання незаконно впливати на потерпілу з метою зміни нею своїх показань та уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин та намагання переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, таким чином зазначені факти об`єктивно вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п. п. 1, 3 КПК України. Також вказує, що слідчим суддею при винесення оскаржуваної ухвали не надано правової оцінки вищезазначеним обставинам; проігноровано факти системних порушень ОСОБА_7 вимог ухвали слідчого судді від 12 листопада 2015 року, а документи, які ці порушення підтверджують, залишилися поза увагою слідчого судді; відомості, вкладені у протоколі додаткового допиту потерпілої про факт телефонування їй ОСОБА_7 з метою впливу на неї, взагалі не взято до уваги слідчим суддею, а твердження підозрюваного про відсутність фактів телефонного спілкування з потерпілою взято слідчим суддею за беззаперечну істину. Крім того зазначає, що порушення ОСОБА_7 полягають не тільки у відсутності його за адресою АДРЕСА_2 , але і у перебування останнього на території Центрального ринку та вживання алкогольних напоїв у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про заміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.

07 листопада 2015 року відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч.1 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00002169.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 листопада 2015 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено на останнього обов`язок цілодобово не залишати житло.

Оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання слідчого обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відсутність постійного місця роботи; наявність зареєстрованого місця проживання, слідчий суддя прийшов до висновку, що при розгляді клопотання слідчого прокурор довів обставини, передбачені ст. 194 ч. 1 п. п. 1, 2 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 цієї статті. В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилались на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував покладені на нього слідчим суддею обов`язки, а саме самовільно залишив своє житло та пішов розпивати спиртні напої, крім того підозрюваний в стані алкогольного сп`яніння дзвонив потерпілій та вимагав забрати з поліції заяву про зґвалтування, погрожуючи їх при цьому фізичною розправою. Приймаючи до уваги пояснення підозрюваного ОСОБА_10 в судовому засіданні, що фактичним місцем його проживання є АДРЕСА_1 , що підтверджується побутовою характеристикою, виданою КЖЕП «Оріон» 12 листопада 2015 року, раніше він тимчасово проживав разом з ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , що він дійсно один раз залишав місце свого проживання з метою оформлення необхідних документів в Заводському ВП у зв`язку з перебуванням під домашнім арештом, що потерпілій він не телефонував, не прохав забрати заяву з ВП та не погрожував їй; що в резолютивній частині ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 листопада 2015 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 не зазначено конкретну адресу житла, яке йому заборонено залишати; а також те, що суду не надано доказів факту, що підозрюваний порушував умови домашнього арешту залишав місце свого проживання, телефонував та погрожував потерпілій, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову в задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, посилаючись на те, що останній порушив умови домашнього арешту та намагався чинити вплив на потерпілу; захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та зазначав, що ОСОБА_7 не повинен був перебувати на домашньому арешті за вказаною прокурором адресою, свій мобільний телефон передав батькові тому не міг телефонувати потерпілій та погрожувати їй, за першою вимогою з`являється до слідчого та проживає за вказаною ВНП адресою; підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснивши, що 21 листопада 2015 року відвідував Заводський ВНП та вжив з знайомив спиртні напої, але потерпілій не телефонував і не порушував умови домашнього арешту; вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 з домашнього решту на тримання під вартою є обґрунтованими та підтверджуються наданими матеріалами.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 1 КК України та про те, що прокурор не надав доказів факту, що підозрюваний порушував умови домашнього арешту залишав місце свого проживання, телефонував та погрожував потерпілій.

При цьому слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що ухвалою слідчого судді від 12 листопада 2015 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не будо визначено місце проживання, за яким ОСОБА_7 повинен цілодобово перебувати під домашнім арештом, оскільки як убачається з копії зазначеної ухвали слідчого судді в її резолютивній частині не вказано місце проживання, яке цілодобово забороняється покидати підозрюваному ОСОБА_7 .

Крім того, як убачається з наданих матеріалів, відповідно до наглядової справи за № 36 від 13 листопада 2015 року ОСОБА_7 був поставлений Заводським ВП на облік за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 порушував умови запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки 21 та 24 листопада 2015 року при проведенні перевірки був відсутній за адресою: АДРЕСА_2 є безпідставними.

Що стосується твердження прокурора про здійснення ОСОБА_7 21 листопада 2015 року телефонного дзвінка потерпілій ОСОБА_9 та вчинення на неї тиску з метою відмови її від своєї скарги, то колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що відсутні докази, що саме ОСОБА_7 телефонував потерпілій, оскільки і відповідно до рапорту чергового Заводського ВНП ОСОБА_11 від 21 листопада 2015 року до ВП надійшло анонімне повідомлення що по вул. Криворізька на АЗС його сестрі ОСОБА_12 погрожує по телефону незнайомий.

Не відповідають фактичним обставинам і твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 намагається переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, як зазначав і підозрюваний і його захисник адвокат ОСОБА_8 . ОСОБА_7 з`являється за першим викликом до слідчого. Підтвердив такі заяви і слідчий.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 194, 200, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про заміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: