Справа № 404/602/16-к
Номер провадження 1-кс/404/173/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ініціатора поданого клопотання ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді в залі судових засідань клопотання ОСОБА_4 , по матеріалам кримінального провадження, 0008980 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , як цивільний позивач у кримінальному провадженні №0008980 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 356 КК України, звернулась до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на майно. В обґрунтування зазначила, що невстановлені особи товариства з обмеженою відповідальністю «МАРВЕЛОС», перешкоджають у користуванні належною їй квартирою АДРЕСА_1 .

Правовою підставою необхідності накладення арешту зазначає - недопущення відчуження нерухомого майна.

Прокурор заперечив доводи ОСОБА_4 через відсутність у потерпілої процесуального статусу цивільного позивача, а також не доведеності заявлених у клопотанні вимог.

Розгляд клопотання про арешт майна, проведений за правилами ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, з метою забезпечення реальної можливості накласти арешт на майно.

Вислухавши доводи всіх присутніх учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, вважаю про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 , з огляду на наступне:

Відповідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Цивільним позивачем може бути, за правилами ст.61 КПК України, у даному випадку фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди, та яка в порядку, встановленому КПК України, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви до органу досудового розслідування або суду. Тобто, на стадії досудового розслідування цивільний позов подається до органу досудового розслідування, а на стадії судового слідства до суду.

Всупереч наведеним процесуальним вимогам, ОСОБА_4 не надала документального підтвердження, що вона до дня розгляду цього клопотання подала органу досудового розслідування матеріали цивільного позову, тобто не довела, що за суб`єктною ознакою може звернутись до слідчого судді як цивільний позивач з клопотанням про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні.

Для накладення арешту на майно особи необхідно встановити і правову підставу для накладення такого арешту, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення (обгрунтована підозра), розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди. Завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Проведений правовий аналіз вищезазначеної норми Закону свідчить, що у кримінальному правопорушенні передбаченому ч.1 ст. 356 КК України, конфіскація, як вид покарання, не передбачений. Повідомлення про підозру нікому не вручено, хоча такий вид заходу забезпечення як арешт, може бути накладений лише на майно підозрюваного, обвинуваченого на осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тощо.

Зміст ч. ч. 1-2 ст. 170 КПК України вказує, що завданням арешту майна є у тому числі й запобігання можливості відчуження майна. Метою арешту майна є також забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні. З фактично встановлених обставин з`ясовано, що через ймовірні боргові кредитні зобов`язання потерпілої, належна їй спірна квартира могла бути відчужена на користь добросовісного набувача в порядку забезпечення виконання договору іпотеки. Таким чином метою і завданням заходу забезпечення, яким є арешт, повинно бути забезпечення функцій кримінального провадження (ст. 2 КПК України), а не перешкоджання у виконанні кредитних цивільно-правових відносин.

Самостійною підставою відмови у задоволенні вимог ОСОБА_4 є те, що жоден з учасників кримінального провадження не довів, кому на час розгляду клопотання фактично належить спірна квартира. До клопотання не долучений належний і допустимий доказ-витяг з Єдиного реєстру власників нерухомого майна про належність квартири певній особі. Без дослідження змісту такого документу неможливо тимчасово обмежити арештом Конституційні права невизначеного титульного власника.

Відсутність даних про власника квартири позбавляє слідчого суддю перевірити вимоги ч. 6 ст. 170 КПК України, про те що не підлягає арешту майно добросовісного набувача.

Також необхідно зазначити, що відповідний арешт не може бути накладений на майно потерпілої особи, якщо вона є власником цього ж майна.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Заявником у поданому ним клопотанні не зазначено вартості нерухомого майна, що є істотним недоліком та унеможливлює додержання принципу співмірності ймовірно заявлених позовних вимог.(ч.4 ст. 170 КПК України).

Сторона кримінального провадження - ініціатор подачі клопотання не довів, що нерухоме майно може перебувати у володінні сторонньої фізичної або юридичної особи, та вони мають намір на його відчуження, з цих міркувань слідчий суддя також не вбачає ризиків відчуження, а відтак і підстав для задоволення вимог поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись 170, 173, 309, 371, 372, 395, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , поданого нею у кримінальному провадженні №0008980 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 356 КК України, про накладення арешту на майно товариства з обмеженою відповідальністю «МАРВЕЛОС»: квартиру АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1