Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:
заявника/захисника ОСОБА_3 ,
обвинуваченого (засудженого) ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про скорочення наполовину невідбутої частини покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, неодруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , засудженому вироком Дніпровського районного суду м. Києві від 11 липня 2014 року за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
на підставі ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році,

в с т а н о в и в:
11.07.2014 року до суду надійшло клопотання клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києві від 11 липня 2014 року, на підставі ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році (далі Закону).
Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі просив задовольнити на підставі ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році.
ОСОБА_4 у судовому засідання клопотання захисника підтримав у повному обсязів, просив задовольнити та застосувати до нього положення ст. 6 Закону.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки, на момент його розгляду у суді, вирок суду, за яким засуджено ОСОБА_4 не набрав законної сили, у зв`язку з чим дане рішення не набрало статусу остаточного та може бути переглянуто, як судом апеляційної, так і касаційної інстанції, а засудженому може бути зміне покарання у тому числі виправдано.
Суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.
З бази автоматизованого документообігу суду «Д-3» слідує, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2014 року ОСОБА_4 визнано винним: за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності; за ч. 2 ст. 309 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання покарання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності. Строк покарання ОСОБА_4 обчислено з 30 серпня 2013 року (судове провадження № 755/27054/13-к).
В свою чергу, підстави та порядок розгляду клопотання про застосування амністії визначені Законом України Про амністію у 2014 році № 1185-VII від 08.04.2014, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VII від 06.05.2014, з урахуванням положень Закону України Про застосування амністії № 392/96-ВР від 01.10.1996.
За змістом положень ст. 9 Закону України Про амністію у 2014 році, вирішення питання про територіальну підсудність розгляду клопотання про застосування амністії залежить від процесуального статусу особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та заявила клопотання про амністію, а також від стадії кримінального провадження та органу в провадженні якого перебуває кримінальна справа.
У період між ухваленням обвинувального вироку та набранням ним законної сили питання застосування Закону України Про амністію у 2014 році, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 Закону України Про амністію у 2014 році, має вирішуватися у порядку передбаченому ст. 9 Закону України Про амністію у 2014 році судом, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України).
Аналогічні правові висновки, щодо підсудності клопотань даного характеру надано і у роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін від 21 травня 2014 року.
За таких передумов, враховуючи той факт, що заявник звернувся до суду 11.07.2014 року, тобто у період між ухваленням обвинувального вироку та набранням ним законної сили, суд вважає, що дане клопотання підсудне Дніпровського районному суду м. Києва, як суду першої інстанції, який ухвалив вирок.
Відповідно до ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Статтею 6 Закону, який виходячи з положень ст. 17, на день розгляду у суді клопотання, набрав чинності, скорочено наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Згідно ст. 9 Закону, його виконання покладається на суди та застосовується, у даному випадку, за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за заявою самої особи, її захисника чи законного представника.
Статтею 10 Закону визначено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Відповідно до ст. 12 Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Судом в ході судового розгляду обставин регламентованих п.п. «а» - «є» статті 8 Закону стосовно засудженого не встановлено.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Прокурором у судовому засіданні, у супереч положень ст.ст. 22, 26 КПК України, не було доведено, що до обвинуваченого не можливо застосувати положення ст. 6 Закону, або, що він підпадає під дію норм ст.ст. 1-5 даного Закону.
Відповідно до ст. 11 Закону, особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом. Про нове обчислення строку покарання і про дату закінчення відбування покарання засуджені повинні бути офіційно поінформовані протягом місяця після опублікування цього Закону.
У судовому засіданні встановлено, що строк відбування покарання за судовим рішенням місцевого суду постановлено обраховувати з 30 серпня 2013 року.
Станом на 19.04.2014 року ОСОБА_4 відбув 7 місяців 19 днів.
Тобто,невідбута частина покарання за вироком суду становить 5 років 4 місяці 12 днів.
Таким чинном, засудженому слід скоротини невідбуту частину покарання наполовину, тобто до 2 років 8 місяців 6 днів та обчислювати з дня набрання чинності Законом.
За таких обставин, суд, враховуючи вище викладене, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вважає, позицію прокурора, висловлену у судовому засіданні не обґрунтованою, оскільки у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тож затягування розгляду питання застосування амністії, враховуючи той факт, що особа перебуває під вартою у будь-якому випадку буде безпідставнив та свавільним, а тому клопотання заявника про застосування амністії слід задовольнити, оскільки у судовому засіданні не блоу встановлено обставин,я кі виходячи з положень Закону не дають права застосовувати до засудженого амністію.
Керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 537, 539 КПК України, Законом України Про амністію у 2014 році, ст. 86 КК України, суд, -
у х в а л и в:
Клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.
Засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, неодруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , невібуту частину покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києві від 11 липня 2014 року за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі строком 5 років 4 місяці 12 днів скоротити наполовину, тобто до 2 (дво)х років 4 (чотирьох) місяців 6 (шести) днів.
На підставі ст. 11 Закону України Про амністію у 2014 році, скорочений строк покарання обчислювати з 19.04.2014 року.
Зобов`язати Київський слідчий ізолятор повідомити засудженого про нове обчислення строку покарання і про дату закінчення відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

С у д д я: ОСОБА_1