Справа № 565/871/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2015 року м. Кузнецовськ
Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю : прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кузнецовську Рівненської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, судимого вироками Кузнецовського міського суду: від 06.06.2008 року за ч.2 ст.190, ч.1 ст.296 КК, ст..ст.70,71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 липня 2010 року на підставі ст..82 КК замінено невідбуту частину покарання більш м`яким у виді виправних робіт строком на 1 рік 11 місяців 22 дні, з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку, звільненого умовно-достроково від відбування покарання у виді виправних робіт на строк 8 місяців 16 днів постановою Кузнецовського міського суду від 10 лютого 2012 року; вироками Кузнецовського міського суду: від 03.12.2012 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК до виправних робіт строком на два роки з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави; від 23 червня 2015 року за ч.2 ст.185, ст.ст. 75,76 КК України до одного року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням із однорічним іспитовим строком, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України;
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Кузнецовську Рівненської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, судимого: вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 22.01.2008 року за ч.1 ст.263, ст.71 КК до двох років трьох місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання умовно-достроково 12.12.2008 року на 11 місяців 28 днів; вироком Кузнецовського міського суду від 15 жовтня 2014 року за ч. 1 ст. 185, ст.75 КК на один рік позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком один рік, проживаючого: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч. 3 ст.185 КК України;
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Мульчиці Володимирецького району Рівненської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, судимого вироками Кузнецовського міського суду: від 28.04.2004 року за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 2 роки; від 06.07.2004 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк 6 років, звільнений 24.02.2009 року на невідбутий строк 10 місяців 17 днів; від 31.05.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК до арешту на строк 4 місяці; від 11.04.2013 року за ч. 2 ст. 190 КК до позбавлення волі на строк 2 роки, від відбування покарання звільнений умовно-достроково 02.03.2015 року на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 20.02.2015 року на невідбутий строк покарання 6 місяців 20 днів, проживаючого: АДРЕСА_3
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 інкримінується вчинення 10 квітня 2015 року приблизно о 21 годині крадіжки за попередньою змовою, спільними діями, повторно, з прямим умислом та з корисливого мотиву на викрадення чужого майна, із проникненням у приміщення належного потерпілій ОСОБА_9 телевізора «Оріон» вартістю 633 грн. 33 коп. із квартири АДРЕСА_4 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_9 .. А саме, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК крадіжка, поєднана з проникнення у житло.
В судовому засіданні, що відбулось 26.08.15, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні крадіжки майна потерплої ОСОБА_9 не визнав і відмовився давати показання.
Обвинувачений ОСОБА_7 під час судового засідання, що відбулось 26.08.15, вину у вчиненні крадіжки телевізора із квартири ОСОБА_9 не визнав і дав наступні показання. 10 квітня 2015 року вдень він зустрівся з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і вони разом пішли в квартиру потерпілої ОСОБА_9 де вживали горілку. Пізніше він разом із обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 пішли в гості до ОСОБА_8 де разом вживали горілку. Після того, як вони випили всю горілку потерпіла запропонувала продати належний їй телевізор, що знаходиться в її квартирі, а за отримані від продажу гроші придбати ще горілки. Обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 погодились на пропозицію потерпілої продати телевізор і пішли в квартиру потерпілої за адресою: АДРЕСА_5 . Із вказаної квартири він виніс телевізор, обвинувачений ОСОБА_6 у квартиру не заходив, а чекав його на дворі. Далі він та ОСОБА_6 продали телевізор, частину отриманих коштів віддали потерпілій ОСОБА_9 , а решту витратили на придбання горілки і цигарок. Про те, що потерпіла ОСОБА_9 обвинувачує його та ОСОБА_10 у крадіжці телевізора він дізнався від працівників міліції приблизно через два місяці після продажу телевізора. Під час судового засідання, що відбулось 19.11.15, обвинувачений ОСОБА_7 вину у крадіжці майна ОСОБА_9 не визнав, заявив, що не мав наміру заволодіти її майном і дав показання аналогічні до показань, які він дав раніше.
Обвинувачений ОСОБА_8 під час судових засідань, що відбулись 26.08.15 та 19.11.15, вину у крадіжці належного ОСОБА_9 телевізора у співучасті з ОСОБА_7 і ОСОБА_6 не визнав і дав наступні показання. Вдень 10.04.2015 року він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 випивали горілку в квартирі ОСОБА_9 , пізніше він та ОСОБА_9 пішли в квартиру його матері. ОСОБА_7 і ОСОБА_6 разом з ним не пішли. Приблизно через одну годину ОСОБА_7 і ОСОБА_6 прийшли до кв. АДРЕСА_6 , де в цей час знаходились він, його мати і потерпіла ОСОБА_9 , принесли горілку, яку всі присутні вживали разом. Під час перебування в квартирі конфліктів не виникало, про надання дозволу потерпілою ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на продаж телевізора, що знаходиться в квартирі потерпілої, він не чув. Про те, що вхідні двері у квартиру потерпілої ОСОБА_9 зламані він дізнався 11 квітня 2015 під час перебування у будинку АДРЕСА_7 , про крадіжку телевізора з квартири ОСОБА_9 він дізнався від працівників міліції (показання від 26.08.15). Згідно показань, що надав ОСОБА_8 суду 19.11.2015, про злам вхідних дверей у квартиру потерпілої ОСОБА_9 і про крадіжку телевізора він дізнався ввечері 10 квітня 2015 безпосередньо перебуваючи у квартирі потерпілої ОСОБА_9 разом із ОСОБА_9 ..
Потерпіла ОСОБА_9 дала в судових засіданнях, що відбулись 26.08.15 і 19.11.15, наступні показання. 10 квітня 2015 року вдень до неї у кв. АДРЕСА_4 прийшли обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , де перебували деякий час. Далі вони разом пішли до квартири АДРЕСА_6 , в якій проживають ОСОБА_8 та його мати. Там вона та обвинувачені разом вживали алкогольні напої. Обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на деякий час залишили приміщення квартири, пізніше із собою принесли літрову пляшку горілки. Вона та обвинувачені випили горілку і приблизно о 20 годині 10.04.2015 року вона пішла додому, де виявила злам вхідної двері та зникнення телевізора «Оріон», який був у спальній кімнаті квартири. Пізніше вона звернулась до обвинуваченого ОСОБА_8 , що б останній допоміг повернути викрадене, проте ОСОБА_8 викрадене не повернув. В міліцію із заявою про крадіжку вона звернулась через місяць, зламані двері їй ремонтувала особа, яку вона не може назвати.
Досліджені під час судового провадження показання обвинувачених і потерпілої ОСОБА_9 не містять однозначного підтвердження вчинення обвинуваченими крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 , за тих обставин, що вказані в обвинувальному висновку.
Будь-яких письмових доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у співучасті 10 квітня 2015 року приблизно о 21 годині крадіжки належного потерпілій ОСОБА_9 телевізора «Оріон» із квартири АДРЕСА_4 , у спосіб вказаний в обвинувальному акті, суду не надано.
Отже, слід виправдати обвинувачених у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 за відсутністю достатніх доказів, що доводять вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 п.1 ч.1 ст. 373 КПК.
26 червня 2015 року вдень на території МПП «Ринок» в місті Кузнецовську Рівненської області обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані сп`яніння, діючи з корисливого мотиву на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства під приводом тимчасового користування отримав у потерпілого ОСОБА_11 шурупокрут марки «Forte CD1813-2B2», вартістю 1077 гривень 30 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_11 .. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 вказане майно продав того ж дня невстановленій особі за вісімдесят гривень, а отримані кошти витратив на власні потреби.
29 червня 2015 року ввечері обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані сп`яніння, діючи з корисливого мотиву на викрадення чужого майна, з метою заволодіння майном шляхом крадіжки, за попередньою змовою, спільними діями, повторно, шляхом вільного доступу викрали із підвального приміщення будинку АДРЕСА_8 вартістю 671 гривня, що належить потерпілому ОСОБА_4 ..
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у викраденні велосипеда та заволодінні шурупокрутом, що належать потерпілим ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , визнав частково і дав наступні показання. Він не має роботи, зловживає алкогольними напоями, час від часу вимушений красти чуже майно. Він не може точно згадати коли і за яких обставин отримав шурупокрут і викрадав велосипед. Шурупокрут отримав у пункті прокату, вважаючи, що поверне це майно, проте майно не повернув, збув невідомій особі за вісімдесят гривень, отримані кошти витратив на придбання алкогольних напоїв та продуктів харчування. Він за проханням ОСОБА_6 викрав велосипед із підвалу будинку по мікрорайону ОСОБА_14 в місті Кузнецовську, двері до підвального приміщення замкнені не були. Він зайшов до підвалу та забрав велосипед, що стояв безпосередньо перед сходами. Велосипед він віддав ОСОБА_6 , який продав це майно за горілку, а отриману горілку він та ОСОБА_6 випили.
Під час судового засідання 26.08.15 обвинувачений ОСОБА_6 давати показання відмовився, вину не визнав.
В судовому засіданні, що відбулось 09.12.15 обвинувачений ОСОБА_6 відмовився давати показання, пізніше дав показання, суть яких вину у крадіжці майна ОСОБА_15 він не визнає, викрадення велосипеда у потерпілого ОСОБА_4 визнає частково, оскільки двері у підвальне приміщення закриті не були, велосипед викрадено шляхом вільного доступу. Це відбулось влітку 2015 року коли він із обвинуваченим ОСОБА_7 вживали алкогольні напої, він знав про те, що у підвалі будинку АДРЕСА_9 є велосипед, який можна продати. Тому він разом із ОСОБА_7 відкрили двері підвального приміщення будинку, ОСОБА_7 забрав велосипед, далі він продав цей велосипед за два літра горілки своєму знайомому.
Під час судових засідань обвинувачені неодноразово заявляли, що не пам`ятають часу, обставин і подій, про які їх запитують, через систематичне вживання алкоголю. Перебування обвинувачених на обліку у наркологічночному кабінеті підтверджується довідками лікаря-нарколога ДЗ «СМСЧ № 3 МОЗ України». Крім того, обвинувачені ОСОБА_16 і ОСОБА_10 мають відповідний діагноз.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 дав наступні показання. Влітку 2015 року він надав обвинуваченому ОСОБА_7 у тимчасовое користування за плату (на прокат) шурупокрут, при цьому ОСОБА_7 надав свої паспортні дані та зобов`язався повернути шурупокрут того ж дня. Проте взятий на прокат шурупокрут обвинувачений ОСОБА_7 вчасно не повернув. Через декілька днів він звернувся в міліцію із заявою про викрадення шурупокрута.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав наступні показання. Він проживає у будинку АДРЕСА_8 , у підвальному приміщенні під`їзду цього будинку він зберігає належне йому майно, зокрема велосипед. Влітку 2015 року він розпивав алкоголь разом із обвинуваченими ОСОБА_16 і ОСОБА_10 , наступного дня або через день він виявив, що немає ключів від дверей квартири і підвального приміщення. Його дружина повідомила, що забрала ключі від приміщень у ОСОБА_6 ..
В результаті всебічного, повного та обєктивного дослідження наявних у справі і викладених у вироку доказів, на підставі закону, суд дійшов наступного висновку.
Повністю доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у тому, що він , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 26 червня 2015 року в м.Кузнецовську Рівненської області на території МПП «Ринок», діючи з корисливого мотиву, умисно, повторно, зловживаючи довірою власника майна отримав у тимчасове користування шурупокрут марки «Forte CD1813-2B2», вартістю 1077 гривень 30 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_11 .. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 вказане майно продав того ж дня невстановленій особі на території МПП «Ринок» в місті Кузнецовську за вісімдесят гривень, а отримані кошти витратив на власні потреби.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК шахрайство, вчинене повторно.
Суд вважає, що зібраними під час досудового розслідування і дослідженими в судовому засіданні доказами, а також показаннями обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , які ці особи надали в судовому засіданні, підтверджена винуватість обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у крадіжці належного потерпілому ОСОБА_4 велосипеда 29.06.2015 року із підвального приміщення в будинку АДРЕСА_8 , що вчинена ними повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Разом з тим, в обвинувальному акті вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 неправильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК, без зазначення кваліфікуючих ознак крадіжки крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або завдала значної шкоди потерпілому.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 також неправильно кваліфіковані обвинуваченням за ч.3 ст.185 КК за ознакою проникнення у приміщення. Так, згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Із обвинувального акта, показань обвинувачених і потерпілого ОСОБА_4 , протоколу огляду місця від 02.07.2015 року з ілюстративною фототаблицею (матеріали провадження а.с.29-30) слідує, що власник (користувач) приміщення підвалу будинку АДРЕСА_8 не визначений, правових підстав користування цим приміщенням потерпілий ОСОБА_4 не представив, приміщення підвалу не зачинене, слідів зламу замка вхідних дверей підвалу не виявлено, в обвинувальному акті вказано, що обвинувачені проникли у підвальне приміщення шляхом вільного доступу.
Таким чином, у відповідності із ч.3 ст. 337 КПК та роз`ясненнями, наведеними у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо крадіжки належного потерпілому ОСОБА_4 велосипеду підлягають перекваліфікації на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, а саме ч.2 ст.185 КК України.
Отже зазначені дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд кваліфікує як крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Передбачених ст..66 КК обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , не встановлено.
До обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі п.13 ст.67 КК, суд відносить вчинення злочину особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд врахував те, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності середньої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжуючу покарання обставину, а також відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого з боку власника майна.
Виходячи з наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Тому слід призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частини статті, за якою кваліфіковані його дії та з урахуванням положень ч. 2 ст. 63 КК.
При призначенні обвинувачену ОСОБА_6 остаточного покарання враховано, що він засуджений вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 червня 2015 року по справі №565/735/15-к за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК, 29 червня 2015 року вчинив новий злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК, за який його засуджено цим вироком. Тому до призначеного покарання за цим вироком необхідно частково приєднати покарання, призначене за попереднім вироком.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував те, що обвинувачений неодноразово судимий, під час іспитового строку за попереднім вироком вчинив нові умисні корисливі злочини середньої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжуючу покарання обставину, а також відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого з боку власників майна.
Виходячи з наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Тому слід призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин статей, за якими суд кваліфікував його дії та з урахуванням положень ч. 2 ст. 63 КК. Покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання за ч.2 ст.190 КК більш суворим, призначеним за ч.2 ст.185 КК. Також до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого обвинувачений звільнений з випробуванням за попереднім вироком Кузнецовського міського суду від 15 жовтня 2014 року по справі №565/1400/14-к.
Запобіжні заходи обвинуваченим не обирались. Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , страждають алкоголізмом, раніше неодноразово судимі, систематично ухилялись від явки до суду, у зв`зку з чим судом постановлені ухвали про їх привід та оголошення обвинуваченого ОСОБА_6 в розшук, призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі та, відповідно, наявність обґрунтованих підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи виявляться безрезультатними, з метою забезпечення виконання вироку необхідно обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Речові докази, належні потерпілій ОСОБА_9 телевізор та потерпілому ОСОБА_4 велосипед повернуті потерпілим під час досудового розслідування.
Як передбачено ч.2 ст.124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз підлягають стягнененю з обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 солідарно.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 виправдати за недоведеністю вчинення 10 квітня 2015 року злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 , поєднаної з проникненням у житло.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк шість місяців, призначеного вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 червня 2015 року, від відбування якого обвинувачений звільнений з випробуванням та встановленням іспитового строку. Призначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк два роки і шість місяців.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому покарання:
за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;
за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк шість місяців, призначеного вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року, від відбуття якого обвинувачений звільнений з випробуванням та встановленням іспитового строку. Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк два роки і шість місяців.
Застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Допустити негайне виконання вироку в частині взяття обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 під варту. Організацію виконання вироку в цій частині покласти на Кузнецовський ВП ГУ НП в Рівненській області.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обраховувати з дня затримання.
Стягнути із обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 613 гривень 80 копійок.
Речові докази: телевізор «ОРІОН», що належить потерпілій ОСОБА_9 - залишити володільцю, велосипед «АІСТ», що належить потерпілому ОСОБА_4 - залишити володільцю.
Учасники судового провадження можуть подати апеляційну скаргу на вирок до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутніми під час судового розгляду.