Справа № 495/5694/15-к

ВИРОК
27.08.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця :
м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, не
одружений, не працює, з середньо-спеціальною освітою, проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не
судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК
України,
ВСТАНОВИВ:
28 травня 2015, приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_4 , навмисно, з корисливих мотивів, направлених на таємне заволодіння чужим майном, прослідував до цеху заводу «Тіра» розташованого по вул. Кишинівській, 32, в м. Білгород Дністровському, Одеської області, де шляхом вільного доступу, намагався заволодіти майном ОСОБА_5 , а саме: матеріалом натяжної стелі ПВХ, розміром 5.2х2.6 метри, вартістю 126 гривень за квадратний метр, на суму 655,20 гривень; матеріалом натяжної стелі ПВХ, розміром 4.3х2.8 метри, вартістю 126 гривень за квадратний метр, на суму 541,80 гривень; матеріалом натяжної стелі ПВХ, розміром 4х2.5 метри, вартістю 126 гривень за квадратний метр, на суму 504 гривень, тим самим спричинивши матеріальний збиток на загальну суму 1701 гривень.
Однак, ОСОБА_4 , свій злочинний умисел не довів до кінця, з причин, не залежних від його волі, тому що не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, у зв`язку з тим, що був застигнутий власником майна ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що 28.05.2015 року, знаходячись в АДРЕСА_2 , прослідував до цеху заводу «Тіра», намагався заволодіти майном, яке належить ОСОБА_5 , а саме: матеріалами натяжної стелі ПВХ, однак був затриманий власником майна ОСОБА_5 . У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати. Запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення та просив розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом , дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України - як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, що скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання його можливо без позбавлення волі та приходить до переконання про можливість призначення йому покарання у вигляді громадських робіт.
Суд вважає доказаним уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 на 2000 грн. моральної шкоди, який визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 та належить стягнути з ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 на 2000 грн. моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2000 грн. моральної шкоди.
Матеріали характеризуючи особу засудженого ОСОБА_4 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/5694/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :