Справа №560/1008/15-к
У Х В А Л А
с у д о в о г о з а с і д а н н я
16 листопада 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі
головуючого - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

за участю захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

за участю представника потерпілих - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 від 01 листопада 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, освіти середньої, громадянина України, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
02 липня 2015 року в Дубровицький районний суд Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, із затвердженим 26 червня 2015 року обвинувальним актом.

15 липня 2015 року потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявили цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадженні № 0000502 в порядку ст. 128 КПК України, а також потерпілий ОСОБА_9 заявив цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди у кримінальному провадженні № 0000502 в порядку ст. 128 КПК України.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою забезпечення позову заявили клопотання про арешт нерухомого та рухомого майна, грошових коштів у будь-якій валюті, а також у безготівкому вигляді, цінних паперів, що належать обвинуваченому ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти клопотання, оскільки арешт на рухоме майно ОСОБА_6 вже був накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року на автомобіль марки "Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI" та автомобіль марки «ВАЗ-2107».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засідання також заперечила проти клопотання, оскільки арешт на рухоме майно ОСОБА_6 вже був накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року на автомобіль марки "Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI" та автомобіль марки «ВАЗ-2107», а також вважає, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено, в межах якої суми повинен бути накладений арешт на майно.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника обвинуваченого, представника потерпілих, суд вважає, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 171 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Судом встановлено, що заявлене клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки потерпілими не доведено необхідність накладення такого арешту.

В судовому засіданні встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року, арешт був накладений на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Мочулище, Дубровицького району Рівненської області, а саме на автомобіль марки "Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI" та автомобіль марки «ВАЗ-2107».

В судовому засіданні потерпілими також не наведено достатньо доказів того, що накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року не буде достатнім для забезпечення цивільного позову, а також не навели доказів того, що ненакладення арешту на інше майно обвинуваченого ОСОБА_6 зумовить труднощі та унеможливить в майбутньому виконання вироку в частині цивільного позову.

А тому, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 173 КПК України, суд-

ухвалив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1