Апеляційний суд Житомирської області
У Х В А Л А

Іменем України

„ 25 березня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Романова О.В.

суддів: Слісарчука Я.А., Єрещенка А.М.

за участю : прокурора Яковлева О.С.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за апеляцією прокурора Олевського району Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 9 березня 2010 року, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, несудимого,

відмовлено в обранні запобіжного заходу тримання під вартою та обрано запобіжний захід підписку про невиїзд,

встановила:

Досудовим слідством ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 23 лютого 2010 року близько 18 год. 20 хв. в с. Білокоровичі Олевського району по вул. Леніна, він був затриманий працівниками міліції. При проведенні огляду місця події в одежі ОСОБА_1 було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - макову солому, яку він незаконно, придбав, виготовив та зберігав з метою збуту.

Крім того, в цей же день в період з 18 год. 45 хв. до 20 год. 25 хв. під час проведення огляду місця події, помешкання ОСОБА_1 за адресою : с.Білокоровичі Олевського району по вул. Ворошилова, 6, в житловому будинку було виявлено та вилучено м'ясорубку, в бункері та на ножах якої виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - макову солому, а також в приміщенні літної кухні було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - макову солому, який він незаконно придбав, виготовив та зберігав, з метою збуту.

26 лютого 2010 року ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України.

Постановою Олевського районного суду від 1 березня 2010 року строк тримання під вартою ОСОБА_1 продовжений до 10 діб.

Постановою Олевського районного суду від 9 березня 2010 року відмовлено в задоволенні подання слідчого про обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу тримання під вартою.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 зізнався у вчиненні даного злочину, активно сприяє його розкриттю, на час розгляду подання процесуально задокументована злочинна діяльність ОСОБА_1, що також ствердив в судовому засіданні слідчий.

ОСОБА_1 має постійне місце проживання за яким характеризується з позитивної сторони, одружений має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, дружина та діти тяжко хворіють, мати є похилого віку і потребує його допомоги.

Крім того, слідчий не надав суду доказів того, що ОСОБА_1, перебуваючи на волі буде продовжувати займатись злочинною діяльністю, перешкоджати встановленню істини по справі та може у подальшому переховуватись від слідства та суду, оскільки посилання слідчого ґрунтуються на його припущеннях .

Не погоджуючись з постановою суду, прокурор подав апеляцію і просить постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вказує на те, що відмовляючи в задоволенні подання слідчого про обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу тримання під вартою суд не врахував, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання строком від 5 до 10 років з конфіскацією майна, раніше судимий, на даний час ніде не працює, перебуваючи на волі він може вчиняти аналогічні злочини, уникнути від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини по справі.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляції, обвинуваченого ОСОБА_1, який вважав постанову суду законною і обгрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 155 ч.1, 148 ч.2 КПК України взяття під варту на стадії досудового слідства застосовується у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчинені злочину, за який законом

передбачено покарання у виді позбавлення волі і коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитися від слідства й суду або виконанню процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

З матеріалів справи видно, що хоча ОСОБА_1 обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, він має постійне місце проживання за яким характеризується з позитивної сторони, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною і матір похилого віку, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 може продовжувати злочинну діяльність, уникнути від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини по справі про, що зазначає в апеляції прокурор.

Крім цього відповідно до ст. 55 КК України (в редакції 1960 року) ОСОБА_1 є особою, яка немає судимості.

За таких обставин, місцевий суд прийшов до правильного висновку про недоцільність обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу тримання під вартою.

Постанова суду є законна і обгрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляції прокурора, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 165-2, 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора Олевського району Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 9 березня 2010 року про відмову в обранні запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді: