АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3044/15-к Номер провадження 11-кп/786/974/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категоріяч.2ст.185КК-С.Т.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року.

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , раніше судимої :

- 09.04.2015 року Лубенським міськрайонним судом за ч.1 ст. 185 КК України на 160 год. громадських робіт;

- 30.07.2015 року тим же судом за ч.2 ст. 389 КК України на 3 місяці 10 днів арешту,-

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді 3 місяців арешту.

Згідно ч.4 ст.70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду та покарання, призначеного за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.07.2015 року та остаточно вважати засудженою на 4 місяці арешту.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В апеляції прокурор просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким призначити винній покарання у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та звільнити засуджену із під варти, оскільки на її утриманні мається малолітня дитина до 7 років і суд порушуючи ч.3 ст.60 КК України призначив покарання у виді арешту, яке до неї не може бути застосоване.

ОСОБА_7 судом визнана винною у тому, що перебуваючи в будинку свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, таємно, повторно, викрала мобільний телефон «Нокия 225» вартістю 610 грн. який належить ОСОБА_10 та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_7 про підтримання апеляції прокурора, самого прокурора який просив задовольнити апеляцію та ухвалити новий вирок з підстав наведених у апеляції і звільнити засуджену від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України , перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права при ухваленні судового рішення у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, доведеність її обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 185 КК України у апеляції не оспорюється.

Суд апеляційної інстанції обмежений апеляційною скаргою та клопотанням прокурора обсягом тих обставин, які встановлені під час судового розгляду у суді першої інстанції.

Водночас апеляційний суд не обмежений у праві повторно дослідити докази, досліджені судом першої інстанції, якщо вони стосуються обставин, правильність або повнота встановлення яких оскаржена в апеляційній скарзі та/або обставин, що досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, за винятком, права дослідити нові докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, які він з огляду на вимоги ч. 3 ст. 404 КПК вправі дослідити лише за клопотанням учасників судового провадження і виключно, якщо про дослідження таких доказів вони заявили клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що учасниками судового провадження не досліджувалися належним чином копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_11 10.09.2011 року який знаходиться на утриманні обвинуваченої.

Як встановлено в ході судового слідства, та вбачається із вступної та

мотивувальної частин вироку, ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Враховуючи викладене, суд при обранні міри покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України у виді 4 місяців арешту, порушив вимоги ч.З ст.60 КК України, згідно якої арешт не застосовується до жінок, що мають дітей віком до семи років.

Посилання прокурора у апеляції, що засудженій ОСОБА_7 , яка раніше неодноразово судима, у тому числі за скоєння корисливих злочинів, на час скоєння даного правопорушення мала не погашену в установленому законом порядку судимість, а отже призначене їй покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, є обгрунтованим, але у апеляції ставить питання про застосування покарання із звільненням особи від відбування такого покарання. За таких мотивів апеляція прокурора підлягає до задоволення.

Крім цього, призначене покарання судом за попереднім вироком від 30.07.2015 року за ч.2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців 10 днів арешту засуджена вже відбула і вирок суду про таке ж неправильне призначення покарання не був оскаржений, а тому підстав для застосування ст.70 ч.4 КК України на час розгляду кримінального провадження у апеляційному суді відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.420, 407,409 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області задовольнити .

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року щодо засудженої ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України у частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнити її відвідбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік.

Запобіжний захід взяття під варту скасувати та звільнити її негайно у залі суду з під арешту, в іншій частині цей вирок суду щодо неї залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено усіма учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4