Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 грудня 2015 року матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року про повернення апеляційної скарги

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за

№ 0000024.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня
2015 року вказаний обвинувальний акт повернуто прокурору.

На цю ухвалу прокурор Оболонського району м. Києва подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року повернуто особі, яка її подала.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу

про повернення його апеляційної скарги, стверджуючи, що він є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала скаргу і просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення

про повернення апеляційної скарги було прийнято на підставі ч. 3 ст. 399 зазначеного Кодексу, п. 2 якої передбачає, що апеляційна скарга повертається особі, котра її подала, у випадку, якщо ця особа не має права подавати таку скаргу.

Стаття 393 КПК України визначає коло суб`єктів апеляційного оскарження судових рішень, до якого входять: обвинувачений, щодо якого постановлено вирок; підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник; законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру; законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру; прокурор; потерпілий або його законний представник чи представник; цивільний позивач, його представник або законний представник; цивільний відповідач або його представник; представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

При цьому ч. 4 ст. 36 цього ж Кодексу, якою визначено які саме прокурори мають право на подання апеляційної скарги, передбачено, що таке право мають незалежно від їх участі у кримінальному провадженні службові особи органів прокуратури вищого рівня: Генеральний прокурор України, його перший заступник та заступники, керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Тобто виходячи з положень наведених норм процесуального закону право на подачу апеляційної скарги зі сторони обвинувачення має прокурор, який був учасником судового провадження, та службові особи органів прокуратури вищого рівня.

Як видно з матеріалів провадження, в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 зі сторони обвинувачення під час судового провадження (підготовчого судового засідання) брав участь лише один прокурор ОСОБА_7 , а прокурор ОСОБА_8 , який подав апеляційну скаргу, хоча і входив до групи прокурорів, призначеної в ході досудового розслідування цього кримінального провадження, але не був учасником судового провадження, оскільки не брав участі у його розгляді в суді.

При цьому наявність у межах кримінального провадження групи прокурорів, до якої входив прокурор ОСОБА_8 , не впливає на обсяг його повноважень в процесі судового провадження, оскільки перелік осіб, визначених ч. 4 ст. 36 КК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, оскільки прокурор ОСОБА_8 не був учасником судового провадження і не належить до кола службових осіб органів прокуратур вищого рівня, то, відповідно, він не має права на оскарження в апеляційному порядку судових рішень у межах цього кримінального провадження, прийнятих під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись статтями 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу Оболонського районного суду

м. Києва від 24 червня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000024, залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _________________ ОСОБА_2 ______________ ОСОБА_3