Справа № 447/2588/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/22/15 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

при секретарі - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.10.2014 року, щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 389 КК України,-
в с т а н о в и л а:
цим вироком: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березина, Миколаївського району, Львівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого: 17.12.2013 року Миколаївським районним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання на 120 годин громадських робіт, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні двоє неповнолітніх дітей,-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 17.12.2013 року у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт та призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 30 днів обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на нього наступні обов`язки, передбачені ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_9 , 17.12.2013 року було засуджено Миколаївським районним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та йому було призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт. 01.04.2014 року йому було роз`яснено порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт та надано направлення для відбування громадських робіт в Березинську сільську раду Миколаївського району Львівської області. В період з 02.04.2014 року по 05.08.2014 року не з`являвся без поважних причин для відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_9 ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт особою засудженою до відбування цього покарання.

Прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 71, 72 КК України призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 2 років 15 днів обмеження волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задоволити, ОСОБА_9 , який таку заперечив, вважає вирок суду 1-ї інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а подану апеляцію без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

До даного висновку колегія суддів приходить, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України є обґрунтований та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Вимоги ч.2 ст.65 КК України вказують на те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково призначив ОСОБА_9 покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Проте суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків перевів 120 громадських робіт в 30 днів обмеження волі, не дотримавшись вищевказаного співвідношення, оскільки така кількість годин громадських робіт дорівнює 15 дням обмеження волі.

Таким чином судом на підставі ст. 71 КК України призначено покарання, в переведенні на обмеження волі більше, ніж призначено за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 17.12.2013 р.

Колегія суддів вважає, що має місце неправильне застосування кримінального закону районним судом та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, яке належить відбувати реально та в межах санкції статті ч. 2 ст. 389 КК України.

З урахуванням наведеного та необхідністю погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню із постановленням вироку апеляційним судом.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , колегія суддів враховує вимоги ст.ст. 65, 71; 72 КК України та обставини, встановлені, у тому числі і судом першої інстанції при призначенні покарання, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , тяжкість вчинення та обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що останній згідно з даними облікової документації на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, розлучений, має на утриманні двох дітей. Даних, які б перешкоджали виконанню призначеного ОСОБА_9 покарання у вигляді громадських робіт у визначеному законом порядку колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу в.о. прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.10.2014 року - задоволити.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.10.2014 року, в частині призначеного ОСОБА_9 покарання - скасувати.

Призначити покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 389 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України з врахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, повністю приєднати покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 17.12.2013 року у виді 120 годин громадських робіт, що відповідає 15 дням обмеження волі та визначити остаточне покарання у виді 2 років 15 днів обмеження волі.

Обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого ст.ст.179, 194 КПК України.

Строк відбуття покарання обчислюється з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/
З оригіналом вірно.
Суддя: ОСОБА_2
Виконав помічник судді: ОСОБА_10 .
Дата виготовлення 05.03.2015 р.
Вирок набрав законної сили 05.03.2015 року.