АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/7491/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1895/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- обвинуваченого ОСОБА_7
- потерпілий ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2015 року, матеріали кримінального провадження №643/7491/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, в силу ст.89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Згідно п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Питання про речові докази вирішене.
Після цього ОСОБА_9 вивіз візок з таємно викраденим майном, що належало потерпілому ОСОБА_8 з території домоволодіння, таким чином залишивши місце скоєння злочину, і своїми протиправними діями заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 1163грн. 43коп.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд справи в суді першої інстанції.
На думку потерпілого, вирок суду є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує, що істотне порушення вимог кримінального процесуального закону полягає у тому, що судове провадження здійснювалось за його відсутністю, належним чином він не був повідомленого про дату, час, місце судового розгляду.
Як вказує апелянт, він завчасно отримав судове повідомлення про призначення чергового судового засідання на 04.08.2015 року о 12год.
У призначений час він з`явився до суду та повідомив секретаря про свою явку.
Після очікування не менше 40хв. секретар повідомила його про відкладення судового засідання у зв`язку з відсутністю обвинуваченого та прокурора, а про наступне судове засідання він буде повідомлений додатково.
Потерпілий в апеляційній скарзі також зазначає, що 06.08.2015 року він прибув до суду першої інстанції з метою отримання інформації про дату судового засідання, однак секретар повідомила, що судове засідання було проведене 04.08.2015 року, оскільки, після того як він покинув приміщення, з`явився прокурор та обвинувачений.
Таким чином, як зазначено потерпілим, судове засідання було проведене в більш пізній час, ніж той час, про який він був сповіщений, що, на його думку, підтверджується журналом судового засідання.
Також, на думку апелянта, суд першої інстанції в порушення ст. 65 КК України повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття.
Потерпілий вважає, що зазначені обставини судом першої інстанції не перевірені, тому його рішення про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням належним чином не вмотивоване.
Як зазначено потерпілим, щире каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своє провини, виявленню жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.
Однак даних про таку оцінку ОСОБА_9 своїх дій у матеріалах досудового розслідування немає.
Потерпілий також вказує, що ОСОБА_9 не відшкодував та не виявив бажання добровільно відшкодувати спричинену матеріальну шкоду.
Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляції потерпілого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судові рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини правопорушення та порушення норм КПК України ніхто із учасників судового засідання не оскаржує, то в цьому об`ємі вирок суду не перевіряється.
Однією із причин скасування вироку суду першої інстанції, на думку потерпілого, є те, що судове засідання було проведено в його відсутності, і що є, на його думку, істотним порушенням норм КПК України.
Але, як було з`ясовано у суді апеляційної інстанції, і цей факт підтвердив потерпілий, він дійсно отримав телефонограмму із суду про розгляд провадження на 04.08.2014 року на 11 годину.
В призначений у телефонограмі час він не прибув до суду, а був у суді лише о 12 годині.
Той факт, що розгляд кримінального провадження було дійсно призначене на 11-10 год., а не о 12-00 год., як вказує апелянт, підтверджується і журналом судового засідання від 04.08.2015 року, з якого вбачається, що це засідання розпочато об 11год. 29 хв.
Також, із цього ж журналу вбачається, що суд перевіряв явку учасників судового засідання, і об 11год.29 хв.52 сек. з`ясував, що потерпілій у судове засідання не прибув, але був повідомлений про дату та час розгляду провадження в установленому законом порядку.
О 12-00 год. цього дня суд першої інстанції перейшов до дебатів по цьому провадженню, про що свідчить запис у журналі судового засідання.
Тобто, потерпілий 04.08.2015 року прибув у суд вже тоді, колі судове засідання фактично було закінчено.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судове засідання по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_9 у суді першої інстанції відбулося без потерпілого з вини самого потерпілого, який завчасно не з`явився на це засідання.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що доводи потерпілого про розгляд кримінального провадження без його участі самі по собі є не обґрунтованими, та як такими, що не відповідають дійсності.
Не обгрунтованими також є доводи потерпілого про призначення обвинуваченому покарання зі звільненням його від відбування з іспитовим строком, оскільки суд першої інстанції призначив йому покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням обставин, що пом`якшують це покарання, даних про особу винного.
Крім того, колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи апеляції потерпілого в тій частині, де він вказує на те, що обвинувачений заслуговує більш суворого покарання тому, що не відшкодував спричиненні крадіжкою матеріальні збитки.
Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, потерпілій ОСОБА_10 у ході досудового і судового розгляду провадження не подавав позовну заяву про відшкодування збитків, хоча був на досудовому слідстві повідомлений про таке право (т.2 а.с. 33).
Його позовна заява про відшкодування ОСОБА_9 матеріальних збитків була подана до суду 06.08.2015 року, тобто, після розгляду кримінального провадження по суті, і не була предметом розгляду при постанові вироку з вини самого потерпілого.
Таким чином, аналізуючи усі приведені обставини, які наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_11 повинна бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2015 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винним за ч.3 ст.185 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді
-------------------- --------------------- ---------------------