Дата документу Справа № 1

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________
Єд. унік. № 219/4526/14-к Слідчий суддя
№ провадж. 11/сс/778/667/14 ОСОБА_1
Доповідач в 2 інстанції
ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 29 жовтня 2014 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляцією ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2014 року про продовження екстрадиційного арешту.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Зазначеною ухвалою було задоволено клопотання прокурора та продовжено екстрадиційний арешт ОСОБА_6 до вирішення питання про його фактичну передачу правоохоронним органам Російської Федерації, але на строк не більше дванадцяти місяців з дня винесення ухвали про застосування екстрадиційного арешту.

26.08.2014 року до слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся прокурор з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою та продовження застосування до нього екстрадиційного арешту. Ініціатор клопотання послався на закінчення двохмісячного строку перевірки наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, відсутність у ОСОБА_6 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту в Україні, останній не є громадянином України, стан його здоров`я задовільний, протипоказань для його етапування не має, на території України ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин, за який засуджено ОСОБА_6 відповідає злочину ч.3 ст. 185 КК України та є екстрадиційним, строк давності притягнення зазначеної особи до кримінальної відповідальності не закінчився, ОСОБА_6 10.07.2014 року вручено копію наказу Міністерства Юстиції України про його видачу до РФ, який затриманим не оскаржувався.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя, взявши до уваги доводи клопотання, аргументував свої висновки документально підтвердженими фактами.

В апеляції ОСОБА_6 прохає про скасування рішення слідчого судді, застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вважає оскаржуване рішення не обгрунтованим. Вказує на відсутність у рішенні про його видачу РФ зазначення терміну фактичної передачі, посилається на своє перебування на території України 15 років, погіршення свого стану здоров`я, наявність родини:дружини та сина, які є громадянами України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вказав на законність і обгрунтованість ухвали слідчого судді та прохав про повернення апеляції скаржнику, як такої, що не може бути прийнята до розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів провадження, відповідно до вироку Ежвинського районного суду м. Сиктивкар Республіки Комі РФ від 24.03.2009 року ОСОБА_6 заочного визнано винним у скоєні злочинів, передбачених п.п. «а,б,в» ч.2 ст. 158 КК РФ та засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуттям покарання у виховній колонії загального режиму, при встановленні його місця знаходження постановлено про взяття під варту.

Надані УМВД РФ по м. Сиктивкару відомості засвідчують перебування ОСОБА_6 у федеральному розшуку, до нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Микитівським РВ Горлівського МУ ГУМВС в Донецькій області з відділення міліції № 2 УМВС РФ по м. Сиктивкару отримано матеріали відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 для затримання останнього та обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою подальшого вирішення питання про його екстрадицію для відбуття покарання.

Громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 26 лютого 2014 року в приміщенні Микитівським РВ Горлівського МУ ГУМВС в Донецькій області затримано.

Міністерство юстиції України листом від 03.04.2014 року повідомила прокуратуру Донецької області про надходження запиту генеральної прокуратури РФ про видачу ОСОБА_6 та вжиття до останнього заходів з метою тримання під вартою до видачі.

Ухвалою слідчого судді Микитівського районного суду м. Горлівки від 28.02.2014 року до ОСОБА_6 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу з утриманням в Артемівському СІЗО.

Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.04.2014 року до ОСОБА_6 застосований екстрадиційний арешт, під час якого слідчим суддею і вирішувались питання, які пов`язує законодавство з застосуванням екстрадиційного арешту.

При прийнятті зазначеного рішення слідчий суддя встановив відсутність підстав, передбачених ст. 589 КПК України, які могли перешкодити видачі особи іноземній державі та бути підставою для відмови у її видачі.

Отже певні доводи, викладені ОСОБА_6 в апеляції вже були предметом перевірки під час судового розгляду клопотання щодо застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту.

Крім того, відносно ОСОБА_6 компетентними органами України проводилась екстрадиційна перевірка, під час якої не встановлено обставин, які б перешкодили видачі даної особи.

Оскаржуваним рішенням від 29.08.2014 року суддею вирішено питання про доцільність продовження екстрадиційного арешту та перевірені підстави для подальшого тримання особи під вартою, що відповідає положенню ч.11 ст. 584 КПК України.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Враховуючи дату затримання ОСОБА_6 та дату його фактичної видачі Російській Федерації, якою є 17 жовтня 2014 року, визначений вказаною нормою строк застосування екстрадиційного арешту не є перебільшеним.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо порушення строку фактичної передачі ОСОБА_6 запитуючій стороні Російській Федерації.

Отже судова колегія не вбачає порушень ст. 593 КПК України щодо строків фактичної передачі особи, сумніви щодо якого висловлював в апеляції ОСОБА_6 .

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 засуджений з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців за вчинення на території Російської Федерації злочину, який відповідає ч.3 ст. 185 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року, був оголошений у розшук, щодо нього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховуючи відсутність підстав, визначених ст. 589 КПК України, для відмови у видачі особи, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою і погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання даної особи під вартою до її видачі.

Інші твердження щодо особистості ОСОБА_6 , зазначені в апеляційній скарзі не є визначеним законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Постанова слідчого судді є законою і обгрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі арештованого, колегія суддів не знаходить.

Виходячи з викладеного, судова колегія підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2014 року про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 до його фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4