Справа № 154/3295/15 Провадження №11-кп/773/48/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.407 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000054 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 18 грудня 2015 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 . українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, учасника бойових дій, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України, на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадженням щодо нього закрито у зв`язку із зміною обстановки.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду ОСОБА_8 визнано винним за те, що під час проходження військової служби у військовій частині п/п НОМЕР_1 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1 п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу », ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, не отримавши дозволу відповідного начальника, 18 січня 2015 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , розташовану в АДРЕСА_2 та у період часу з 18 січня 2015 року до 09 березня 2015 року, дня його прибуття у розташування військової частини, без поважних причин був відсутній на службі, не виконував покладені на нього службові обов`язки і перебуваючи у вказаний період часу за місцем свого постійного проживання, проводив час на власний розсуд.
На підставі ст. 48 КК України, ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст.407 КК України, а кримінальне провадженням щодо нього закрито у зв`язку із зміною обстановки.
В апеляційній скарзі прокурор, вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що обставини, на які послався суд не свідчать про втрату суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_8 злочину, а також не дають підстави дійти висновку, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою. Просить скасувати ухвалу Володимир- Волинського міського суду, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, та ухвалити обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст..75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 1 рік.

Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали суду першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі вона оскаржена, міркування прокурорів про незаконність ухвали суду першої інстанції, думку обвинуваченого і його захисника, які вважали ухвалу суду законною і справедливою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння злочину та дав належну юридичну оцінку діям ОСОБА_8 і його висновок про доведеність винуватості останнього у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин і ці обставини в апеляційній скарзі не оспорюються.
Посилання прокурора на те, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а висновки викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставними.
Так, для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості обстановка змінилась таким чином, що вчинене особою діяння вже не є суспільно небезпечним, або особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама, або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлює вчинення нею нового злочину.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону.
Суд під час розгляду справи встановив ту обстановку, яка існувала на час вчинення злочину ОСОБА_8 та вказав в чому полягала її зміна на час розгляду справи у суді та навів у своєму рішенні дані, які свідчать про те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою.
Як встановлено судом, Луцьким ОМВК Волинської області ОСОБА_8 09 квітня 2014 року призвано на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України та наказом командира військової частини НОМЕР_2 №77 від 09.04.2014 року зараховано до списків особового складу частини і призначено на посаду номера обслуги.
На час розгляду справи судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2015 року за № 87 ОСОБА_8 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та звільнено у запас, відповідно до п.4 Указу Президента України №15/2015 року від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», що підтверджує не проходження останнім військової служби на даний час і те, що він не є військовослужбовцем.
Про те, що ОСОБА_8 проживає з батьками та здійснював догляд за батьком, підтверджується довідкою ЖКП №2 ( а.п. 21), з якої вбачається, що обвинувачений зареєстрований по АДРЕСА_1 та проживав разом з батьками: матір`ю ОСОБА_10 , 1955 року народження, та батьком ОСОБА_11 , 1955 року народження, а також виписками №7914 від 15.05.2015 року, №8556 від 24.05.2013 року ( а.п. 22-23) довідками ( а.п. 19-20) з яких вбачається, що батько обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_11 хворів рядом захворювань і потребував постійного догляду.
В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_8 підтвердив, що він не є військовослужбовцем та продовжує здійснювати догляд за батьком - ОСОБА_11 .
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, щиро кається у вчиненому, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, шкоди чи тяжких наслідків внаслідок вчиненого злочину не настало, має постійні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, після демобілізації проживав з батьками та доглядав за батьком, на даний час не є військовослужбовцем, яким був тимчасово внаслідок проходження військової служби за мобілізацією та звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.
Отже, в силу вищенаведених обставин, обстановка навколо обвинуваченого на час розгляду справи судом суттєво змінилася, оскільки останній не є військовослужбовцем, що унеможливлює вчинення ОСОБА_8 нового злочину і свідчить про те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою, про що вірно вказав суд першої інстанції у своєму рішенні.
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції навів у рішенні обґрунтування на підтвердження висновку про зміну обстановки, внаслідок якої ОСОБА_8 перестав бути суспільно небезпечною особою, що свідчить про наявність таких змін, що унеможливлюють скоєння ним тотожних або однорідних нових злочинів.
Не наведено обґрунтованих доводів в апеляції і того, що звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, як такого, що перестав бути суспільно небезпечною особою, буде породжувати в останнього відчуття безкарності. ОСОБА_8 як у суді першої, так і апеляційної інстанції визнав себе винуватим у вчиненні злочину та щиро покаявся у скоєному, даючи правдиві показання щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і мотивованим.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Підстав для скасування вироку з врахуванням доводів зазначених у апеляції, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 18 грудня 2015 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України, на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадженням щодо нього закрито у зв`язку із зміною обстановки, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 09.02.2016р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_12