Справа № 204/1018/16-к
Провадження № 1-кс/204/202/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю слідчого ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

за участю адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, м. Вільногірськ, громадянина України, українця, маючого середню технічну освіту, не одруженого, на утримані нікого не маючого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

- 24.06.1996 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, 42 КК України, до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 15.08.2001 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, 42 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 18.10.2005 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, ч. 2 ст. 186, 71 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі, частково приєднаний не відбутий строк 2 місяці по вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.08.2001 року, до відбуття 4 роки 5 місяців позбавлення волі;

- 18.12.2008 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 2 років 9 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднаний не відбутий строк 3 місяці по вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.10.2005 року до відбуття 3 роки позбавлення волі;

- 24.12.2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 02.08.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровськ, за ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк 1 рік 1 місяць за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 24.12.2012 року, до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі. 17.06.2015 року звільнений умовно достроково постановою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року, на підставі ст. 81 КК України, з не відбутим строком 1 місяць 25 днів,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2016 року заступник начальника СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, в грудні місяці 2015 року, став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_5 , 11.12.2015 року приблизно о 10.00 годині, знаходячись на кінцевій зупинці трамвая № 15 яка розташована на перехресті вул. Криворізької та пр. Металургів в м. Дніпропетровську, більш точну адресу під час досудового розслідування встановити не представилося можливим, побачив у сміттєвому баку поліетиленовий пакет білого кольору з надписом «АТБ», в середині якого знаходилися бойові патрони калібру 5,45 мм. у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, але не менш ніж 148 штук, які відносяться до бойових припасів придатних до стрільби, при цьому у нього несподівано виник злочинний умисел направлений на носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 дістав поліетиленовий пакет з патронами зі сміттєвого баку, тим самий незаконно придбав бойові припаси та став носити їх при собі у лівій внутрішній кишені одягнутої на ньому куртки, коричневого кольору, по вулиця міста Дніпропетровська, без передбаченого законом дозволу.

Цього ж дня, тобто 11.12.2015 року приблизно о 12.40 годині, на станції «Обвідна», біля опори № 50 в м. Дніпропетровську, співробітниками поліції був зупинений ОСОБА_5 за розпиття спиртних напоїв у громадському місці, про що було складено адміністративний протокол. Після чого, на місці в присутності двох понятих, було проведено огляд речей ОСОБА_5 . Під час проведення огляду, на пропозицію працівника поліції, надати для огляду свої речі ОСОБА_5 дістав з лівої внутрішньої кишені одягнутої на ньому куртки, коричневого кольору поліетиленовий пакет білого кольору з надписом «АТБ», в середині якого згідно висновку експерта № 70/70-251 від 21.12.2015 року, знаходилося сто сорок вісім військових патронів калібру 5,45 мм. зразка 1974 року, які відносяться до категорії бойових припасів та призначені для стрільби із військової нарізної вогнепальної зброї автоматів АК-74, кулеметів РПК-74 та їх модифікації, придатні для стрільби, які ОСОБА_5 незаконно придбав та носив при собі, без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у придбанні, носінні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України.

12.12.2015 року слідчим відділенням Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003237, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Провина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду від 11.12.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , висновком судово-балістичної експертизи № 70/70-251 від 21.12.2015 року, речовими доказами та іншими матеріалами.

У діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років.

10.02.2016 року у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, а також запобігання вчиненню іншого кримінального правопорушення, необхідно обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спроби вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки під час досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий 02.08.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровськ, за ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк 1 рік 1 місяць за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 24.12.2012 року, до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі. 17.06.2015 року звільнений умовно достроково постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року, на підставі ст. 81 КК України, з не відбутим строком 1 місяць 25 днів, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, в грудні місяці 2015 року, став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення.

Крім того, застосування запобіжного заходу є необхідним для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування у ході проведення досудового розслідування, так як встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця реєстрації, офіційно не працевлаштований, немає стійких соціальних зв`язків. Застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є не доцільним та не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі й можливого вироку суду.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, у тому числі особу підозрюваного, слідчий звертається до суду із даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити, посилаючись на той факт, що підозрюваний не має постійного місця проживання, раніше судимий, скоїв тяжкий злочин і з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що він провину свою визнав, на виклики слідчих постійно з`являвся та не переховувався, сприяв розкриттю злочину, він працює, хоча і не офіційно, зареєстрований у АДРЕСА_1 , та проживає у своєї тітки за адресою: АДРЕСА_2 .

Адвокат підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зазначивши, що провину у вчиненому кримінальному правопорушенні ОСОБА_5 визнає, в скоєному кається, має постійне місце реєстрації та проживання, на виклики слідчого постійно з`являвся та не переховувався від слідства та суду. Також, зазначив, що ризики зазначені у клопотанні слідчого є необґрунтованими.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке належить до категорії тяжких злочинів.

Так, слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існує ризик, передбачений п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки під час досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків (родини, дітей), не має постійного місця проживання, вчинив умисне кримінальне правопорушення яке належить до категорії тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років, а також підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 . Враховуючи, що не один із ризиків, зазначених слідчим та прокурором в своєму клопотанні не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та не підтверджується матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя вважає доцільним обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Більш того, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактично визнає обставини скоєння злочину, в скоєному щиро кається та сприяє розкриттю злочину. Крім того, у судовому засіданні пояснив, що після виявлення злочину співробітниками поліції 11.12.2015 року він постійно, а саме 4 рази, з`являвся на виклик слідчого до районного відділу поліції, надавав пояснення та був допитаний.

Слідчий у судовому засіданні не зміг пояснити, яким чином та за допомогою яких засобів він викликав підозрюваного у районний відділ поліції для проведення процесуальних дій.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжних захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, якими підтверджується вина підозрюваного, враховуючи, що він має постійне місце реєстрації та проживання, та недоведеність прокурором та слідчим ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які могли б слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання заступник начальника СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: квартира АДРЕСА_3 на строком строком на 60 днів, а саме до 09 квітня 2016 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

2) не залишати місця постійного проживання щодобово в період часу з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. квартиру АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1