Справа № 201/24/16-к
Провадження № - 1кп/201/72/2016
В И Р ОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0004956 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

27.06.2014 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 1 ст. 311 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень. Штраф сплачено 29.01.2016 р.

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбаченого ч. 1 ст.185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
29.11.2015 року близько 03-00 годин ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив біля дверей запасного виходу камеру відеоспостереження вартістю 623 гривень, яка належить ФОП « ОСОБА_5 » та котру він визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом ривку, зірвав камеру відео спостереження та сховав її до свого портфеля. Після чого зник з місця скоєння злочину, чим спричинив ФОП « ОСОБА_5 » матеріальний збиток на суму 623 гривень.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 29.11.2015 року близько 05-03 годин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачив камеру відеоспостереження вартістю 1200 гривень, яка належить ОСНД «ФОРД НОСК» та котру він визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, використовуючи стілець, який стояв у цьому дворі, піднявся на нього та почав зривати вищевказану камеру, але не виконав всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був зупинений охоронцем вищевказаного будинку під час зняття камери відеоспостереження.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєних злочинах визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини злочину і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та незакінченому замаху та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторнота його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, яка потребує постійного догляду.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, являється щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого та обставини злочинів, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;

-за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді трьох років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1