Справа № 164/160/13-к Провадження №11-кп/773/334/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.365, ч.3 ст.27, ч.1 ст.127, ч.3 ст.27, ч.2 ст.365; ч.2 ст.365, ч.1 ст.28, ч.2ст.365,ч.1 ст.28, ч.1 ст.127 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

В С Т А Н О В И В:
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_18 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_17 на вирок Маневицького районного суду від 02 червня 2015 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Цегів Горохівського району, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною вищою освітою, працюючий старшим оперуповноваженим сектору організації оперативної роботи управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 3 ст. 365 КК України і йому призначено покарання 7(сім) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «старший лейтенант внутрішньої служби»,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Годомичі Маневицького району, житель АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, з повною вищою освітою, працюючий начальником Маневицької виправної колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, одружений, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «майор внутрішньої служби»; за ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «майор внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_7 призначено 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «майор внутрішньої служби».

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_3 , громадянин України, з повною вищою освітою, працюючий начальником відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України йому призначено покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «майор внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування ОСОБА_10 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «майор внутрішньої служби».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку

не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Дубно Рівненської області, житель АДРЕСА_4 , громадянин України, з базовою вищою освітою, працюючий черговим помічником начальника Маневицької виправної колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «капітан внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування ОСОБА_9 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «капітан внутрішньої служби».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець та житель АДРЕСА_5 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування ОСОБА_11 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_11 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець та житель АДРЕСА_6 , зареєстрований в АДРЕСА_7 , громадянин України, з базовою вищою освітою, працюючий робітником ДП „Волиньторф, неодружений, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування ОСОБА_12 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки та із позбавленням, відповідно до ст.54 КК України, спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_12 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_8 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, працюючий молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, одружений, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки та позбавлення, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «старший сержант внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування ОСОБА_13 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «старший сержант внутрішньої служби».

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_13 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_13 покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець смт. Маневичі, житель АДРЕСА_9 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, працюючий робітником у приватного підприємця ОСОБА_19 , одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «старший сержант внутрішньої служби».

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування ОСОБА_14 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «старший сержант внутрішньої служби».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_14 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_14 призначено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець с. Городок Маневицького району, житель АДРЕСА_10 , громадянин України, з базовою вищою освітою, працюючий оперуповноваженим оперативного відділу Маневицької виправної колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «лейтенант внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування ОСОБА_15 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «лейтенант внутрішньої служби».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_15 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_15 покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець с. Замостя Маневицького району, житель АДРЕСА_11 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, працюючий заступником чергового помічника начальника установи, начальником чергової зміни відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

визнаний винним за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України і йому призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки та із позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «старший прапорщик внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування ОСОБА_16 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Державної пенітенціарної служби та в інших правоохоронних органах на строк 3 (три) роки та із позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання «старший прапорщик внутрішньої служби».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_16 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_16 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, а в строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_7 строк перебування під вартою з 19 серпня 2011 року по 10 квітня 2013 рік, а ОСОБА_8 з 12 серпня 2011 року по 10 квітня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в дохід держави по 174 (сто сімдесят чотири) гривні 47 копійок з кожного судових витрат за проведення судових експертиз.

Вироком вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого (по боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів) сектору організації оперативної роботи управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Волинській області, згідно наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області від 05 квітня 2011 року № 24 о/с, 20 квітня 2011 року, в період часу з 20 год. 15 хв. до 20 год. 40 хв., перебуваючи в службовому кабінеті начальника Маневицької виправної колонії № 42, розташованому на другому поверсі адміністративного приміщення над черговою частиною, що знаходиться по вул. Карла Маркса, 25 в смт. Маневичі Волинської області, будучи службовою особою працівником правоохоронного органу та представником влади, явно виходячи за межі наданих йому повноважень щодо застосування фізичної сили до засудженого, при відсутності для цього будь - яких підстав, оскільки засуджений ОСОБА_20 виконував всі вимоги персоналу установи, будь - якого опору не чинив, руки останнього були заведені назад за спину і на них були одягнені наручники, при з`ясуванні причин та обставин втечі ОСОБА_20 з місця відбування покарання, умисно наніс останньому один удар лівою ногою в область живота, чим заподіяв закриту тупу травму живота у вигляді забою підшлункової залози, що призвела 21 квітня 2011 року, біля 6.30 год., до смерті ОСОБА_20 .

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 37 ,,а від 24 травня 2011 року за ступенем тяжкості стосовно живої особи вказана закрита тупа травма черева у вигляді забою підшлункової залози у ОСОБА_20 за ознакою наявності загрозливих для життя явищ належала б до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, 20 квітня 2011 року, в період часу з 20 год. 15 хв. до 21 год. 10 хв., знаходячись в службовому кабінеті начальника установи, розташованому на другому поверсі адміністративного приміщення над черговою частиною, що по вул. Карла Маркса, 25 в смт. Маневичі Волинської області, будучи службовою особою працівником правоохоронного органу та представником влади, явно виходячи за межі наданих йому повноважень щодо застосування фізичної сили до засуджених, при відсутності для цього будь - яких підстав, оскільки засуджений ОСОБА_20 виконував всі вимоги персоналу установи, будь - якого опору не чинив, руки останнього були заведені назад за спину і на них були одягнені наручники, при з`ясуванні причин та обставин втечі ОСОБА_20 з місця відбування покарання, ОСОБА_7 наніс останньому один удар рукою в область голови, внаслідок чого ОСОБА_20 було спричинено ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді синця правої тім`яно - скроневої ділянки волосистої частини голови, що згідно висновку судово - медичної експертизи № 37 ,, а від 24 травня 2011 року за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_7 у вищевказаному кабінеті, з метою принизити особисту гідність засудженого ОСОБА_20 , примусив його стати на коліна та просити вибачення за вчинену ним 15 березня 2011 року втечу з установи по виконанню покарань. Крім цього, ОСОБА_7 , діючи з вищевказаною метою, а також, щоб завдати фізичного болю ОСОБА_20 , примусив останнього рухатися перед працівниками Маневицької виправної колонії № 42 на колінах з власними кросівками в зубах із свого службового кабінету, що розташований на другому поверсі, по бетонній підлозі та сходинковому маршу на перший поверх у приміщення № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, внаслідок чого ОСОБА_20 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців передніх поверхонь обох колін та множинних саден обох колін, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 37 ,,а від 24 травня 2011 року за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, в присутності працівників чергової зміни установи, ОСОБА_7 примусив ОСОБА_20 , який стояв на колінах, повторно вибачитися перед ними за вчинену втечу та необхідність у зв`язку з цим несення ними посиленого режиму служби, у тому числі додаткових чергувань, а також участі в позаробочий час в розшукових заходах.

Отже, умисними діями начальника Маневицької виправної колонії № 42 ОСОБА_7 , які полягали у перевищенні влади та службових повноважень, було заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам ОСОБА_20 , зокрема, передбаченого ст. 28 Конституції України права на повагу до його гідності, і спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців передніх поверхонь обох колін, множинних саден обох колін та синця правої тім`яно - скроневої ділянки волосистої частини голови, а також державним інтересам у вигляді підриву авторитету і престижу державного правоохоронного органу в особі Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області.

Крім того, продовжуючи свої протиправні дії, 20 квітня 2011 року, в період з 21 год. 20 хв. до 21 год. 40 хв., начальник Маневицької виправної колонії № 42 ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, що по АДРЕСА_11 , куди був поміщений засуджений ОСОБА_20 , будучи службовою особою працівником правоохоронного органу та представником влади, всупереч положенням ст. 28 Конституції України, ст. 106 Кримінально - виконавчого кодексу України, п. п. 59 - 61 ,,Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом ДДУПВП № 275 від 25 грудня 2003 року, при відсутності будь - яких підстав для застосування фізичної сили і спецзасобів до засудженого ОСОБА_20 , оскільки останній виконував всі вимоги персоналу установи, будь - якого опору не чинив, перебував у наручниках із заведеними назад руками, віддав наказ працівнику чергової зміни установи ОСОБА_14 оголосити сигнал тривоги „Буря - 2 для збору особового складу чергової зміни в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених та наказав працівникам вищевказаної установи по виконанню покарань - начальнику відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_10 , черговому помічнику начальника установи ОСОБА_9 , заступнику чергового помічника начальника установи, начальнику чергової зміни ОСОБА_16 , оперуповноваженому оперативного відділу ОСОБА_15 , молодшим інспекторам відділу нагляду і безпеки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 силоміць положити засудженого ОСОБА_20 на стіл та нанести останньому удари гумовими кийками КГ 73 по сідницях, а також керував їх діями щодо черговості нанесення ударів, тобто організував вчинення підлеглими перевищення влади та службових повноважень. Виконуючи наказ ОСОБА_7 , начальник відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42 ОСОБА_10 наніс засудженому ОСОБА_20 гумовим кийком чотири удари по сідницях, черговий помічник начальника установи ОСОБА_9 - два удари, оперуповноважений оперативного відділу установи ОСОБА_15 - шість ударів по п`ятах обох ніг засудженого, заступник чергового помічника начальника установи, начальник чергової зміни відділу нагляду і безпеки ОСОБА_16 - два удари по п`ятах обох ніг засудженого, молодші інспектори відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_14 - шість ударів по сідницях, ОСОБА_13 п`ять ударів по сідницях, ОСОБА_11 - чотири удари по сідницях, а ОСОБА_12 три удари по сідницях.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_7 , що полягали в організації перевищення його підлеглими влади та службових повноважень, поєднаних із застосуванням насильства, ОСОБА_20 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних зливних синців обох сідниць, множинних синців задньої поверхні лівого стегна, обширного синця задньої і бокових поверхонь правого стегна, синця і внутрішньо шкірного крововиливу передньої поверхні правого стегна, множинних синців обох гомілок і ступень, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 37 ,,а від 24 травня 2011 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Умисними діями начальника Маневицької виправної колонії № 42 ОСОБА_7 , які полягали в організації перевищення влади та службових повноважень працівниками установи, що супроводжувались насильством над потерпілим ОСОБА_20 , було заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам вказаного громадянина, зокрема, передбаченого ст. 28 Конституції України права на повагу до його гідності, а також державним інтересам у вигляді підриву авторитету і престижу державного правоохоронного органу в особі Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області.

Крім того, начальник Маневицької виправної колонії № 42 ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, які виразились в організації та керуванні катуванням засудженого ОСОБА_20 , при відсутності будь - яких підстав для застосування фізичної сили і спецзасобів до даного засудженого, оскільки останній перебував у наручниках із заведеними назад руками і будь - якого опору не чинив, в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, де знаходився ОСОБА_20 , з метою покарати його за вчинену ним втечу з установи виконання покарань та заподіяти ОСОБА_20 сильний фізичний біль та фізичні і моральні страждання, віддав наказ начальнику відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_10 , черговому помічнику начальника установи ОСОБА_9 , молодшому інспектору відділу нагляду і безпеки ОСОБА_14 прикувати в даному приміщенні ОСОБА_20 наручниками до металевої решітки вікна із заведеними назад руками на висоті приблизно 1.7 м та залишити останнього в такому положенні роздягнутим на ніч. ОСОБА_20 , будучи обмеженим у рухах та перебуваючи в безпорадному стані, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_10 , спричинених обвинуваченим ОСОБА_8 , біля 6 год. 30 хв., помер на місці події.

Згідно висновку судово - медичного експерта № 37 ,,б від 30 травня 2011 року потерпілий ОСОБА_20 під час перебування в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, будучи прикованим до решітки вікна, відчував фізичний біль як в місцях отриманих тілесних ушкоджень, так і в м`язах та зв`язковому апараті неприродно розташованих кінцівок та тулуба.

Обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді начальника відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, 20 квітня 2011 року, в період часу з 21 год. 20 хв. до 21 год. 40 хв., на виконання явно злочинного наказу начальника установи ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, що по АДРЕСА_11 , куди був поміщений ОСОБА_20 , будучи службовою особою працівником правоохоронного органу та представником влади, явно виходячи за межі наданих їм повноважень щодо застосування фізичної сили до засуджених, при відсутності для цього будь - яких підстав, оскільки засуджений ОСОБА_20 виконував всі вимоги персоналу установи, будь - якого опору не чинив, руки останнього були заведені назад за спину і на них були одягнені наручники, разом з іншими працівниками установи по виконанню покарань, діючи групою осіб без попередньої змови між собою, при з`ясуванні причин та обставин втечі ОСОБА_20 з місця відбування покарання, ОСОБА_10 наніс останньому не менше чотирьох ударів гумовим кийком КГ - 73 по сідницях, внаслідок чого ОСОБА_20 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних синців обох сідниць, множинних синців задньої поверхні лівого стегна, обширного синця задньої і бокових поверхонь правого стегна, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 37 ,,а від 24 травня 2011 року за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Отже, умисними діями начальника відділу нагляду та безпеки Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області ОСОБА_10 , які полягали у перевищенні наданих йому влади та службових повноважень, що вчинені групою осіб без попередньої змови між собою супроводжувались насильством над потерпілим ОСОБА_20 , було заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам вказаного громадянина, зокрема, передбаченого ст. 28 Конституції України права на повагу до його гідності, а також державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу державного правоохоронного органу в особі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Волинській області.

Крім того, продовжуючи свої протиправні дії, 20 квітня 2011 року, приблизно о 21 год, 20 хв., начальник відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, ОСОБА_10 на виконання явно злочинного наказу начальника установи ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, що по АДРЕСА_11 , куди був поміщений ОСОБА_20 , будучи службовою особою працівником правоохоронного органу та представником влади, явно виходячи за межі наданих йому повноважень щодо застосування фізичної сили до засуджених, при відсутності для цього будь - яких підстав, оскільки засуджений ОСОБА_20 виконував всі вимоги персоналу установи, будь - якого опору не чинив, руки останнього були заведені назад за спину і на них були одягнені наручники, ОСОБА_10 з метою заподіяти ОСОБА_20 сильний фізичний біль, фізичні і моральні страждання, разом з черговим помічником начальника установи ОСОБА_21 , заступником чергового помічника начальника установи, начальником чергової зміни ОСОБА_16 , оперативним уповноваженим оперативного відділу ОСОБА_15 , молодшими інспекторами відділу нагляду і безпеки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , будучи службовими особами працівниками правоохоронного органу та представниками влади, поклавши силоміць засудженого ОСОБА_20 , на стіл, діючи групою осіб без попередньої змови між собою, умисно нанесли останньому численні удари гумовими кийками по тілу.

Так, начальник відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42 ОСОБА_10 , діючи групою осіб без попередньої змови між собою, умисно наніс гумовим кийком ГК 73 потерпілому ОСОБА_20 не менше чотирьох ударів по сідницях, черговий помічник начальника установи ОСОБА_21 не менше двох ударів, оперативний уповноважений оперативного відділу ОСОБА_15 та заступник чергового помічника начальника установи, начальник чергової зміни відділу нагляду і безпеки ОСОБА_16 відповідно, не менше десяти ударів по сідницях та двох ударів по п`ятах обох ніг, молодші інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 не менше десяти ударів, а ОСОБА_12 двох ударів по сідницях, внаслідок чого умисно заподіяли останньому сильний фізичний біль, фізичне та моральне страждання.

Після цього, за наказом начальника установи ОСОБА_7 ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , продовжуючи свої протиправні дії, які спрямовані на катування засудженого ОСОБА_20 , при відсутності будь-яких підстав для застосування фізичної сили і спецзасобів до нього, який будь-якого опору не чинив, в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених, з метою заподіяти останньому сильний фізичний біль, фізичні та моральні страждання прикували ОСОБА_20 наручниками до металевої решітки вікна із заведеними назад руками на висоті приблизно 1.7 м та залишили останнього в такому положенні роздягнутим на ніч.

Згідно висновків судово медичних експертиз № № 37 ,,а, 37 ,,в відповідно від 24 та 30 травня 2011 року у ОСОБА_20 виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних зливних синців обох сідниць, множинних синців задньої поверхні лівого стегна, обширного синця задньої і бокових поверхонь правого стегна, множинних синців обох ступнів ніг, які за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_20 тілесні ушкодження утворились внаслідок не менше 65 травмуючих контактів (ударів). Останній під час нанесення ударів, будучи прикованим до решітки вікна, відчував фізичний біль, як в місцях отриманих тілесних ушкоджень, так і в м`язах та зв`язковому апараті неприродно розташованих кінцівок та тулуба.

Згідно наказів начальника управління ДДУПВП у Волинській області від 05 квітня 2011 року № 24 о/с, 01 грудня 2010 року № 192 о/с, 29 липня 2010 року № 113 о/с, 25 жовтня 2010 року № 172 о/с, 15 вересня 2006 року № 154 о/с обвинувачений ОСОБА_9 призначений на посаду чергового помічника начальника Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, а обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області. Відповідно до наказів начальника управління ДДУПВП у Волинській області від 16 вересня 2010 року № 75 о/с та від 01 жовтня 2010 року № 157 о/с ОСОБА_15 призначений на посаду оперуповноваженого оперативного відділу Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, а ОСОБА_16 на посаду заступника чергового помічника начальника установи, начальника чергової зміни відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області.

Згідно ст. 2 Закону України ,,Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів від 23 грудня 1993 року № 3781 XII органи та установи виконання покарань мають статус правоохоронного органу і як службові особи та працівники правоохоронного органу, вказані особи повинні суворо дотримуватися вимог Конституції України та норм чинного законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді чергового помічника начальника Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, ОСОБА_16 на посаді заступника чергового помічника начальника установи, начальника чергової зміни відділу нагляду і безпеки установи, ОСОБА_15 на посаді оперуповноваженого оперативного відділу вказаної колонії, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 - на посадах молодших інспекторів відділу нагляду і безпеки виправної колонії, 20 квітня 2011 року, в період часу з 21 год. 20 хв. до 21 год. 40 хв., на виконання явно злочинного наказу начальника вищевказаної установи ОСОБА_7 , в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, що по вул. Карла Маркса, 25 в смт. Маневичі Волинської області, куди був поміщений засуджений ОСОБА_20 , будучи службовими особами працівниками правоохоронного органу та представниками влади, ОСОБА_9 відповідає за стан правопорядку в установі, виконання встановленого розпорядку дня, дотримання законності в поводженні із засудженими, п. 1 Посадової інструкції заступника чергового помічника начальника установи, начальника чергової зміни відділу нагляду і безпеки Маневицької виправної колонії № 42, згідно якої ОСОБА_16 організовує та контролює виконання завдань молодшими інспекторами відділу нагляду і безпеки, дотримання ними законності в поводженні із засудженими під час підтримання встановленого режиму відбування покарання і запобігання з їх боку злочинам та правопорушенням, п. 12, п. 3.5 Посадової інструкції молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, згідно яких ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 зобов`язані у взаємовідносинах із засудженими проявляти коректність та не допускати порушень законності, лише у встановленому законом порядку застосовувати до засуджених фізичну силу та спеціальні засоби, явно виходячи за межі наданих їм повноважень щодо застосування фізичної сили до засуджених, за відсутності для цього будь - яких підстав, оскільки засуджений ОСОБА_20 виконував всі вимоги персоналу установи, будь - якого опору не чинив, руки останнього були заведені назад за спину і на них були одягнені наручники, нанесли останньому гумовим кийком КГ - 73 по сідницях ОСОБА_9 - два удари, ОСОБА_15 - шість ударів по п`ятах обох ніг, ОСОБА_16 - два удари по п`ятах обох ніг, ОСОБА_14 - шість ударів по сідницях, ОСОБА_13 п`ять ударів по сідницях, ОСОБА_11 - чотири удари по сідницях, а ОСОБА_12 три удари по сідницях засудженого ОСОБА_20 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних зливних синців обох сідниць, множинних синців задньої поверхні лівого стегна, обширного синця задньої і бокових поверхонь правого стегна, множинних синців обох гомілок та ступнів ніг, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 37 ,,а від 24 травня 2011 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Отже, умисними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які полягали у перевищенні влади та службових повноважень, що супроводжувались насильством над потерпілим ОСОБА_20 , було заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам вказаного громадянина, зокрема, передбаченого ст. 28 Конституції України права на повагу до його гідності, а також державним інтересам у вигляді підриву авторитету і престижу державного правоохоронного органу в особі Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області.

Крім того, підсудні ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді чергового помічника начальника Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, ОСОБА_10 - на посаді начальника відділу нагляду і безпеки установи, ОСОБА_14 - на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки виправної колонії, продовжуючи свої протиправні дії, 20 квітня 2011 року, в період часу з 21 год. 20 хв. до 21 год. 40 хв., на виконання явно злочинного наказу начальника вищевказаної установи ОСОБА_7 та під його керівництвом, в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку засуджених Маневицької виправної колонії № 42 УДДУПВП у Волинській області, що по вул. Карла Маркса, 25 в смт. Маневичі Волинської області, куди був поміщений засуджений ОСОБА_20 , будучи службовими особами працівниками правоохоронного органу та представниками влади, за відсутності жодних підстав для застосування фізичної сили і спецзасобів до засудженого ОСОБА_20 , оскільки останній перебував в наручниках із заведеними назад руками і будь - якого опору не чинив, з метою покарати останнього за вчинену ним втечу з установи по виконанню покарань та заподіяти ОСОБА_20 сильний фізичний біль, фізичні і моральні страждання, всупереч положенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 28 Конституції України, ст. 106 Кримінально - виконавчого кодексу України, прикували засудженого ОСОБА_20 наручниками до металевої решітки вікна із заведеними назад руками на висоті приблизно 1.7 м та залишили його частково роздягнутим у такому положенні на ніч у вищевказаному неопалюваному приміщенні, де останній, будучи обмеженим у рухах та перебуваючи в безпорадному стані, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_11 біля 6.30 год. помер на місці події.

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 37 ,,б від 30 травня 2011 року ОСОБА_20 під час перебування в приміщенні № 2 для проведення особистого обшуку, будучи прикутим до решітки вікна, відчував фізичний біль, як в місцях отриманих тілесних ушкоджень, так і в м`язах та зв`язковому апараті неприродно розташованих кінцівок та тулуба.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, просить вирок суду в частині призначеного їм покарання скасувати. Посилається на те, що призначене обвинуваченим покарання, в силу своєї м`якості, не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам винних.

Вважає, що призначаючи покарання обвинуваченим, судом першої інстанції не було належним чином враховано тяжкість вчиненого ними злочину, що ОСОБА_7 вину визнав частково, а ОСОБА_8 не визнав взагалі. Крім того, безпідставно судом звільнено обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, а тому просить з урахуванням усіх обставин та дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України призначити:

ОСОБА_8 за. 3 ст. 365 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та відповідно до ст. 54 КК України позбавити спеціального звання «старший лейтенант внутрішньої служби».

ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 127 КК України 3 (три) роки позбавлення волі; ч. 2 ст. 365 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України 6 (шість) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах. Відповідно до ст. 54 КК України позбавити спеціального звання «майор внутрішньої служби».

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом складання покарань остаточно призначити ОСОБА_7 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах. Відповідно до ст. 54 КК України позбавити спеціального звання «майор внутрішньої служби».

ОСОБА_10 - за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України 3 (три) роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах із позбавленням відповідно до ст. 54 КК України спеціального звання - майор внутрішньої служби.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 3 (три) роки та відповідно до ст. 54 КК України з позбавленням спеціального звання «майор внутрішньої служби»;

ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 - за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України 3 (три) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки та із позбавленням відповідно до ст. 54 КК України спеціальних звань.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченим до відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 3 (три) роки та із позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціальних звань.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_18 просять вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного йому покарання. Врахувати обвинуваченому пом`якшуючі обставини, які залишилися поза увагою суду, зокрема, його з`явлення із зізнанням, що він сприяв розкриттю злочину та розкаявся у вчиненому, тілесних ушкоджень, які б спричинили смерть потерпілого, не наносив, вказівок про застосування до потерпілого будь-яких методів незаконного впливу не давав. Також просять взяти до уваги і те, що мати обвинуваченого є пенсіонеркою, хворіє і ОСОБА_7 єдиний, хто надає їй допомогу, що всі обвинувачені підтвердили, що ОСОБА_7 ударів ОСОБА_20 під час особистого обшуку засуджених не наносив та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_17 просять вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. Посилаються на те, що вирок суду грунтується на припущеннях, ні досудовим розслідування, ні судом не здобуто жодних доказів що ОСОБА_8 наносились удари потерпілому. Показання ж ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з цього приводу, які покладені в обвинувальний вирок, як вказує в особистій апеляції ОСОБА_8 , в матеріалах провадження відсутні, але при цьому взяті судом до уваги. Щодо висновку СМЕ № 29 від 11.06.2012 року, то на думку обвинуваченого, він лише спростовує його винуватість, оскільки у ньому не визначається яким із трьох нанесених ударів потерпілому завдано ушкодження підшлункової і хто саме заподіяв цей удар. Крім того, у вироку не мотивовано, чому судом взято до уваги показання свідків, зацікавлених у справі, і відхилено показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , обвинуваченого ОСОБА_10 . З приводу обвинувальних показань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо ОСОБА_8 , то вони його оговорюють.

В запереченні обвинуваченого ОСОБА_7 на апеляцію прокурора, вважає наведені у ній доводи з приводу його причетності до примушування ОСОБА_20 ставати на коліна, просити вибачення за вчинену ним втечу, та дачі вказівок застосування щодо останнього незаконних методів впливу, безпідставними. Просить врахувати, що вину він визнав та розкаявся, обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В запереченні на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, прокурор просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що вирок Маневицького районного суду є законним та належним чином мотивованим, а надані суду докази належним чином оцінені ним під час судового розгляду. Зазначає, що слідчим та прокурором під час досудового розслідування виконані всі слідчі дії вказані в постанові суду. Встановлено в ході розслідування, що удар в черево, від якого наступила смерть ОСОБА_20 наніс ОСОБА_8 . Суд правильно взяв до уваги показання дані обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Від інших учасників процесу апеляцій не надходило.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляцій, ким і в якій частині він оскаржений, обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , їх захисників, які свої апеляції підтримали і заперечили апеляцію прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляцію і заперечив апеляції ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисників, ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , які апеляцію прокурора заперечили, апеляції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та їх захисників просять вирішити згідно із законом, ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які заперечують проти всіх апеляцій, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляції до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини вчинення обвинуваченими злочинів, і його висновки про доведеність їх винуватості ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, зібраних у встановленому законом порядку, які всебічно і повно досліджені судом з дотриманням кримінального процесуального законодавства, яким судом надано належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 365 КК України, а обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 28 ,ч. 1 ст. 127 КК України є вірною.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника про непричетність ОСОБА_8 до нанесення потерпілому ударів та обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, то вони є безпідставними.

Винуватість ОСОБА_8 у перевищенні влади та службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого в результаті нанесення йому тілесних ушкоджень, доводиться наступними доказами.

Згідно диспозиції ч. 3 ст. 365 КК України кримінальна відповідальність настає за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 , згідно наказу від 05 квітня 2011 року № 24, призначений на посаду старшого оперуповноваженого (по боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів) сектору організації оперативної роботи управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Волинській області.

Згідно посадової інструкції старшого оперуповноваженого по боротьбі з незаконним обігом наркотиків сектору організації оперативної роботи управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Волинській області, старший оперуповноважений зобов`язаний зокрема:

- суворо дотримуватись у своїй роботі законності, бути пильним, зберігати державну і службову таємницю, взаємодіяти з іншими працівниками органів і установ кримінально-виконавчої системи у виконанні своїх посадових обов`язків та доручень безпосередніх керівників;
- постійно володіти інформацією про стан оперативної обстановки в установах виконання покарань у Волинській області, своєчасно вносити начальнику оперативного підрозділу пропозиції щодо підвищення оперативно-розшукової діяльності, вимагати усунення недоліків у службовій діяльності підпорядкованих груп області;
- своєчасно та якісно забезпечувати виконання наказів Державної пенітенціарної служби України, рішень колегії, доручення керівництва та інших контрольних документів.
Однак, всупереч посадової інструкції та службовим обов`язкам, ОСОБА_8 20 квітня 2011 року в кабінеті начальника Маневицької виправної колонії № 42 приймав участь у допиті засудженого ОСОБА_20 з приводу з`ясування підстав і причин його втечі. Крім того, в порушення ст. 28 Конституції України, ст. 106 КВК України та «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом ДДУПВП № 275 від 25 грудня 2003 року, застосував до засудженого ОСОБА_20 насильство, нанісши удар в живіт, спричинив забій підшлункової залози, який став причиною смерті потерпілого.

Сам обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує, що 20 квітня 2011 року, після доставки ОСОБА_20 в Маневицьку виправну колонію № 42 з Кодимирського РВ УМВС України у Одеській області, в кабінеті начальника колонії, разом з іншими обвинуваченими приймав участь у з`ясуванні причин та обставин втечі засудженого та настання його смерті, внаслідок побиття під час такого з`ясування.

Те, що ОСОБА_8 був присутнім при вказаних обставинах в кабінеті начальника колонії підтвердили також обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які показали, що після того, як ОСОБА_20 було доставлено в Маневицьку виправну колонію № 42, його завели в приміщення для проведення особистого обшуку засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з іншими пройшли в службовий кабінет начальника колонії, куди, за вказівкою ОСОБА_7 , було доставлено і ОСОБА_20 .

Аналогічні показання під час судового розгляду дали і свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які підтвердили, що 15 березня 2011 року разом з ОСОБА_8 їздили в Одеську область для конвоювання ОСОБА_20 до Маневицької виправної колонії № 42.

20 квітня 2011 року ОСОБА_20 був доставлений ними до місця призначення.

З показань обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що 20 квітня 2011 року, біля 20 год. 30 хв. він, зайшовши до кабінету начальника колонії для отримання дозволу проводити перезмінку, бачив, як ОСОБА_8 наносив удар ногою в живіт ОСОБА_20 , який, зігнувшись впав на коліна, а ОСОБА_8 відводив від нього ногу.

Такі показання ОСОБА_9 підтримував протягом досудового розслідування, під час ставки віч-на-віч з ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 та відтворення обстановки і обставин події, показавши при цьому де і в якому положенні в службовому кабінеті начальника колонії знаходився ОСОБА_20 та ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_20 під час нанесення йому удару ногою в живіт.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції підтвердив, що ОСОБА_8 в кабінеті начальника установи приймав свою ногу з черевної порожнини ОСОБА_20 , який впав на коліна.

З показань свідків та очевидців події встановлено, що удари в живіт ОСОБА_20 ніким більше, окрім ОСОБА_8 , не завдавались.

Протоколом огляду трупа від 21 квітня 2011 року та фото таблицями до нього підтверджується, що в ході проведення слідчої дії в приміщенні моргу Маневицької ЦРЛ було оглянуто труп ОСОБА_20 та зафіксовано тілесні ушкодження на ньому.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №54 від 08 липня 2011 року підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_20 виявилася поєднана закрита тупа травма тіла, котра супроводжувалась черепно-мозковою травмою з крововиливами у м`які тканини волосатої частини голови, еритроцитарним просяканням м`яких мозкових оболонок та геодинамічними розладами у їхніх судинах та важкою травмою черева із забоєм на набряком підшлункової залози, крововиливами у оточуючу клітковину та капшук залози та ворота коси, паранефральний шар лівої нирки, брижу тонкого кишківника з частковим переходом на петлі та петлі поперечно-ободового відділу товстого кишківника і ускладнилась дистрес -синдромом та незворотнім травматичним шоком важкого ступеня, що і виявилося причиною смерті .

Висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи №29 від 11 червня 2012 року доведено, що закрита тупа травма черева, яка мала місце у ОСОБА_20 , у вигляді забою та набряку підшлункової залози, кровиливів в оточуючу клітковину та капшук залози і ворота коси, паранефральний шар лівої нирки, брижу тонкого кишківника з частковим розповсюдженням на його петлі та петлі поперечно-ободового відділу товстого кишківника, котра ускладнилась дистрес - синдромом та незворотнім травматичним шоком важкого ступеня, стосовно живої особи…відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення та у подальшому перебігу.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи №37 від 30 травня 2011 року підтверджується, що враховуючи морфологічні особливості і особливості анатомічної локалізації тілесного ушкодження у вигляді закритої травми живота: забою підшлункової залози, поширених крововиливів в брижу тонкого кишківника, поперечної ободочної кишки, в паранефральну жирову клітковину лівої нирки, підшкірних крововиливів епігастральної і обох підреберних ділянок живота, виявленого у ОСОБА_20 не виключається ймовірність виникнення вищевказаного тілесного ушкодження від нанесеного ОСОБА_8 удару ногою потерпілому у верхню частину попередньої черевної стінки (в ділянку проекції підшлункової залози).

Отже, згідно висновків судово-медичних експертиз, смерть ОСОБА_20 настала внаслідок забою підшлункової залози, який розвинувся в результаті закритої травми живота від дії тупого предмету.

Висновком криміналістичної експертизи лакофарбових матеріалів і покриттів «2260 від 08 липня 2011 року встановлено, що на лівій пілочці куртки потерпілого ОСОБА_20 є нашарування незначної кількості речовини, яка збігається за окремими родовими ознаками (кількістю пігментів та їх кольором) з кремом чорного кольору «KIWI» та кремом в нашаруванні на туфлях, вилучених 30 квітня 2011 року у ОСОБА_8 .

Враховуючи вищенаведені докази, твердження ОСОБА_8 в своїй апеляції про те, що він не наносив удари ОСОБА_20 ногами в проекцію розташування підшлункової залози, апеляційним судом до уваги не береться.

Проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що саме між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_20 нанесення в живіт удару ОСОБА_20 під час його допиту та негативними наслідками у вигляді смерті потерпілого наявний причинний зв`язок, так як саме від удару в живіт потерпілому була завдана травма підшлункової залози, яка по збігу певного часу, потягнула за собою смерть потерпілого.

Крім того, під час проведення слідства і в суді першої інстанції перевірено причетність і інших обвинувачених до нанесення тілесних ушкоджень, внаслідок яких наступила смерть ОСОБА_20 ,таких доказів не здобуто.

Оскільки ОСОБА_8 , приймаючи участь у допиті потерпілого, як оперуповноважений по боротьбі з незаконним обігом наркотиків сектору організації оперативної роботи управління Державного департаменту України, що не входило в його повноваження згідно посадової інструкції, вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, які спричинили тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого, при цьому його умисел не був спрямований на завдання смерті ОСОБА_20 , суд першої інстанції вірно визнав його винним за ч. 3 ст. 365 КК України.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не давав вказівок про застосування до ОСОБА_20 незаконних методів впливу та не примушував його ставати на коліна, то вони були предметом ретельного дослідження під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції і не знайшли свого ствердження.

Такі доводи обвинуваченого спростовуються показаннями інших співучасників злочину, зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , та інших, які підтвердили, що 20 квітня 2011 року, бачили, як після 21 години від кабінету начальника колонії по коридору в напрямку чергової частини ОСОБА_20 рухався на колінах з кросівками в зубах та закутими за спиною наручниками руками. При цьому ОСОБА_7 ішов ззаду за ним, спостерігаючи за його рухом.

Під час очної ставки між ОСОБА_12 та ОСОБА_29 , останній підтвердив, що саме ОСОБА_7 дав вказівку потерпілому рухатися саме таким способом.

Також ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 у своїх показаннях підтвердили, що саме від ОСОБА_7 походили вказівки покласти ОСОБА_20 на стіл у кімнаті обшуку та наносити йому удари, а в подальшому прикувати наручниками до решітки вікна.

Такі їх показання узгоджуються між собою, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а тому вірно взяті судом до уваги.

Заперечення ОСОБА_7 встановлених обставин, суд відхиляє, розцінюючи як намагання уникнути відповідальності.

Безпідставними також є доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про суворість призначеного покарання.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому воно має бути необхідне і достатнє для виправлення особи та попередження нових злочинів.

У відповідності з даними вимогами закону при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд в повній мірі врахував конкретні обставини провадження, що хоча він і з`явився із зізнанням, вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем роботи, однак, вчинив злочини, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, спосіб їх вчинення та наслідки, що саме він був організатором їх вчинення.

Вірно судом першої інстанції не віднесено до пом`якшуючих обставин покарання ОСОБА_7 , розкаяння у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочинів.

Розкаяння особи у вчиненому, у відповідності до ст. 66 КК України, проявляється через визнання вини особи у вчиненому, щире жалкування з приводу своєї протиправної поведінки та її наслідків.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 вини у вчиненому повністю не визнав, заперечив, що давав накази про застосування до потерпілого незаконних методів впливу та заставляв потерпілого рухатися по коридору на колінах, що виключає його каяття у вчинених злочинах та активне сприяння розкриттю злочинів.

За наведених підстав, апеляційний суд також не може такі обставини визнати наявними у ОСОБА_7 та зарахувати їх останньому, як пом`якшуючі його покарання.

Апеляційний суд вважає, що врахувавши усі обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства.

Щодо посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі, що призначене обвинуваченим покарання, в силу своєї м`якості, не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам винних, то суд першої інстанції при цьому врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, дані про винних осіб та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував, що підсудні ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , кожен окремо вчинили кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжких та середньої тяжкості, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності за організацію вчинення тяжкого та середньої тяжкості кримінальних правопорушень.

До пом`якшуючих покарання обставин суд першої інстанції вірно відніс щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 їх щире каяття, вчинення злочину через службову залежність, активне сприяння у розкритті злочину, а обвинуваченого ОСОБА_7 з`явлення із зізнанням. Обставин, які б пом`якшили покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд не знайшов.

Обтяжуючих покарання обставин всім обвинуваченим судом першої інстанції не встановлено.

Призначене судом покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирок суду є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування за обставин, викладених в апеляціях, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст.376, 404, 407, 419 КПК

України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_18 , обвинуваченого

ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_17 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду від 02 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, з часу отримання копії ухвали.

Головуючий:
Судді: