Справа № 165/2130/15-к Провадження №11-кп/773/39/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

виправданого ОСОБА_8 ,

його законного представника - ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

виправданого ОСОБА_11 ,

його законного представника - ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000347 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 29.10.2015р. щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, студента ПТУ м. Берестечка, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр. України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, студента ВПУ №1 м. Нововолинська, раніше судимого вироком апеляційного суду Волинської області від 05 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, проживає по АДРЕСА_2 ,

визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано за відсутністю в їх діях складу даного злочину.

Вирішено долю речових доказів, -

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_11 обвинувачувались в тому, що вони, 22 квітня 2015 року, в період часу з 20 години по 20 годину 30 хвилин, перебуваючи в більярдному залі ПП «ГРК «СіС» ТзОВ «Джерела», що по пр. Дружби, 29 в м. Нововолинську, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, таємно викрали кожен по чотири більярдних кулі, загальною вартістю 1600 грн., чим спричинили ТзОВ «Джерела» майнову шкоду на вищезазначену суму.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_11 визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано за відсутністю в їх діях складу даного кримінального правопорушення, оскільки вартість викрадених куль становить 60 грн., що на момент вчинення крадіжки не перевищує 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в своїй апеляції та доповненні до неї вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано клопотання прокурора про допит в суді свідка ОСОБА_14 , на вимогу якого ОСОБА_8 та ОСОБА_15 передали 16 більярдних куль вартістю 10800 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані вважати, що вартість 8 більярдних куль становить 60 грн.

Прокурором двічі заявлялось клопотання про призначення та проведення товарознавчої експертизи, однак судом дані клопотання відхилялись, що свідчить про неповноту та однобічність судового провадження.

Просить допитати в якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 . Встановити місцезнаходження 8 більярдних куль із тієї партії, що й викрадені кулі, які мають бути у користуванні "ГРК" "СІС" ТзОВ "Джерела", а у разі їх відсутності провести судово товарознавчу експертизу та встановити середньо-ринкову вартість бувших у використанні 8 куль, діаметром 68 мм для гри у "Руский більярд". Також просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 та ОСОБА_8 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їм покарання згідно закону.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів основний зміст вироку та доводи апеляції, прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, виправданих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , їх законних представників - ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які заперечили апеляційну скаргу та просили залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд першої інстанції ухвалюючи виправдувальний вирок у мотивувальній частині навів формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_11 та ОСОБА_8 і підстави для виправдання з зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази сторони обвинувачення.

У ст. 91 КПК України зазначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Виправдовуючи ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції всестороньо, об`єктивно дослідивши надані сторонами докази, обгрунтовано виходив з того, що обвинувачення, яке наведене у обвинувальному акті, під час судового розгляду провадження не знайшло свого підтвердження у обсязі, встановленому органом досудового слідства.

Доводи прокурора про те, що суд не зясував розміру заподіяної матеріальної шкоди, та не призначив товарознавчу експертизу, проведення якої згідно з ч. 2 ст. 242 КПК України є обов`язковим, у зв`язку з чим не міг з впевненістю зазначити про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_11 та ОСОБА_8 складу злочину, є безпідставними.

Судом встановлено, що балансова вартість викрадених восьми більярдних кульок, станом на 22 квітня 2015 року, складає 60 грн. Зазначене стверджується довідкою №02-282 від 25 вересня 2015 року, засвідченою підписом директора ТзОВ «Джерела»,

Свідок ОСОБА_18 - директор ТзОВ "Джерела" в суді першої інстанції підтвердив, що вартість восьми більярдних куль станом на 22 квітня 2015 року згідно бухгалтерського обліку підприємства становить 60 грн. Крім того, показав, що викрадені більярдні кулі були придбані у 2008 році. Дані кулі підлягають до списання кожен рік, проте, обов`язковою умовою передачі в оренду стола для гри в "Русский бильярд", є наявність куль для даної гри, тому, комісією підприємства було визначено їх вартість в сумі 60 грн. за комплект у кількості 16 шт.

Так, як вбачається з договору оренди нерухомого майна № 01/04-15 від 01 квітня 2015 року, акту прийому-передачі нерухомого майна до договору оренди № 01/04-15 від 01 квітня 2015 року, акту приймання-передачі майна до договору оренди майна № 01/04-15 від 29 грудня 2014 року, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_11 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме 22 квітня 2015 року, орендарем викраденого майна була ФОП ОСОБА_17 .

Власником викраденого майна є ТзОВ "Джерела" - юридична особа, де ведеться бухгалтерський облік, яке постановою слідчого СВ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області від 16 липня 2015 року, залучено до участі у кримінальному провадженні, а ОСОБА_19 визнана представником потерпілої сторони ТзОВ "Джерела".

Зазначені докази повністю узгоджуються між собою, відповідають матеріалам справи і спростовують доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд не з`ясував вартість викраденого майна.

Посилання прокурора на те, що суд за клопотанням прокурора був зобов`язаний призначити товарознавчу експертизу для визначення вартості викраденого майна також безпідставне, оскільки в судовому засіданні встановлено цю вартість і проводити експертизу не було необхідності. Крім того, призначення експертизи є правом суду, а не обов`язком, на відміну від слідчого та прокурора, яких ч. 2 ст. 242 КПК України прямо зобов`язує це зробити. Фактично прокурор в апеляції ставить питання про проведення судом апеляційної інстанції слідчих дій, що неприпустимо на цій стадії кримінального провадження і є порушенням принципу змагальності сторін в судовому процесі. Відповідно до вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У ст. 337 КПК України зазначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції виконав вимоги зазначеної норми кримінального процесуального закону.

Щодо доводів прокурора про неповноту судового слідства в частині відмови в задоволенні клопотання прокурора про виклик і допит в суді свідків ФОП ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , то вони безпідставні. Про наявність цих свідків стороні обвинувачення було відомо, оскільки саме по заяві ОСОБА_16 було внесено відомості до ЄРДР, однак на досудовому слідстві ці свідки не були допитані і в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту не відкривались, а тому їх показання не можуть прийматись для доведення обставин, що підлягають доказуванню.

Таким чином, доводи прокурора, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів визнає необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Разом з тим, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 121 грн. 80 коп. (0,2 від 50% 1218 грн. - прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», встановлено, що у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2015 року - 1218 гривень.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян відповідно до пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу для цілей кваліфікації вчиненого за нормами адміністративного та кримінального законодавства встановлюється на рівні соціальної пільги.

Згідно підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового Кодексу України, до 31 грудня 2015 року для цілей застосування цього підпункту податкова соціальна пільга надається в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Оскільки викраденням чужого майна заподіяно шкоду у розмірі 60 грн. і це правопорушення підпадає під ознаки дрібного викрадення чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тому суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_8 та ОСОБА_11 невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та виправдав їх на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в їх діях складу даного кримінального правопорушення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок суду першої інстанції є законним і справедливим, а підстав для його скасування і ухвалення нового, обвинувального вироку щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_8 немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 29.10.2015 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , виправданих за ч. 2 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: