АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/745/15 Справа № 695/545/15-к Категорія: ч. 4 ст. 296 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Орськ Оренбурзької області, РФ, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - на 4 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь:

- потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди 3310 грн. та моральної шкоди 6000 грн.;

- держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, у сумі 393,12 грн.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 06.11.2014 року, близько 16.30 години, вчинив хуліганські дії, що грубо порушують громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувались особливою зухвалістю та виразилися в тому, що ОСОБА_7 , перебуваючи в нетверезому стані поблизу магазину «Лісовичок» в с. Деньги Золотоніського району по вул. Кірова, 10, з використанням заздалегідь пристосованого травматичного револьверу марки «Корнет-С», який відповідно до висновку експерта є револьвером, що призначений для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної дії, що відноситься до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 у виді сліпого вогнепального поранення лівого стегна, яке згідно висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, при цьому виражався в адресу присутніх місцевих жителів нецензурними словами.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду скасувати, як незаконний, та виправдати його. В обґрунтування своїх вимог посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Судом не було доведено його винуватості, не встановлено форму та вид його вини, мотив вчиненого правопорушення, не встановлено в чому саме виявлялась явна неповага до суспільства, особлива зухвалість та хуліганські спонукання. Судом залишено поза увагою, що конфлікт відбувався між групою молодих осіб та ним. Також суд не звернув увагу на суперечності в показах потерпілої та свідків, не врахував його покази, не було проведено дактилоскопічної експертизи травматичного револьверу марки «Корнет-С», не достатньо дослідив особу ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_7 судом покарання та його особі внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України 6 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просив вирок суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, оскільки районний суд провів судовий розгляд щодо ОСОБА_7 , якому не висунуто обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав власну апеляційну скаргу та погодився зі змінами до апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав зміни до апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення; думку потерпілої, яка не погодилася зі зміненою апеляційною скаргою прокурора та заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що зміни до апеляційної скарги прокурора підлягають до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен місити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті повинно бути зазначено - як виклад фактичних обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частини. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі формулюється обвинувачення та зазначається час, місце, спосіб, мотиви, що саме вчинила особа, наслідки кримінального правопорушення, в якому стані перебувала особа і всі ознаки виду кримінального правопорушення, а також зазначається кваліфікація злочину, в якому особа обвинувачується із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 вказаним вимогам не відповідає (а.с. 1-16 мп), оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення ОСОБА_7 , а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги положень ст.370 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, та практику Європейського суду з прав людини - як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи вцілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на істотні порушення норм кримінального процесуального закону, допущені органами досудового розслідування, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_7 та перешкоджають суду ухвалити законне, обґрунтоване рішення, і постановив обвинувальний вирок, який підлягає безумовному скасуванню і призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в іншому його складі зі стадії підготовчого провадження.

Суду першої інстанції слід врахувати вказівки апеляційного суду, викладені в мотивувальній частині ухвали, та відповідно ч.3 п.3 ст. 314 КПК України зі стадії підготовчого провадження повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, ст..405, ч.1 п. 6 ст. 407, ст. 412, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Зміни до апеляційної скарги прокурора - задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд в Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :