Дата документу Справа № 331/3202/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/3202/15-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1465/15 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 185 ч. 3
КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

адвокатів- ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні, шляхом проведення в порядку ст. 336 КПК України відео конференції між Апеляційним судом Запорізької області та СІЗО - № 10 ДДУПВП в Запорізькій області розглянула апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12 січня 200 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 229-1 ч.2, 17, 81 ч.3, 42 КК України (в ред. 1960 року) на 3 роки позбавлення волі, покарання відбував в СІЗО № 10 м . Запоріжжя, умовно достроково звільнений 07 червня 2001 року, не відбутий строк покарання 8 місяців 5 днів;

- 09 грудня 2003 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.4, 69, 79 КК України на 2 роки позбавлення волі, частково приєднано покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, покарання відбував в каменській ВК № 101 Запорізької області, звільнений 28 вересня 2004 року по відбуттю строку покарання;

- 23 грудня 2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України на 3 місяця арешту, покарання відбував в СІЗО № 10 м. Запоріжжя, звільнений 23 березня 2005 року по відбуттю строку покарання;

- 12 липня 2007 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. ст.185 ч.3, 185 ч.5, 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, покарання відбував в Городищенській ВК № 96 Рівненська область;

- 20 травня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України з випробним терміном 1 рік;

засуджено за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання, призначену вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Постановлено запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_7 залишити у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання рахувати з 23 березня 2015 року.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки, стосовно якого вирок не оскаржено.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , будучи раніше судимими за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не стали, належних висновків для себе не зробили, та знову вчинили корисливі кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 23 березня 2015 року, близько 10-00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою між собою, умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом злому внутрішнього замка, проникли до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме:

- фотоапарат «Canon EOS D 600», з фірмовим чохлом чорного кольору, вартістю 4 000 грн.;

- фотоапарат «Panasonic DMC-FZ 48», з фірмовим чохлом чорного кольору, вартістю 2 500 грн.;

- монітор «Samsung 740 BF» в корпусі чорно-сірого кольору , вартістю 1 000 грн.;

- монітор «Philips», в корпусі чорного кольору , вартістю 2 000 грн.;

- сережки у вигляді музичного інструменту «гітара» в кількості одна пара, які матеріальної цінності не представляють;

- мобільний телефон «LG Т 300» в корпусі фіолетового кольору, вартістю 500 грн.;

- папку з ДВД дисками, яка матеріальної цінності не представляє, чим завдали потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 10 000 грн., ат також викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_13 , а саме:

- ноутбук «Samsung» в корпусі чорного кольору, вартістю 4 000 грн., чим завдали останній матеріальний збиток на вказану суму.

В апеляційної скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржуючи кваліфікацію дій та доведеність вини, вважає вирок незаконним через тяжкість призначеного покарання, вважає, що при призначенні покарання не було взято до уваги наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, матері похилого віку, а також пом`якшуючі обставини щиросердечне каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Просить вирок змінити, зменшити розмір призначеного покарання.

Заслухавши доповідача; пояснення та останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , на підтримання доводів апеляційної скарги; адвокатів та засудженого ОСОБА_11 , які також підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 , думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження, допитом обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , які повністю визнали свою провину у пред`явленому обвинуваченні.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд призначаючи покарання ОСОБА_7 як за окремий злочин, так і за сукупністю вироків, в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним суспільно небезпечного діяння, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння аналогічних злочинів, скоїв кримінальне правопорушення під час іспитового строку, має постійне місце проживання, не одружений, має неповнолітню дитину на утриманні та матір похилого віку, не працює, характеризується посередньо, на обліку в наркологічних та психіатричних диспансерах не перебуває. Судом також визнано в якості обставин пом`якшуючих покарання - повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставин обтяжуючих покарання - не встановлено, та призначено ОСОБА_7 покарання близьке до мінімального, а остаточне покарання, призначене судом, лише на рік перевищує покарання, призначене ОСОБА_7 за попереднім вироком.

За таких обставин, подальше зниження покарання ОСОБА_7 є безпідставним та недоречним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про тяжкість призначеного йому покарання не відповідають фактичним обставинам. А тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію дій, в апеляційній скарзі не оскаржено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий Судді: