АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/139/16 Справа № 175/168/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст.172 КПК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю представника скаржника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржника ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпропетровського ВП (с.Ювілейне) ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 , про арешт майна:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого по АДРЕСА_1 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року /а.с.п15/ задоволено клопотання слідчого СВ Дніпропетровського ВП (с.Ювілейне) ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, а саме: на трактор «ТВЗ 89.2», серійний номер НОМЕР_1 , який, згідно даних реєстрації нерухомого майна, автотранспорту- трактору, заводський № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ЕА НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; металевий причеп, без державного реєстраційного знаку, зеленого кольору, у середині якого знаходиться близько 45 стовбурів дерев акації та бензопили «Kraf-Tek» та «Stinl» із вмістом.
Свої висновки слідчий суддя, з посиланням на вимоги ч.2 ст.170 КПК України та ч.4 ст.170 КПК України, мотивує тим, що вищевказаний транспортний засіб, а саме трактор«ТВЗ 89.2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від замка запалення зазначеного трактору, який, згідно даних щодо реєстрації нерухомого майна, автотранспорту- трактору, заводський номер трактора НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , 2013 року випуску, належить ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народження; причеп зеленого кольору, без державного реєстраційного номеру, дві бензопили «Kraf-Tek» та «Stinl» та близько 45 стовбурів дерев акації- відповідає критеріям, зазначеним у ст.167 КПК України, а також тим, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, що стане перешкодою для проведення розслідування вчиненого кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, представником скаржника ОСОБА_6 -адвокатом ОСОБА_7 в інтересах скаржника подана апеляційна скарга, в якій останній просить на підставі ст.167 КПК України, ст.170 КПК України-ст.174 КПК України, ст.309 КПК України, ст.392 КПК України-ст.395 КПК України, ст.405 КПК України, ст.407 КПК України, ст.409 КПК України-ст.412 КПК України, ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року скасувати, постановити свою ухвалу, якою слідчому у даному клопотанні про арешт майна ОСОБА_6 відмовити.
В обґрунтування своїх вимог особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм процесуального законодавства. Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вирубували дерева акації в полі, розташованому поблизу с.Волоське Дніпропетровської області та зрізали 45 стволів дерев, однак зазначене слідчим «місце злочину» не є заповідником, територією або об`єктом природно-заповідного фонду, особливо охоронюваним лісом; слідчий не зазначив, що вказані особи зрізали сухостій- вмерлі стовбури дерев, що на думку апелянта не є предметом вчинення злочину, передбаченого ст.246 КК України. Крім того, сторона захисту зазначає, що слідчим не було доведено наступне: наявність спричиненої шкоди; місцевість на якій були зрізані дерева та наявність факту вчинення злочину, передбаченого ст.246 КК України. Представник вбачає, що слідством, при розгляді даного клопотання, були надані до суду недостовірні дані, щодо власності майна та його власника, а саме невірно зазначені ознаки трактора. 15 січня 2016 року був вилучений трактор марки «Беларус-892», свідоцтво про реєстрацію ТЗ- НОМЕР_6 , а власник майна- ОСОБА_6 , а в матеріалах, наданих слідчому судді взагалі відсутні будь-які документи, що підтверджують право власності на майно, яке було арештовано. Крім того, ОСОБА_6 немає жодного офіційного процесуального статусу по справі, відповідно, як вимагає положення ч.2 ст.170 КПК України. Не може залишити без увагу апелянт той факт, що заявник до будь-яких злочинних дій непричетний, а на даний час фактично позбавлений своєї власності та не може її використовувати у законній підприємницькій діяльності. Також, сторона захисту стверджує, що крім вищевказаного були порушені вимоги ст.172 КПК України, щодо виклику володільця майна до суду, внаслідок чого оскаржуване рішення суду від 18 січня 2016 року було отримано представником 29 січня 2016 року при ознайомленні з матеріалами справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника скаржника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника скаржника адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ст.395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Виходячи з того, що ухвала слідчого судді від 18 січня 2016 року постановлена без виклику сторін по справі, зазначене рішення суду було отримано представником скаржника лише 29 січня 2016 року /а.с.п.16/, дані про направлення та отримання зазначеної ухвали скаржником та його представником раніше зазначеної дати в матеріалах судового провадження відсутні, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді першої інстанції не було пропущено, погоджуючись в цій частині зі стороною скаржника.
18 січня 2016 року в межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням /а.с.п.1-3/ та додатками до нього- про накладення арешту на майно, трактор «ТВЗ 8902», серійний номер НОМЕР_1 , який згідно даних щодо реєстрації нерухомого майна, автотранспорту- трактору, заводський номер трактора НОМЕР_2 , номер двигуна- НОМЕР_3 , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ЕА НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; металевий причеп, без державного реєстраційного знаку, зеленого кольору, у середині якого знаходиться близько 45 стовбурів дерев акації та бензопили «Kraf-Tek» та «Stinl» із вмістом.
Згідно протоколу огляду місця події від 15 січня 2016 року з фототаблицею до нього, який є додатком до клопотання /а.с.п.6-7/ слідує, що поблизу с.Волоське встановлені особи, які здійснювали рубку дерев у кількості- приблизно 20-30 штук.
Таким чином, з висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів, колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання слідчому для усунення його недоліків, виходячи з наступного.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні» № 769-VIII від 10 листопада 2015 року, який набрав чинності 11 грудня 2015 року, ч.1 ст.170 КПК України, (тут та далі відповідно до норми КПК України, яка діяла на момент розгляду клопотання), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до вимог ч.2, ч.3, ч.4 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п.2) ч.3 ст.407 КПК України.
Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт тимчасового вилученого майна не відповідає вимогам ст.170 КПК України, ст.171 КПК України, тому підлягає поверненню з метою усунення недоліків.
Так, подане клопотання не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити саме арешт майна ОСОБА_6 , не викладено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідно до ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України і яким саме. Зазначаючи як підставу накладення арешту, слідчий в клопотанні не зазначив та не надав підтвердження, чи пред`явлено будь-якій особі підозру в межах зазначеного кримінального провадження, в тому числі конкретно ОСОБА_6 ; конкретну кількість вилученого майна (дерев, що знаходилися у причепі), дані про які в протоколі огляду та клопотанні різняться між собою (20-30, близько 45), шкоду, яка заподіяно від злочину, яка повинна бути обов`язково встановлена для визначення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності, а при її відсутності- до адміністративної відповідальності.
Крім того, задовольняючи клопотання про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя не звернув увагу й на те, що відомості до ЄРДР внесені не відносно самого скаржника, на майно якого слідчий просить накласти арешт, а лише за фактом незаконної порубки лісу 15 січня 2016 року, близько 15 години, не зазначив і належність майна, яке підлягає арешту та документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч.3 ст.172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.
Також, відповідно до положень ч.1 ст.5 КПК України процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення, однак в обґрунтування своєї ухвали слідчий суддя керувався законом, який на час винесення рішення втратив чинності, таким чином допустивши істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Однак, ухвалюючи дане рішення суд першої інстанції, в порушення зазначених вище вимог кримінального процесуального, в мотивувальній його частині послався на норми ч.2 ст.170 КПК України та ч.4 ст.170 КПК України, які, через набрання сили Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні» № 769-VIII від 10 листопада 2015 року, який набрав чинності 11 грудня 2015 року, були змінені.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпропетровського ВП (с.Ювілейне) ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 , про арешт майна- скасувати на підставі вимог ч.1 ст.412 КПК України та на підставі вимог п.2) ч.3 ст.407 КПК України постановити нову ухвалу апеляційної інстанції, якою повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі наведеного вище, керуючись ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.2) ч.3 ст.407 КПК України, ч.1 ст.412 КПК України, ст.418 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпропетровського ВП (с.Ювілейне) ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 , про арешт вилученого майна- скасувати.
Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржника- задовольнити частково.
Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Дніпропетровського ВП (с.Ювілейне) ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 , про накладення арешту на: трактор «Беларус-8902», серійний номер НОМЕР_1 , який згідно даних щодо реєстрації нерухомого майна, автотранспорту- трактору, заводський номер трактора НОМЕР_2 , номер двигуна- НОМЕР_3 , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ЕА НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; металевий причеп, без державного реєстраційного знаку, зеленого кольору, у середині якого знаходиться близько 45 стовбурів дерев акації та бензопили «Kraf-Tek» та «Stinl» із вмістом- повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 , для усунення недоліків в строк, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання ухвали.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4