Справа № 169/34/16-к
Провадження № 1-кп/169/17/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2016 року смт.Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, з професійно-технічною освітою, одруженої, має троє неповнолітніх дітей на утриманні, громадянки України, українки, раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та угоду про примирення, укладену 23 січня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , використовуючи відомі їй дані належної ОСОБА_4 банківської картки «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , керуючись єдиним злочинним умислом, з корисливих мотивів умисно таємно викрала належні ОСОБА_4 грошові кошти, а саме: шляхом поповнення через торгово-сервісну мережу «UKR DNEPR Kyivstar» рахунку свого номеру мобільного зв`язку оператора телекомунікації ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 03 листопада 2015 року на суму 6 грн, 06 листопада 2015 року 200 грн, 07 листопада 2015 року 200 грн, 09 листопада 2015 року 200 грн, 10 листопада 2015 року 190 грн, а також шляхом поповнення через торгово-сервісну мережу «UKR KYIV PORTMONE MOBILE» рахунку номерів мобільного зв`язку оператора телекомунікації ТОВ «Астеліт»: 08 листопада 2015 року номер НОМЕР_3 на суму 200 грн та номер НОМЕР_4 100 грн, 09 листопада 2015 року номер НОМЕР_5 80 грн, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 1176 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

23 січня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, за змістом якої обвинувачена повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і щиро розкаюється у вчиненому; сторони угоди констатують факт добровільності її укладення і що завдана потерпілій злочином шкода повністю відшкодована; сторони узгодили, що обвинуваченій за вчинення вказаного злочину призначається покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена та потерпіла просили затвердити укладену між ними угоду про примирення, прокурор, вказуючи на відповідність угоди вимогам закону, не заперечував проти її затвердження.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, завдану злочином потерпілій шкоду повністю відшкодовано і будь-яких претензії майнового чи морального характеру остання до обвинуваченої не має, узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян передбачена санкцією ч. 1 ст. 185 КК України та відповідає загальним правилам призначення покарань.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє та усвідомлює права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою та вид покарання, яке до неї буде застосовано.

Під час підготовчого судового засідання з`ясовано у потерпілої, що вона цілком розуміє та усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що в даному випадку відсутні фактичні підстави для визнання винуватості чи обвинувачена не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечувалося у підготовчому судовому засіданні сторонами угоди.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчиненого обвинуваченою злочину є правильною і підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 23 січня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати винуватою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung» (ІМЕІ НОМЕР_6 ), сім-картки мобільного оператора «Київстар» (номер НОМЕР_2 ) та мобільного оператора «Лайф» (номер НОМЕР_7 ), які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Турійського ВП Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий