Справа № 183/7466/15
№ 1-кп/183/919/15
В И Р О К
іменем України
30 грудня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001099 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середню-технічною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.05.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:
06 липня 2015 року близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 11 по вул. Українській м. Новомосковська Дніпропетровської області, помітив автомобіль «ВАЗ 21043» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 . У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним автомобілем. Реалізуючи свій злочинний умисел, 06 липня 2015 року близько 03 години 10 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через передні водійські двері проник до салону автомобіля «ВАЗ 21043» д/н НОМЕР_1 , де, перебуваючи на водійському сидінні вказаного автомобіля, пошкодив блок замку запалювання автомобіля, шляхом поєднання дротів від замку запалювання завів автомобіль та з місця скоєння злочину на вказаному автомобілі поїхав, тобто незаконно заволодів транспортним засобом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у вигляді вартості автомобіля в розмірі 50 023,43 грн.

26 серпня 2015 року близько 21 години 10 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля будинку №47 по вул. Радянській м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де помітив припаркований біля під`їзду №7 вказаного будинку автомобіль «ВАЗ 2104» д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 . У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним автомобілем. Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.08.2015 року близько 21 години 15 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через передні водійські двері проник до салону автомобіля «ВАЗ 2104» д/н НОМЕР_2 , де, перебуваючи на водійському сидінні вказаного автомобіля, завів автомобіль за допомогою ключа, який був залишений у замку запалювання, та з місця скоєння злочину на вказаному автомобілі поїхав, тобто незаконно заволодів транспортним засобом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду у вигляді вартості автомобіля в розмірі 30 537 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за вказаними епізодами кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Також, 30 серпня 2015 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_6 зайшов до супермаркету «Варус-27», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Омега», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 38, де в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме пакунку кави «Jardin Guatemala Atitlan», вагою 150 грамів. Реалізуючи свій злочинний умисел, 30.08.2015 року о 15 годині 51 хвилин ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, підійшов до полиці у торгівельній залі супермаркету «Варус-27», де була розміщена кава, взяв пакунок кави «Jardin Guatemala Atitlan», вагою 150 грамів, вартістю 121,99 гривень, та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, сховав даний пакунок кави під шорти, прикривши його футболкою. Впевнившись, що його незаконні дії ніким не були помічені, ОСОБА_6 пройшов через касову зону вказаного супермаркету, де був відсутній касир, не розрахувавшись за товар, та вважаючи, що виконав всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, направився в сторону виходу з супермаркету. В цей момент о 15 годині 52 хвилини ОСОБА_6 був зупинений співробітником охорони супермаркету «Варус-27» із викраденим майном.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на крадіжку, вчинену повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні. В скоєному щиро кається. Показання давати відмовився з огляду на те, що в обвинувальному акті все вірно зазначено.

В судовому засіданні учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, тому суд, керуючись ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового процесу проти цього не заперечували. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції. Судом було роз`яснено учасникам процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, та за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на крадіжку, вчинену повторно. Вина обвинуваченого підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, які досліджені судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, має постійне місце проживання, страждає рядом хронічних захворювань.

При цьому суд враховує, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 був звільнений від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 року за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням 2 роки. Тобто саме за цим вироком ОСОБА_6 вважається не судимим. В той же час, судимість за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2015 року, яким ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у 850 грн., не знята і не погашена. Тому, на час вчинення інкримінованих йому злочинів ОСОБА_6 вважається таким, що має судимість за вказаним вироком суду.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючою покарання обставиною суд визнає вчинення обвинуваченим злочину 26.08.2015 року в стані алкогольного сп`яніння. Суд також враховує, що матеріальна шкода, завдана злочинами, фактично відшкодована під час досудового розслідування.

З урахуванням обставин вчинення злочинів та їх наслідків, особи обвинуваченого, позиції потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого і залишили це питання на вирішення суду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, призначаючи покарання за незакінчений злочин за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України суд враховує положення ч. 3 ст. 68 КК України.

Між тим, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, наслідки злочинів, які фактично не привели до спричинення матеріальної шкоди потерпілим, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, оскільки під час досудового розслідування обвинувачений затримувався і до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк призначеного покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Зарахувати в строк призначеного покарання час затримання та знаходження обвинуваченого під вартою, а саме затримання з 06.07.2015 року по 07.07.2015 року, з 26.08.2015 року по 28.08.2015 року, затримання та тримання під вартою з 03.09.2015 року по 27.10.2015 року, тобто загалом 60 днів. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання 120 днів позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

1) автомобіль «ВАЗ 2104» д/н НОМЕР_2 , пакунок кави «Jardin Guatemala Atitlan», вагою 150 грамів, які передані на зберігання потерпілим, вважати повернутими їх законним власникам;

2) автомобіль «ВАЗ 21043» д/н НОМЕР_1 , переданий на зберігання до спецмайданчику Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, чохол з рулевого колеса цього автомобіля, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили повернути їх законному власнику ОСОБА_7 ;

3) відеозапис на диску «DVD», на якому зафіксовані дії ОСОБА_6 30.08.2015 року в супермаркеті «Варус-27» за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 38, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише в порядку та з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1