Справа № 303/6390/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2015 року по матеріалам кримінального провадження № 11-кп/777/65/16 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , без освіти, не одруженого, судимого вироком Виноградівського районного суду від 23.06.2015 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік

визнаного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки .

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду від 23.06.2015 року та остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки 1 місяць.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 09.09.2015 року.

Запобіжний захід залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ мобільний телефон марки ALCATEL 217 DX-2AALUA1, IMEI: НОМЕР_1 , IMRI2: НОМЕР_2 та сім-карту повернено потерпілій.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 245,52 грн. ( двохсот сорока п`яти гривень 52 копійок).

За вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 18.08.2015 року біля 13:30 години біля під`їзду №3 по вул. Берегівська , 108 в м. Мукачеві повторно, з корисливих мотивів підійшов до ОСОБА_8 , яка розмовляла по телефону і відкрито, не застосовуючи фізичне насильство, вихопив в неї з рук мобільний телефон марки ALCATEL 217 DX-2AALUA1, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 200 гривень із сім-карткою вартістю 10 гривень та втік у невідомому напрямку, чим заподіяв потерпілій шкоду в розмірі 210 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2015 року щодо нього скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість покарання. Вказує на те, що потерпіла претензій до нього не має, він щиро розкається у вчиненому та просить пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора, який вказав на безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюється, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не підлягають до перевірки.

Судом першої інстанції розгляд провадження відбувся в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, так як ніким з учасників не оспорювалися фактичні обставини справи. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Діяння ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно, як вчинення відкритого викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно ст. 50 КК України покарання за вчинений злочин має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами.

Суд першої інстанції покарання обвинуваченому призначив у межах санкції цієї статті та обґрунтовано, з урахуванням попередньої соціальної поведінки ОСОБА_6 , та того , що останній вчинив злочин під час іспитового строку , прийшов до переконання , що виправлення й перевиховання ОСОБА_6 повинно проходити в умовах ізоляції його від суспільства , але не в повній мірі врахував обставини , що його пом`якшують та особу винного.

Зокрема, суд не врахував, що ОСОБА_6 свою вину скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю , щиро розкаявся у вчиненому , давав послідовні визнавальні показання , чим активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, ОСОБА_6 скоїв злочин внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин. Так, ОСОБА_6 ніде не навчався , неодружений , виживає за рахунок тимчасових заробітків та милостині , не має постійного місця проживання , оскільки будинок у якому він прописаний зруйнований. Встановлено, що кошти , отримані ОСОБА_6 від реалізації телефону витратив на придбання продуктів харчування, оскільки не споживав їжі три дні.

Скоєння злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин колегія суддів визнає як обставину , що пом`якшує ОСОБА_6 покарання.

Додатково, на підставі ч.2 ст. 66 КК України, апеляційний суд визнає порівняно невеликий розмір завданої майнової шкоди діяннями ОСОБА_6 , як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому.

Апеляційний суд приходить до переконання, що вищенаведені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину , є такими, які пом`якшують покарання, тому суд вважає за можливим на підставі ст. 69 КК України пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання, призначивши його нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 186 КК України. Одночасно , апеляційний суд вважає, що з врахуванням тяжкості злочину, конкретних обставин справи, особи винного, обставин, що пом?якшують та обтяжують покарання, що ОСОБА_6 є особою суспільно-небезпечною і його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства .

З цих підстав апеляційні скарги обвинуваченого підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити .

Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 69 КК України пом`якшити ОСОБА_6 призначене покарання за ч.2 ст.186 КК України до 2 ( двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду від 23.06.2015 року та остаточно до відбуття ОСОБА_6 вважати призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки 1 місяць.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення , починаючи з 09.09.2015 року , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом трьох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим , який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: