Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 1-133/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого- судді Рака Л.С.

при секретарі Багач Л.Д.

з участю прокурора Стасіва А.П.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Червонограді справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, з освітою середньо-спеціальною, не одруженого, працюючого підземним електрослюсаром шахти «Червоноградської», раніше не судимого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, з освітою незакінченою вищою, не одруженого, студента ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7,

по ст. 189 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 29 грудня 2009 року приблизно о 19 год.30 хв. за попередньою змовою між собою біля будинку № 23-А на вул.В.Стуса м. Червонограда Львівської області під надуманим приводом та притензіях щодо потерпілого ОСОБА_5, наполягали на передачі належного останньому мобільного телефону. Отримавши відмову ОСОБА_5, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров"я потерпілого, ОСОБА_3, користуючись підтримкою ОСОБА_4, наніс потерпілому ОСОБА_5 декілька ударів в ділянку грудної клітки та заволодів належним ОСОБА_5 мобільним телефоном марки „Sonu Ericsson К810І", ІМЕІ 42895, вартістю 1. 800 (одна тисяча вісімсот) грн. з картою пам"яті об"ємом 1 Гб вартістю 110 грн. Після заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_6 підсудні, утримуючи вказаний телефон як предмет застави, використовуючи фізичну, вікову та кількісну перевагу, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров"я потерпілого, вимагали передачі їм грошей в сумі 1 500 грн. за повернення телефону. З метою залякування потерпілого і подальшого отримання грошей, підсудні висловлювали в адресу ОСОБА_5 погрози фізичного насильства над ним та вбивства. Сприймаючи реально висловлені погрози та боячись їх виконання, з метою повернення свого телефону, потерпілий ОСОБА_5 пообіцяв виконати вимоги підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановлений ними термін.

Діями підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 було завдано фізичного болю та матеріальних збитків на загальну суму 1 910 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 у пред»явленому обвинуваченні винність визнав частково та пояснив, що 29.12.2009 року приблизно о 19.30 год. він та ОСОБА_4, знаходячись в підвалі будинку № 23-А на вул. Стуса в м. Червонограді, викликали ОСОБА_5 на вулицю поговорити. Він запитав у ОСОБА_5 навіщо він розповів інформацію, яку він просив тримати в таємниці. Потерпілий ОСОБА_5 відповів, що це неправда.

Він сказав ОСОБА_5 дати йому свій мобільний телефон, щоб зателефонувати, однак ОСОБА_5 відмовився. Він наніс йому декілька ударів кулаком в грудну клітку, а другою рукою вихопив з кишені ОСОБА_5 мобільний телефон марки „ОСОБА_7 К810І". Після цього він витягнув з телефону сім-карту та віддав її ОСОБА_5, сказавши, щоб 30.12.2009 р. о 18 год. він приніс їм із ОСОБА_4 до універмагу "Київ-Захід" на вул. Стуса гроші в сумі 1 000 грн. і він поверне йому телефон. При цьому ОСОБА_4 підтвердив його слова. Під час розмови ОСОБА_5 два рази назвав ОСОБА_4 іменем «Вася», що останнього образило, і він сказав ОСОБА_5, що за це він повинен принести не 1 000, а 1 500 грн.

В той час до ніх підійшов ОСОБА_8, якому він розповів , що забрав у ОСОБА_5 телефон та показав його ОСОБА_8 Підсудний ОСОБА_4 сказав, якщо ОСОБА_5 не принесе гроші в сумі 1 500 грн., його вивезуть на автомобілі „Мерседес-Віто" на річку Західний ОСОБА_9 з поганими наслідками. Почувши такі погрози, ОСОБА_5 сказав, що принесе вказану суму.

30.12.2009р. належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки „ОСОБА_7 К810І" був вилучений у нього працівниками міліції.

З ОСОБА_4 вони викликали на вулицю ОСОБА_5 не з метою збагачення та вимагання і ніхто з них не висловлював в його адресу погрози вбивством. У вчиненому розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 у пред»явленому обвинуваченні винність визнав частково та пояснив, що 29.12.2009 року у вечірній час, біля перукарні „Валентина" на вул. Стуса, 23-А м. Червонограда, він зустрівся зі своїм двоєрідним братом ОСОБА_3, який стояв разом із ОСОБА_5 З розмови між ними він зрозумів, що останні сперечаються за якусь дівчину. Він привітався. Але відійшов в бік, так як не хотів втручатися в чужі справи. В процесі суперечки ОСОБА_3 декілька разів штовхнув ОСОБА_5 С, однак він не втручався. Після того він, ОСОБА_3 та хлопець на ім"я ОСОБА_8, який підійшов до них в кінці розмови, пішли гуляти в бік універмагу „Київ-Захід" на вул. Стуса м. Червонограда.

30.12.2009р. від працівників міліції він дізнався, що 29.12.2009 р. ввечері ОСОБА_3 заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5. Також 30.12.2009 року він телефонував до ОСОБА_10 та ОСОБА_11, яких просив сказати, в разі виклику в міліцію, що він гуляв разом з ними ввечері 29.12.2009 року. Він просив їх так сказати, щоб ОСОБА_3 не зміг зробити його співучасником вчиненого злочину. Він не вимагав грошей у ОСОБА_5 С, погрожуючи при цьому фізичною розправою.Він дійсно був присутній при тому, як ОСОБА_3 і ОСОБА_5 С сперечалися між собою. Він вважає, що ОСОБА_3 скористався його присутністю для своїх цілей. Можливо і потерпілий його неправильно зрозумів.

Крім часткового визнанння винності підсудними, винність їх стверджується показаннями потерпілого, представника потерпілого, показаннями свідків, іннтими документами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав , що 29.12.2009 р. приблизно о 19 год. 30 хв., коли він знаходивсяупідвалі будинку № 23-А, на вул. Стуса м. Червонограда, туди зайшло двоє старших хлопцівна ім"я ОСОБА_3 та ОСОБА_10, які сказали йому вийти з ними поговорити. На вулиці біля перукарні „Валентина", що по на вул. Стуса, 23-А, підсудні пред "явили в його адресу притензії з приводу того, що він наговорював на ОСОБА_3, хоча в дійсності нічого подібного не було. ОСОБА_3 запитав, чи є у нього мобільний телефон. Він зрозумів, що вони хочуть забрати у нього телефон. Він відповів, що є. ОСОБА_3 сказав, щоб він дав їм подивитися телефон. Він відмовився надавати телефон, після чого ОСОБА_10 заявив, що якщо він добровільно не віддасть телефон, то він забере телефон проти його волі. Після того ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком в груди, а правою рукою вихопив з кишені телефон. Він просив, щоб вони повернули телефон, однак вони не реагували на його слова та не мали наміру повертати телефон. Володимир сказав, що він може забути про свій телефон. Після того ОСОБА_3 вимкнув телефон, витягнув з нього сім-карту і віддав її йому. Надалі ОСОБА_3 штовхнув його в груди, а ОСОБА_4 сказав, що він неправий, тому повинен принести їм гроші в сумі 1 000 грн

В той час проходив ОСОБА_8. Павло та Володимир наказали йому (ОСОБА_5) йти з ними до р. Західний ОСОБА_9, де він буде купатися при мінусовій

температурі, а потім мокрий піде додому. Зупинившись біля СЗШ № 12 м.

Червонограда, Володимир сказав, що він (ОСОБА_5) його не поважає, а тому повинен принести не одну тисячу грн.., а 1 500 грн. При цьому ОСОБА_4 сказав, що якщо він не принесе гроші на наступний день о 18 год. до універмагу на вул. Стуса, то вони вивезуть його на р. Західний ОСОБА_9 на автомобілі „Мерседес" та вб"ють. Сприймаючи реально дані погрози, боячись за своє життя та здоров"я, він перелякався та сказав хлопцям, що виконає їхні вимоги.

Вдома він розповів про це бабці, надалі батьки звернулися в міськвідділ міліції.

Позовні вимоги мами про відшкодування моральної шкоди внаслідок злочинних дій підсудних він підтримує повністю.

Представник потерпілого ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що 29.12.2009р. близько 23 год. від своєї матері вона довідалась, що її син ОСОБА_5 знаходиться у неї, є дуже наляканим, так як якісь хлопці забрали у нього мобільний телефон, сказали принести гроші, а якщо він не принесе, то вони вивезуть його на р.З.Бут та вб"ють. По приїзду до матері син розповів, що того вечора двоє хлопців просили його, щоб він дав їм свій телефон. Коли він відмовився давати їм телефон, один з них наніс йому удар в груди, після чого вони забрали у нього телефон марки „ОСОБА_7 К 810і" та вимагали гроші в сумі 1 500 грн., які він повинен був принести їм на наступний день о 18 год. В разі, якщо він не принесе їм гроші, вони вивезуть його на річку ОСОБА_9 та вб"ють. Ці погрози син сприйняв реально, так як боявся за своє життя та здоров"я.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 29.12.2009 р. приблизно о 21 год. він підійшов до перукарні «Валентина» в м. Червонограді, де побачив ОСОБА_5 і візуально знайомих йому хлопців ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Останній повідомив, що витягнув із кишені ОСОБА_5 телефон, тому що він розповів знайомій ОСОБА_3 таємницю. Пізніше в ході розмови ОСОБА_4 сказав ОСОБА_5, що він може забути про свій телефон, після чого ОСОБА_3 наніс один чи два удари рукою в груди ОСОБА_5, разом із ОСОБА_4 вимагали у нього гроші в сумі 1. 500 грн. за те, що ОСОБА_5 сказав на ОСОБА_4 „Вася". Сказали : або ОСОБА_5 принесе гроші, або піде купатися на річку Західний ОСОБА_9, від чого можна захворіти запаленням легень. Потім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наказали ОСОБА_5 принести гроші в сумі 1 500 грн. наступного дня о 18 год. до магазину „Київ-Захід" на вул. Стуса, погрожуючи що в противному випадку його вивезуть на автомобілі на річку Західний ОСОБА_9 та поб"ють. ОСОБА_5 був наляканий, а тому сказав, що принесе вказану суму грошей.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 29 грудня 2009 р. о 21-22 год. до неї додому прийшов її внук ОСОБА_5, який був дуже схвильований та розповів, що двоє хлопців, один з яких на ім"я ОСОБА_13, забрали у нього мобільний телефон та вимагали передачі їм 1 500 грн., погрожуючи, що втоплять його у річці Західний ОСОБА_9 та вб"ють. По його поведінці вона зрозуміла, що ці погрози внук сприйняв реально і такі погрози можуть бути виконані.

Оголошеними та оціненими судом показаннями свідка ОСОБА_14 стверджується, що 29.12.2009 р. він зустрічався з ОСОБА_4 в період часу з 12 до 15 год., після чого в той день його більше не бачив, так як о 18 год. поїхав в с. Туринку Жовківського району., повернувшись приблизно о 21 год. в м. Червоноград одразу пішов додому. 30.12.2009 року при зустрічі з ОСОБА_4 останній попросив, щоб в разі виклику його (ОСОБА_14) в міліцію підтвердити те, що 29.12.2009 року у вечірній час він гуляв разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 Проходячи повз перукарню „Валентина", побачили, що ОСОБА_3 розмовляє з якимось хлопцем, ОСОБА_4 підійшов та привітався з ними, після чого повернувся до нього (ОСОБА_14) та ОСОБА_10 Він також повинен був підтвердити, що ОСОБА_4 вказаного хлопця не бив, не погрожував йому, не забирав мобільний телефон та не вимагав у нього грошей.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_10 та додатково пояснив, що 29.12.2009 року протягом дня він взагалі не бачив ОСОБА_4Ці показання оголошені та оцінені судом ( а.с.36-38 ).

Протоколом огляду місця події від 30.12.2009 р. стверджується, що у ОСОБА_3 вилучено мобільний телефон марки „ОСОБА_7 К810 І (ас. 10).

Протоколом огляду місця події від 02.01.2010 р. стверджується про огляд місця вчинення вимагання майна у неповнолітнього ОСОБА_5 - території поруч із перукарнею „Валентина" на вул. Стуса, 23-А м. Червонограда ( а.с. 11).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 01.02.2010 р. з участю потерпілого ОСОБА_5 стверджується час, місце та обставини вчинення злочину (а.с.91-95).

Протоколом ставки віч-на-віч між потерпілим ОСОБА_5 та підсудним ОСОБА_3 стверджується, що останній повністю підтвердив показання потерпілого (а.с.96-98).

Протоколом ставки віч-на-віч між підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стверджується, що останній частково підтвердив показання ОСОБА_3 (а.с. 110- 112).

Під час ставки віч-на-віч між підсудним ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_8 останній ствердив свої показання (а.с.113-114 ).

Під час ставки віч-на-віч між підсудним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 потерпілий підтвердив свої показання ( а.с.115-117).

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає винність підсудних доведеною. Винність підсудних в тому, що вони вимагали передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства.

А тому, суд кваліфікує дії підсудних по ст. 189 ч.2 КК України.

Обираючи вид та міру покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Щире розкаяння у вчиненому, думку потерпілих суворо не карати підсудних, суд враховує як обставини, що помягшують відповідальність підсудних.

Суд враховує особи підсудних, що судяться вперше, є людьми молодого віку, за місцем проживаня характеризуються посередньо, підсудний ОСОБА_3 працює підземним електрослюсаром шахти «Червоноградської», підсудний ОСОБА_4 навчається у Київському університеті культури.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення підсудних можливе без ізоляції їх від суспільства, однак в умовах нагляду за ними, із встановленням їм іспитового строку згідно ст. 75 КК України.

По справі заявлений цивільний позов представником потерпілого ОСОБА_12 до підсудних на суму 15 000грн. за заподіяну їй та сину моральну шкоду. На думку суду, з наявних в розпорядженні суду доказів, цивільний позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що діями підсудних позивачу та потерпілому заподіяно моральну шкоду - порушений нормальний уклад їх життя, змінились відносини в сім»ї та побуті, для відновлення яких потрібен час, додаткові зусилля. А тому, на думку суду, заподіяну моральну шкоду - по 5 тис. грн.. з кожного з підсудних слід стягнути в користь представника потерпілого ОСОБА_12

Керуючись ст. ст. 323,324 КПК України, суд-

3АСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним по ст.189 ч.2 КК України та призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_3 звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Зобов»язати засудженого ОСОБА_3 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця праці та проживання, періодично з»являтися в цей орган на реєстрацію.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 - підписку про невиїзд з постійного місця проживання - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

ОСОБА_4 визнати винним по ст.189 ч.2 КК України та призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Зобов»язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця навчання, праці та проживання, періодично з»являтися в цей орган на реєстрацію.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 Ігоровичу- підписку про невиїзд з постійного місця проживання - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кожного по 5 ( п»ять ) тисяч грн. в користь ОСОБА_15 за заподіяну моральну шкоду.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з часу його оголошення.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті.