Ухвала
іменем україни

15 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красноокнянського районного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 січня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 цього Кодексу звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 січня 2015 року і ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за те, що він, в ніч з 22 на 23 травня 2015 року близько о 00.00 год., проникнувши належний ОСОБА_5 будинок в с. Ставрово Красноокнянського району Одеської області, таємно викрав гроші у сумі 2500 грн.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ставить питання про зміну оскаржуваних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. Просить застосувати до нього ст. 69 КК України і пом`якшити захід примусу. На думку ОСОБА_4 , суди повною мірою не врахували всіх даних, які характеризують його особу та пом`якшуючих покарання обставин, а саме те, що він хворіє тяжкими хронічними захворюваннями.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою, оскільки з наведених документів убачається, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи засудженого про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості, а також щодо необхідності застосування до нього положень ст. 69 КК України колегія суддів вважає безпідставними.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у період іспитового строку вчинив новий злочин, а також обставини, які пом`якшують покарання, визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди та те, що він є інвалідом 2 групи і хворіє тяжкими хронічними захворюваннями.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом встановлено не було.

На підставі цих даних у їх сукупності, а також з урахуванням його тяжких захворювань суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Аналогічні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_4 покарання та необхідності застосування до нього положень ст. 75 КК України були наведені в апеляційній скарзі засудженого та перевірялися судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними.

При цьому, свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання несправедливим унаслідок суворості, як на цьому наполягає засуджений, а також підстав для його пом`якшення шляхом застосування до нього ст. 69 КПК України колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів засудженого про наявність у нього тяжких захворювань, то відповідно до ст. 537 КПК України питання про звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою вирішується в порядку виконання вироку судом за місцем відбування покарання.
Таким чином, підстави для задоволення касаційної скарги засудженого відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Красноокнянського районного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ОСОБА_1 _______________ ОСОБА_2 ______________ ОСОБА_3