Справа № 11а-677 Голвуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач: Урдюк Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - Урдюк Т.М

суддів - Партики І.В., Романюка М.Ф.;

при секретарі - Кирилейза Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_2 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 27.05.2010 року, -

встановила:

Цим вироком: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку с. Шкло, вул. Б.Хмельницького,2, Яворівського району Львівської області, українку, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружену, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючу масажистом-реабіллтологом ДП «Санаторій «Шкло», раніше не судиму,

Засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та пизначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн., 00 коп.

Заявлений цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з засудженої ОСОБА_2 в користь потерпілої ОСОБА_3 500 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 3000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Всього підлягає до стягнення 3500/ три тисячі пятсот /грн.00 коп.

Вироком суду ОСОБА_2 визнана винуватою і засуджена за те, що вона, 24 листопада 2009 року біля И год. 40 хв., в приміщенні Яворівського районного суду Львівської області, що в м. Яворові по вул. Будівельна,5 Львівської області, умисно , з особистих неприязних відносин, нанесла удар по правій сідниці потерпілій ОСОБА_3, спричинивши їй легке тілесне ушкодження.

У своїй апеляції засуджена ОСОБА_2 просить скасувати вирок Яворівського районного суду Львівської області від 27 травня 2010 року, оскільки вважає його незаконним оскільки інкримінованих дій не вчиняла. Стверджує, що судом першої інстанції однобічно було проведено судове слідство і висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що висновки суду не підтверджені доказами, дослідженими в судових засіданнях. Також зазначає, що не зясовано в чому саме полягала моральна шкода і якими документами це підтверджується.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_2 на підтримку внесеної апеляції, потерпілу ОСОБА_4, яка вважає рішення суду першої інстанції законним, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали справи № 1-103/2010р. та відмовного матеріалу ОСОБА_5 ГУМВСУ у Львівській області № 2090/2009р., колегія суддів визнала, що апеляція підлягає до часткового задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи і цього не заперечила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 між сторонами довгий період часу тривають неприязні відносини.

Сторони також не заперечили, що 24 листопада 2009 року як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 перебували у коридорі Яворівського районного суду Львівської області.

Покликання апелянта ОСОБА_2 на те, що остання не наносила тілесних ушкоджень ОСОБА_3 спростовується показаннями свідка ОСОБА_6 охоронця суду - працівника СБСМ "Грифон", який в суді першої інстанції ствердив, що 24.11.2009 року біля 11 год. він знаходився на робочому місці в суді Яворівського району. В приміщення суду зайшла ОСОБА_3 за нею ОСОБА_2, яка в подальшому нанесла (ОСОБА_3) удар ногою в область сідниці.

Свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції не заперечив того, що 24.11.2009р. він знаходився в ОСОБА_5 районному суді, в коридорі він бачив ОСОБА_4, яка кричала. В коридор вийшов суддя Воробель M., якому ОСОБА_3 скаржилась, що її б'ють (а.с. 45).

Покликання апелянта ОСОБА_2 на те, що вона не наносила тілесні ушкодження ОСОБА_3 спростовуються і висновком судово-медичного експерта № 72/2010 від 16.03.2010 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_3 виявлено синець на правій сідниці, який утворився від контакту з тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо від удару ногою 24 листопада 2009 року і відноситься до легкого тілесного ушкодження (а.с. 36).

Даний судово-медичний висновок в суді апеляційної інстанції підтвердив судово-медичний експерт ОСОБА_8, який також пояснив, що ним на підставі скерування інспектора Яворвіського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 24.11.2009 року проводилось судово-медичне дослідження ОСОБА_3 і 26.11.2009 року було складено відповідний акт, у якому зафіксовано тілесне ушкодження. Потерпілу він оглянув особисто 26.11.2009р. придачі висновку № 72/2010р від 16.03.2010р. ним потерпіла не оглядалась, висновок давався на підставі експертного дослідження № 483/2009 р.(а.с.7- відмовного матеріалу).

Покликання апелянта ОСОБА_2 на те, що вона жодних пояснень з приводу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не давала працівникам міліції, спростовується показами свідка ОСОБА_9, допитаного в суді апеляційної інстанції - старшого дільничного ОСОБА_5 З яких вбачається, що йому для розгляду , було скеровано скаргу ОСОБА_4, ним проводилась перевірка, відбиралось пояснення в ОСОБА_6 та ОСОБА_2, зокрема остання пояснила, що 24.11.2009 року в приміщенні Яворівського районного суду Львівської області відбувалося слухання справи про стягнення аліментів між ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_7 Вона /ОСОБА_2/ на засіданні не була, а в подальшому знаходилась в автомобілі і чекала на подвір'ї біля суду. Через деякий час з приміщення суду вийшла ОСОБА_4, яка підійшла до машини і почала в її адресу показувати непристойні жести. Після чого вона /ОСОБА_2/ вийшла із машини та попрямувала до ОСОБА_3, яка почала втікати в приміщення суду. В коридорі суду вона /ОСОБА_2/ один раз /ОСОБА_3/ в область сідниці нанесла удар ногою.

Крім того ОСОБА_2 зазначила, що очевидців нанесення удару ОСОБА_3, не було. (а.с.5- відмовного матеріалу)

Свідок ОСОБА_9 показав, що пояснення він особисто відбирав у ОСОБА_2 26.11.2009 року в її помешканні. Остання добровільно розповіла обставини справи і підписала особисто., пояснення;які ним писалися з її слів.

Підстав не довіряти даному свідку немає. Свідок не перебуває в неприязних відносинах з будь-ким із сторін (засудженою, потерпілою) в родинних чи будь яких інших.

Не визнання своєї вини ОСОБА_2 суд розцінює, як спосіб захисту, і можливість уникнути від відповідальності.

Колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, і її вина доведена зібраними і перевіреними в судовому засіданні матеріалами справи.

При обранні міри покарання дотримано вимог ст. 66-67 КК України, зокрема те, що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, займається суспільно - корисною працею, на утриманні має неповнолітню дитину.

При стягненні моральної шкоди розмір відшкодування визначається судом з врахування суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду,фізичних та моральних страждань потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 отримала легкі тілесні ушкодження. У матеріалах справи відсутні дані, що остання перебувала на лікуванні та зверталася за медичною допомогою. У суді апеляційної інстанції остання також не представила відповідних документів.

Разом з тим ОСОБА_3 пояснила, що вимушена була звертатися за юридичною допомогою до захисника, їздити на експертизу, у райвідділ міліції, що забрало їй багато часу, діями ОСОБА_2 було принижено її честь та гідність, перенесла фізичні та моральні страждання.

Колегія суддів вважає, що дійсно діями ОСОБА_2 спричинена моральна шкода потерпілій ОСОБА_4, однак, враховуючи вищенаведене до стягнення підлягає 1 тис. грн..

З представленого договору (№ 149у/к) про надання юридичної консультації від 29.01.2010 року вбачається, що сума оплати становить 400 грн.(а.с.10).

Що стосується витрат на відшкодування транспортних послуг, то ОСОБА_3 не представлено доказів, щодо понесених нею витрат в сумі 100 грн. Тому в цій частині вирок підлягає зміні, що не позбавляє права останню звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про стягнення витрат.

Керуючись ст. 363, 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляцію ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області відносно засудженої ОСОБА_2 змінити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень та 400 ( чотириста) гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

В решті даний вирок суду залишити без змін.

Головуючий:

Судді: 1)

2)