Ухвала
іменем України 9 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000071 щодо ОСОБА_4 ,

встановила :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2015 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винної особи з потерпілим, а кримінальне провадження закрите.
Під час судового провадження встановлено, що 21 грудня 2014 року ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21093», д.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Блюхера, що в м. Харкові. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташованого в районі будинку № 23-Е по вул. Блюхера, грубо порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2015 року без змін.
Не погодившись з вищевказаними рішеннями прокурор звернувся до касаційного суду з скаргою в якій ставить питання про скасування ухвал Московського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2015 року та Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року та просить призначити новий розгляду в суді першої інстанції. Вказує на істотні порушення кримінального процесуального закону, а саме ст. 419 КПК України та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 46 КК України. На думку прокурора, звільнення особи від кримінальної відповідальності у даному випадку неможливе, оскільки воно може мати місце тільки у випадках коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам, інтересам фізичної особи і не зачіпає публічні інтереси. Щодо ухвали Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року, на думку прокурора, вона не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не проаналізував та не зіставив з наявними у кримінальному провадженні, та додатково поданими матеріалами, всіх доводів, що наведені в апеляційній скарзі, не дав на кожен із них вичерпну відповідь, та не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так, приймаючи рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_4 вперше скоїв необережний злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, щиро розкаявся в скоєному, відшкодував спричинену злочином шкоду та примирився з потерпілим ОСОБА_5 , який не має до нього матеріальних та моральних претензій, та просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

Крім того, передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути такий злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто в даному випадку фізичній особі потерпілому ОСОБА_5 . Іншим об`єктам, про що йдеться к касаційній скарзі, шкода спричинена не була.
Таким чином, рішення суду про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винної особи з потерпілим, належним чином умотивовано, та є законним і обґрунтованим.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. На всі доводи апеляції прокурора, щодо не правильного застосування ст. 46 КК України, надано змістовні відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене касаційні вимоги прокурора безпідставні.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3