Ухвала іменем україни 21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7,

прокурора ОСОБА_8,

переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2014 року, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Клевань Рівненського району Рівненської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 25 квітня 2014 року приблизно о 15.00 год., перебуваючи у кімнаті житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_2 на АДРЕСА_2, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли на побутовому ґрунті, умисно наніс ОСОБА_3 не менше двох ударів руками в область голови, а після падіння потерпілого на підлогу наніс йому не менше двох ударів руками в область голови та не менше двох ударів ногами по тулубу, заподіявши тілесні ушкодження: внутрішньочерепну травму у виді крововиливів у м'яку мозкову оболонку, двох ран (ліва брова, ліва велична ділянка), трьох обширних синців на обличчі, масивного крововиливу в м'які тканини волосистої частини голови; закриту тупу травму грудей у виді перелому 8-го та 9-го лівих ребер по задній підпахвинній лінії; синець на задньо-зовнішній поверхні нижньої третини лівого стегна, що належать до тяжких тілесних ушкоджень. Потерпілого було доставлено у лікарню, де він 12 травня 2014 року о 06.20 год. від отриманих тілесних ушкоджень помер.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та просить пом'якшити призначене йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК. Вважає, що апеляційний суд безпідставно залишив його скаргу без задоволення та не застосував положення ст. 69 КК за наявності обставин, які пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив скаргу засудженого залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не заперечуються.

Доводи засудженого про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості є безпідставними.

Відповідно до статей 50, 65 КК при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_1 зазначені вимоги закону України про кримінальну відповідальність судом дотримано.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину (згідно зі ст. 12 КК належить до тяжких злочинів), обставини його вчинення, дані про особу засудженого (посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий в силу ст. 89 КК), обставини, які пом'якшують покарання (щире каяття), відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням зазначеного, а також думки потерпілої, яка не мала претензій до обвинуваченого, суд призначив ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 121 КК.

Апеляційний суд, розглянувши кримінальне провадження за апеляцією засудженого, ретельно перевірив викладені у ній доводи, за змістом аналогічні доводам касаційної скарги, й визнав їх безпідставними, навівши у своїй ухвалі докладні мотиви такого висновку.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Наведені у касаційній скарзі доводи засудженого про наявність на його утриманні неповнолітньої дитини не підтверджені матеріалами кримінального провадження, а наявність у нього такої дитини та стан його здоров'я не знижують ступінь суспільної небезпечності особи засудженого чи вчиненого ним злочину і не можуть бути підставою для призначення менш суворого покарання із застосуванням ст. 69 КК.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК були би підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________

ОСОБА_6 ОСОБА_4 ОСОБА_5