Справа № 159/5656/15-к
Провадження № 1-кп/159/288/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 19 листопада 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

в складі: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, що надійшов з Ковельської міжрайонної прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000802 від 08 липня 2015 року, за ст. 185 ч. 1 КК України щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 в червні 2015 року, близько 15-ї години, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , власником якого є його батько ОСОБА_4 , шляхом демонтажу таємно викрав металеву конструкцію, яка служила в якості телевізійної антени, вагою 110 кг, вартістю 374 гривні, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 1 КК України.

Тобто, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 надав показання про те, що він без дозволу батька демонтував металеву телевізійну антену та здав її на металобрухт, а виручені гроші передав своїй матері. Він щиро кається у скоєному, свою вину у вчиненні крадіжки визнав повністю, усвідомив протиправність свого вчинку. Просить суворо його не карата.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що його син ОСОБА_7 неодноразово вчинював протиправні дії, однак він мав надію, що зможе вплинути на поведінку сина своїми розмовами, але позитивного результату не було досягнуто. Кили він виявив відсутність металевої опори для телевізійної антени, то казав сину повернути її на місце, але син ніяк не відреагував, тому він про даний факт повідомив в міліцію. До першого судового засідання син навіть не вибачився та не робив спроб примиритися і відшкодувати заподіяну шкоду. На даний час він просить суворо сина не карати.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого та потерпілого узгоджуються між собою, а тому вони відповідають суті тих подій, які сталися.

Обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор, потерпілий та обвинувачений не оспорюють фактичних обставини провадження.

Тому суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного в їх сукупності, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини справи.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

При призначенні виду покарання, суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, враховує щире розкаяння обвинуваченого у вчиненому, особу ОСОБА_6 , який є особою молодого віку, раніше судимий за незаконне зберігання наркотичних речовин, судимість знята у встановленому порядку, однак даний факт, на думку суду, характеризує його з негативної сторони. За місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перербуває на обліку у лікаря нарколога з 2009 року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотичних засобів, працездатний, не працює. має постійне місце проживання, утриманців не має.

Згідно усної заяви потерпілого, обвинувачений ОСОБА_6 не відшкодував йому завдані збитки, тому він має матеріальні та моральні претензії до обвинуваченого, однак просить не позбавляти його волі.

Враховуючи наведене та фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, ставлення обвинуваченого до скоєного, його стосунки з потерпілим, враховуючи думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе в умовах без ізоляції його від суспільства та з призначенням покарання у вигляді громадських робіт на певний строк в межах санкції статті, що буде достатнім для його виправлення.

При призначенні терміну покарання за даний злочин у виді громадських робіт на певний строк, судом враховується небезпечність вчиненого злочину, обставини його скоєння, знаряддя, спосіб та місце вчинення злочину, особу обвинуваченого і потерпілого та їх взаємовідносини, причини події, яка виникла. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає, оскільки обвинувачений не вжив заходів до відшкодування заподіяної шкоди, навіть не вибачився перед потерпілим.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речових доказів у справі немає.

Процесуальні витрати відсутні.

На майно обвинуваченого ОСОБА_6 арешт не накладався через відсутність такого майна.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не обиралася.

Строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту, коли ОСОБА_6 фактично приступить до виконання вироку суду, який набере чинності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід рахувати з моменту, коли він фактично приступить до виконання вироку суду, який набере чинності.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1