Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Мельничук Н.М.

суддів Яковлева С.В.,

Ткаченка В.Л.

прокурора Лукянчука Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді подання судом першої інстанції на постанову судді Богунського районного суду міста Житомира від 28 червня 2010 р.

Цією постановою відмовлено в задоволенні подання слідчого СВ ПМ ДПА Житомирської області про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1, директору КП «Житомирбудзамовник», несудимому,

обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ст.212 ч.З КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Досудовим слідством 18 січня 2010 року порушена кримінальна справа щодо директора КП «Житомирбудзамовник» ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.З ст.212 КК України та інших осіб, які в період 2008 - 2009р.р., в бухгалтерському та податковому обліку КП «Житомирбудзамовник» (код ЄДР 05395919), проведення безтоварних операцій з фіктивним ТОВ «ЖСК-БУД-СЕРВІС» (код ЄДР 3458427, м.Київ) незаконно сформували податковий кредит з ПДВ в сумі понад 1,6 млн. грн., що призвело до фактичного не надходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

25 червня 2010 року ОСОБА_3 затримано згідно ст. 115 КПК України і йому було пред'явлено обвинувачення за ст.212 ч.З КК України.

Того ж дня, за погодженням заступника прокурора Житомирської області, ст.слідчий з ОВС СВ ПМ ДПА звернувся з поданням до Богунського районного суду м.Житомира про обрання запобіжного заходу ОСОБА_2 вказавши, що перебуваючи на волі, він може зашкодити встановленню істини по справі, здійснювати тиск на свідків і впливати на хід досудового слідства, а також може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

28 червня 2010 року, суддя Богунського районного суду м.Житомира розглянувши зазначене подання слідчого, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, прийшов до висновку про недоцільність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки більш м'які заходи стримування можуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_2, який має постійне місце проживання і роботи, одружений, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, несудимий. Доказів про можливість переховування та перешкоджання слідству, тиску на свідків, а також про продовження займатися злочинною діяльністю досудовим слідством не представлено.

Факт звинувачення у вчиненні злочину без доказів впливу на слідство та свідків - не є достатньою підставою для обрання міри запобіжного заходу - взяття під варту, а тому подання слідчого залишено суддею без задоволення.

На постанову судді, прокурор, який брав участь у розгляді подання судом першої інстанції, подав апеляцію в якій просив скасувати зазначену постанову судді, а подання направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що досліджуючи особу ОСОБА_2, суд не в повній мірі врахував, що останній чинив злочини протягом тривалого часу, що вказує на його стійку антисоціальну спрямованість, а тому перебуваючи на волі останній може продовжувати злочинну діяльність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, перевіривши подані матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції.

Відповідно до п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - взяття під варту застосовується лише у випадку, коли особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1 ст.155 КПК), і коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитися від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність (ч.2 ст.148 КПК).

Крім пропущених, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі, може ухилитись від слідства та суду, а також перешкоджати встановленню істини у справі - у поданні достатніх та обгрунтованих підстав, з посиланням на конкретні факти - не вказано. Тому суддя, при розгляді справи, обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в обранні ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Під час апеляційного розгляду прокурором також не надано будь-яких доказів, з яких було би видно, що ОСОБА_2 ухилається від слідства, перешкоджає встановленню істини чи продовжує злочинну діяльність.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту - обгрунтований і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.1652, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора Хоменка А.В., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 28 червня 2010 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області Ткаченко В.Л.