11/775/73/2014(м)
0538/5709/2012

Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 125 ч.1,2, 129 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
22 травня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
засудженої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі апеляцію засудженої на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 грудня 2013 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Маріуполя, громадянка України, що має вищу освіту, не заміжньої, працююча приватним підприємцем, раніше не судима, що мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнана винною та засуджена за вчинення злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України до 200 год. громадських робіт, за ст.125 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі, за ст.129 ч.1 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі. Згідно ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного поглинення більш суворого покарання менш суворим покаранням остаточно призначено покарання у виді одного року одного місяця обмеження волі. У порядку, передбаченому ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, якщо вона протягом випробувального строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_10 зобов`язана повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації до кримінально - виконавчої інспекції.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 20.12.2013 р. ОСОБА_10 засуджена за ст.125 ч.1,125 ч.2,129 ч.1 КК України за вчинення злочинів за наступними обставинами.
26 квітня 2012 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , знаходячись на дорозі біля спортивного клубу «Богатир», розташованого по вулиці Московській в парку Будинку культури «Будівельників» Орджонікідзевського району м. Маріуполя, в ході сварки з раніше знайомою ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, нанесла потерпілій удари руками по обличчю та голові,завдавши останній тілесні ушкодження у вигляді: садна на лівому крилі носа, забій волосистої частини голови в тім`яній області по центру, струс головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
11 червня 2012 року приблизно о 13-00 год., ОСОБА_10 знаходячись в Азовському морі на відстані близько 50-100 метрів від узбережжя, біля кафе « Чорний Корсар», яке розташоване по вулиці Виноградній в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, діючи навмисно, під час сварки, яка виникла на ґрунті неприязних стосунків з раніше знайомою ОСОБА_7 , з метою завдання тілесних ушкоджень, насильно утримуючи потерпілу за шию та волосся, стала опускати голову ОСОБА_7 під воду, умисно завдавши останній тілесні ушкодження в вигляді: садна по задній поверхні шиї у центрі, садна та забоїв на правій боковій поверхні шиї, сім забоїв на лівій боковій поверхні шиї, садна на червоній каймі верхньої губи праворуч, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, висловлюючи при цьому під час сварки та після неї на адресу потерпілої погрози вбивством, які ОСОБА_7 в обстановці яка склалася, сприймала реально та побоювалась здійснення вказаних погроз.
Не погодившись з вироком суду, засуджена ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, кримінальну справу закрити за відсутністю в її діях складу злочину.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що з її боку погрози вбивством ОСОБА_7 не було, що слово «вб`ю» вона сказала потерпілій вже після конфлікту 11.06.12 р., коли вона вже вийшла з моря, після чого ніяких дій щодо ОСОБА_7 вона не вчиняла. Таким чином, засуджена вважає, що в її діях нема складу злочину, передбаченого ст.129 ч. КК України. Не згодна і з кваліфікацією її дій за ст.125 ч.1,2 КК України, оскільки ОСОБА_11 перша спровокувала конфлікт з нею, а вона, обороняючись від дій нападниці, ненавмисно спричинила їй легкі тілесні ушкодження. Вважає, що медична експертиза, яку було покладено в основу обвинувального вироку, не є доказом у підтвердження її вини. Зауважує на тому, що по справі не було проведено імунологічного дослідження, ні у неї, ні у потерпілої не було взято з нігтьових фалангів пальців часток шкіряного покрову, з метою встановити факт завдання ОСОБА_7 тілесних пошкоджень іншою особою. Вважає, що експертиза доводить лише наявність саден на обличчі та тілі потерпілої, а не встановлює особу, винну у їх заподіянні.
В апеляції засуджена наголошує на тому, що суд, приймаючи рішення по справі, безпідставно відкинув пояснення свідка ОСОБА_12 та інших свідків, які доводили її непричетність до вчинення злочину та свідчили про провокаційні дії щодо неї з боку самої потерпілої як 26.04.12 року, так і 11.06.12 року.
Наполягає на тому, що неприязнені стосунки, які склалися між нею та сім`єю ОСОБА_13 протягом останніх шести років, давали підстави для постійних провокацій з боку потерпілої та її чоловіка, пояснення свідків, наведених судом у вироку, ніби у підтвердження її вини, є непрямими, а отриманими зі слів самої Усачової, або стосуються обставин, які ці свідки бачили вже після подій 26.04.12 р. та 11.06.12 р.
Вказує, що ОСОБА_7 перебуває на обліку у невропатолога, має розхитану нервову систему, має проблеми з артеріальним тиском, тому вважає, що негативні наслідки у вигляді її депресії, боязні води, мали місце ще до конфліктів які трапилися між ними, та факт її причетності до таких наслідків не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а витрати на її лікування не підтверджені документально. Оспорює висновки суду у частині стягнення з неї майнової шкоди на користь потерпілої в сумі 874,78 грн.
Вислухавши доповідача, ОСОБА_10 та її захисника які підтримала свої апеляційні вимоги, ОСОБА_7 , її представника та прокурора, які заперечували проти апеляційних вимог ОСОБА_10 , вважали вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступними підставами.
Колегія суддів вважає, що судом була дана належна правова кваліфікація діям засудженої ОСОБА_10 , яку обґрунтовано визнано винною в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, легких тілесних ушкоджень що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а також в погрозі вбивством при наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози та засуджено за ст. 125 ч.1,2, ст. 129 ч.1 КК України.
Вирішуючи питання про апеляційні вимоги ОСОБА_10 , в яких вона заперечує свою провину у заподіянні ОСОБА_7 умисних легких тілесних ушкоджень, доводячи, що вона під час конфліктів з потерпілою 26.04.12 р. та 11.06.12 р. перебувала в стані необхідної оборони, колегія суддів вважає їх неспроможними.
Обстановка конфліктів, яка склалася між сторонами 26.04.12 р. та 11.06.12 р., під час яких вони висловлювали одна одній претензії, а потім почали хапати за одежу та волосся, не дає підстав вважати, що з боку ОСОБА_7 мало місце суспільно-небезпечне посягання, яке викликало у ОСОБА_10 невідкладну необхідність в заподіянні ОСОБА_7 шкоди у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень. Окрім цього, будь-яких доказів того, що в наслідок агресії з боку ОСОБА_7 їй самій були завдані тілесні ушкодження, ОСОБА_10 суду не надала.
За вказаних обставин, ефективний захист правоохоронюваних інтересів ОСОБА_10 можливо було здійснити іншими законними засобами, спрямованими на уникнення конфлікту та звернення до правоохоронних органів або суду з метою вирішення побутових спорів. Тому апеляційні доводи засудженої в тій частині, де вона наполягає на тому, що вона під час конфліктів з потерпілою оборонялася від її агресивних дій та випадково завдала їй кілька подряпин, колегія суддів вважає неспроможними.
Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами ОСОБА_10 , в яких вона оспорює висновки судово-медичних експертиз від 04.12.12 р № 592/81/465 та від 17.07.12 року № 889/258 Вказані висновки складено кваліфікованим медичним експертом Маріупольського відділення судово-медичної експертизи, на підставі зафіксованих тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 під час звернення до лікаря наступного дня після отримання травм, та визначених в актах судово-медичного дослідження. Обставини, наведені ОСОБА_10 в апеляції, за яких вона вважає ці висновки експертів не повним та неправильним, з приводу неповноти судово-медичного дослідження, відсутності імунологічного дослідження піднігтьового складу її та ОСОБА_7 , колегії суддів вважає безпідставними.
Колегія суддів вважає, що суд повною мірою дослідив всі обставини по справі на підставі наданих сторонами доказів, дав їм належну правову оцінку, встановив всі обставини, передбачені ст. 64 КПК України, що підлягають доведенню у кримінальній справі.
Колегія суддів відкидає апеляційні доводи ОСОБА_10 про неповноту судового слідства, не відповідність висновків суду встановленим обставинам справи, не об`єктивної оцінки пояснень свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , які виступали в суді на захист ОСОБА_10 , оскільки поясненням вказаних свідків судом була дана належна правова оцінка у сукупності з іншими дослідженими судом доказами по справі у підтвердження обвинувачення, висновки, наведені у вироку, з приводу пояснень цих свідків колегія суддів вважає переконливими та вмотивованими належним чином.
В частині апеляційних вимог засудженої стосовно незаконного вирішення цивільного позову ОСОБА_7 щодо відшкодування майнової шкоди в сумі 874,78 грн, колегія суддів також вважає їх голослівними, оскільки витрати, понесені потерпілою на лікування стягнуті судом з засудженої на підставі ст. 1166 ЦК України та підтверджені розрахунковими документами на їх придбання ( а/с 10 т.1, а/с 63-64 т.2).
Інші обставини, які наводить ОСОБА_10 в апеляції стосовно того, що від її дії не могли статися шкідливих наслідки для здоров`я ОСОБА_7 , не спростовують висновків наведених судом у вироку, і не можуть вплинути на постановленні іншого процесуального рішення по справі.
Інших підстав для скасування вироку суду з направленням справи на новий судовий розгляд в порядку передбаченому ст. 374 КПК України, апеляція ОСОБА_10 не містить.
На підставі викладеного, керуючись стст.365,366 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію засудженої ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду г. Маріуполя Донецькой области від 20 грудня 2013 р., постановлений щодо ОСОБА_10 - залишити без зміни.
Судді: