Справа № 214/7040/14-к
1-кп/214/70/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю потерпілого ОСОБА_6

за участю представника потерпілого ОСОБА_7

за участю обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000239 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не працюючого, раніше судимого: 12 листопада 2014 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, одруженого, який має одну неповнолітню дитину, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2014 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, в світлий час доби, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу на сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги пр. 200-річчя Кривого Рогу з боку вул. Тухачевського в напрямку пр. 30-річчя Перемоги в районі магазину «Комфі», біля правого тротуару проїзної частини стояв припаркований автомобіль «Mазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_8 . В цей же час до салону автомобіля «Mазда 626» реєстраційний номер НОМЕР_1 , через передні праві відкриті двері, починав виконувати посадку пасажир ОСОБА_6 , який взявся лівою рукою за підголівник правого бокового сидіння автомобіля «Mазда 626», а правою рукою взявся за відкриті праві передні двері автомобіля «Mазда 626» та почав заносити ліву ногу до салону автомобіля. Водій ОСОБА_8 в свою чергу, діючи із злочинною недбалістю та не переконавшись в небезпеці виконання маневру, розпочав рух автомобіля «MAZDA 626» уперед, чим порушив вимоги п. 10.1. «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В свою чергу, пасажир ОСОБА_6 , не закінчивши посадку до салону автомобіля «Mазда 626», зачепившись за елементи салону, почав бігти поряд із автомобілем, і в подальшому втратив рівновагу та впав на проїзну частину дороги пр. 200-річчя Кривого Рогу. Таким чином, водій ОСОБА_8 , маючи можливість запобігти ДТП, виконуючи вимоги «Правил дорожнього руху» України, діючи із злочинною недбалістю, не переконався у безпеці маневру, внаслідок чого пасажир ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесним ушкодженням. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1292 від 25.06.2014 року потерпілий ОСОБА_6 отримав травми у вигляді: перелом лівої ключиці, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби. Між порушенням водієм ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, й наслідками, що наступили, - заподіянням потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 належить кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав частково та у судовому засіданні показав, що не доглянув, що потерпілий намагається сісти в автомобіль. 13 квітня 2014 року він, обвинувачений, зустрів потерпілого та сказав останньому сісти в автомобіль. Потерпілий став пригати на капот автомобіля, а потім з капоту зліз. Він, обвинувачений, намагався на автомобілі уїхати, а потерпілий намагався сісти в автомобіль. Далі побачив, що потерпілий впав і він, обвинувачений, уїхав з місця події, куди згодом повернувся. Не вірить, що потерпілий отримав зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження, відвідував потерпілого в лікарні. Далі, уточнивши свої показання, обвинувачений пояснив, що в нього з потерпілим мався конфлікт, в день події зустрів потерпілого на зупинці, запропонував потерпілому сісти в автомобіль, який стояв вздовж дороги в напрямку вул. Спаської перед світлофором та поговорити. Він, обвинувачений, сів в автомобіль, включив сигнал лівого повороту, почав рух, праві дверці були закриті. В цей момент потерпілий став намагатися сісти в автомобіль, відкрив праві передні двері та впав, двері під час руху закрилися. Він, обвинувачений, поїхав, а слідом за ним їхав автомобіль «Джип». Знає, що власником автомобіля є особа на ім`я « ОСОБА_10 », ця особа дозволила поїхати на вказаному автомобілі. В січні 2014 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу був позбавлений права керувати транспортними засобами.

Як показав потерпілий ОСОБА_6 , позов підтримує, раніше обвинуваченого знав. 13 квітня 2014 року в районі зупинки «Ювілейна» побачив обвинуваченого, покликав останнього, щоб поговорити з приводу того, що останній взяв в нього 3 березня 2014 року в борг гроші. Обвинувачений запропонував поговорити в автомобілі. Коли підішли до автомобіля, обвинувачений сів в автомобіль та почав рухатися вперед-назад, потім відкрив праві передні дверці. Коли він, потерпілий, намагався сісти в автомобіль та заніс ногу в салон автомобіля, автомобіль почав рух вперед і він впав, зачепившись пакетом, який був в руці, за крісло автомобіля. Після події проходив лікування в лікарні, де обвинувачений його відвідував, відшкодувати шкоду не пропонував. З подальших показань потерпілого вбачається, що на капот автомобіля не стрибав, що коли намагався сісти в автомобіль, то автомобіль був в нерухомому стані. Автомобіль протягнув його, потерпілого, близько 30 метрів. Щоб у обвинуваченого було свідоцтво про реєстрацію автомобіля, не бачив, хто власник автомобіля, не знає. Вважає, що за завдану шкоду повинен відповідати обвинувачений, так як керував автомобілем. Лікування проходив в лікарні №5 з 15 квітня 2014 року по 3 травня 2014 року, під час лікування перелому не виявили, гіпсову пов`язку не накладали. Далі показав, що на прохання захисника провів до офісу останнього свідка ОСОБА_11 незадовго до судового засідання, яке відбулося 30 жовтня 2014 року. До вказаної події не працював, процент втрати працездатності ніким не встановлювався. Перед подією ОСОБА_12 не висловлював заборону обвинуваченому їхати на автомобілі.

Свідок ОСОБА_11 показав, що потерпілого знає, стосунки нормальні. 13 квітня 2014 року, коли спілкувався на вулиці з товаришами, підійшов потерпілий. Далі потерпілий побачив обвинуваченого, вони підійшли один до одного. Обвинувачений запропонував потерпілому сісти в автомобіль та поговорити. Коли потерпілий підійшов до автомобіля та стояв попереду автомобіля, автомобіль, в який сів обвинувачений, почав рух, потерпілий впав на капот. Далі обвинувачений, який був в автомобілі, відкрив передні дверці. Коли потерпілий став сідати в нерухомий автомобіль, то автомобіль почав рухатися. Чи було в цей момент щось в руках потерпілого, на бачив. Автомобіль став рухатися та протягнув за собою потерпілого близько 30 метрів. Відразу потерпілий скаржився на болі в нозі, руці. 29 жовтня 2014 року його, свідка, викликав адвокат потерпілого, на цей виклик прийшов до офісу адвоката в районі пр. Гагаріна, до офісу провів потерпілий. З адвокатом спілкувалися приблизно 15 хвилин, останній просив розповісти, що він, свідок, бачив, тому все адвокату розповів. Письмових пояснень адвокату не давав. Потерпілого знає 2 роки, не знає, щоб за цей час потерпілий отримував до 13 квітня 2014 року травми.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , обвинуваченого знає, стосунки нормальні, потерпілого ОСОБА_6 знає у зв`язку з даною справою. 13 квітня 2014 року дав ОСОБА_8 ключі від належного йому автомобіля «Мазда», останній пішов до автомобіля щоб забрати з автомобіля свою «барсетку», потерпілий став наздоганяти обвинуваченого. Коли обвинувачений сів в середину автомобіля, потерпілий став попереду автомобіля, обвинувачений став казати потерпілому, щоб останній сідав в автомобіль. В цей час обвинувачений та потерпілий між собою сперечалися. Далі потерпілий став сідати в автомобіль, а ОСОБА_8 почав рухатися, керуючи автомобілем, а потерпілий тримався за дверці автомобіля, та коли автомобіль поїхав, став бігти слідом за автомобілем, а потім впав. Чи встиг потерпілий поставити ногу в автомобіль, не знає. Ключі від автомобіля обвинуваченому дав для того, щоб останній взяв з автомобіля «барсетку», керувати автомобілем, їхати на автомобілі, не дозволяв. Цим автомобілем він, свідок, керував на підставі довіреності. З приводу того, що ОСОБА_8 без дозволу став їхати на автомобілі, він, свідок, звертався до правоохоронних органів, знає справу за його заявою закрили. На момент зазначених подій автомобіль застрахованим не був, цивільно-правова відповідальність власника також не була застрахована. Хто саме є власником автомобіля не пам`ятає.

Під час очної ставки між свідком ОСОБА_12 та потерпілим, останній показав, що побіг за автомобілем, тому що зачепився. Свідок ОСОБА_12 показав, що можливо було так, як показав потерпілий.

Представник потерпілого позов підтримав повністю та в своїх поясненнях підтвердив його зміст. Чи застрахована цивільна відповідальність власника автомобіля, хто є власником автомобіля не знає, доказів про це не має. Доказів про те, що ОСОБА_8 на законних підставах володів автомобілем, не має.

З протоколу огляду (т.№2, а.с.6-14) вбачається, що місцем події є місцевість проїзна частина пр. 200-річчя Кривому Рогу в м. Кривому Розі.

Як вбачається з повідомлення (т.№2, а.с. 22) при огляді 13 квітня 2014 року в КЗ «Криворізька міська лікарня №2» у ОСОБА_6 були виявлені: забій, осадження лівого колінного суглобу, розтягнення зв`язок.

Як вбачається з повідомлення та виписки (т.№2, а.с.28, 31) після оглядів 14 квітня 2014 року та 15 квітня 2014 року в КЗ «Криворізька міська лікарня №2» у ОСОБА_6 були виявлені: забій, травматична дисторсія верхнього грудного та шийного відділів хребта, забій лівого ліктьового і колінного суглобів, знаходився на стаціонарному лікуванні з 15 квітня 2014 року по 3 травня 2014 року.

Відповідно до виписки (т.№2, а.с. 30), з 5 травня 2014 року по 26 травня 2014 року сушко проходив стаціонарне лікування в КЗ «Криворізька міська лікарня №2» у ОСОБА_6 мався консолідований перелом лівої ключиці, консолідований перелом 5-7 ребер зліва.

Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.53-55), у потерпілого ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці, які за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, давність їх виникнення може відповідати 13 квітня 2014 року.
Відповідно до посвідчення (т.№2, а.с.59) ОСОБА_11 має право керувати транспортними засобами.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с. 68-87), потерпілий вказав, що 13 квітня 2014 року на пр.200-річчя Кривого Рогу в м. Кривому Розі потерпілий почав сідати в автомобіль «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поставивши ліву ногу в салон, тримаючись лівою рукою за верх сидіння, а він, обвинувачений, почав рух на цьому автомобілі. Також стосовно події дали показання під час слідчого експерименту свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Як вбачається з виписок, чеків (т.№,2 а.с.128-141), потерпілий проходив лікування, ніс витрати на придбання ліків.

Згідно полісу (т.№2, а.с.240), цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована ОСОБА_12 строком з 27 серпня 2014 року по 26 серпня 2015 року.

Відповідно до посвідчення (т.№2, а.с.241) власником автомобіля «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_13 .

Згідно до довіреності (т.№2, а.с.242) ОСОБА_13 31 серпня 2013 року строком по 31 серпня 2018 року довірив ОСОБА_12 , ОСОБА_14 керувати автомобілем «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як встановлено ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Стаття 225 КПК України передбачає виняткові випадки допиту в судовому засіданні свідка та потерпілого під час досудового розслідування.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту, під час експерименту потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (т.№3, а.с.21-23) надавали показання про те, що 13 квітня 2014 року на пр.200-річчя Кривого Рогу в м. Кривому Розі потерпілий отримав травми від автомобілю «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому цей протокол слідчого експерименту в частині показань стосовно дій обвинуваченого, при наданні оцінці доказам по справі, відкидає.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, показання потерпілого, показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновок експерта, протокол огляду, документи, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме щодо обставин, при яких був травмований потерпілим та обставин, за яких обвинувачений став керувати автомобілем. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілого, вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що коли потерпілий, намагався сісти в автомобіль та заніс ногу в салон автомобіля, автомобіль почав рух вперед і автомобіль протягнув потерпілого, близько 30 метрів, від чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, що потерпілий на капот автомобіля не стрибав. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_11 , вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що під час керування автомобілем, обвинувачений наїхав на потерпілого і той впав на капот, а далі коли потерпілий намагався сісти в автомобіль, обвинувачений почав рух вперед і автомобіль протягнув потерпілого, близько 30 метрів. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_12 , вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що дозволив обвинуваченому керувати автомобілем, а також, що під час керування автомобілем, коли потерпілий намагався сісти в автомобіль, обвинувачений почав рух вперед і потерпілий побіг за автомобілем, а потім впав. Ці показання також стосуються правомірності користування свідком автомобілем та тієї обставини, чи застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.6-14), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, місця, де сталася дорожньо-транспортна пригода. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні повідомлення, виписки (т.№2, а.с.22, 28, 30, 31), вважає що ці докази прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, наявності у потерпілого тілесних пошкоджень. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.53-55), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, наявності у потерпілого тілесних пошкоджень, їх тяжкості, механізму та часу завдання. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджене у судовому засіданні посвідчення (т.№2, а.с.59), вважає що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є не належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протокол слідчого експерименту (т.№2, а.с.68-87), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, обізнаності потерпілого та свідків про місце події. Тому даний доказ в частині обізнаності потерпілих та свідків про місце ДТП є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні виписки, чеки (т.№2, а.с.128-141), вважає що ці докази прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме витрат потерпілого на лікування. Тому ці докази є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні поліс, посвідчення, довіреність (т.№2, а.с.240, 241, 242), вважає що ці докази прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, хто є власником автомобіля, підстав, з яких ОСОБА_12 користувався автомобілем, тієї обставини, чи була застрахована на час події цивільно-правова відповідальність власника автомобіля. Тому ці докази є належним.

При наданні оцінки доказам, визнаним судом допустимими та належними, з точки зору їх достовірності, суд, керуючись вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає достовірними показання свідка ОСОБА_11 стосовно того, що обвинувачений почав рух в той момент, коли потерпілий намагався сісти в автомобіль, так як у судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би зазначений свідок надавав неправдиві показання.

Також суд вважає достовірними показання свідка ОСОБА_12 стосовно того, що обвинувачений почав рух в той момент, коли потерпілий намагався сісти в автомобіль, так як його показання в цій частині узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 .

Показання свідка ОСОБА_12 стосовно того, що він не надавав дозвіл обвинуваченому здійснювати рух на автомобілі, суд вважає недостовірними, так ці показання суперечать показанням даного свідка про те, що він надав ключі від автомобіля обвинуваченому, тобто фактично дозволив користуватися цим автомобілем. Показання даного свідка, що обвинувачений пішов до автомобіля щоб забрати «барсетку», а не з метою поговорити з потерпілим, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 , потерпілого та обвинуваченого, з яких вбачається, що обвинувачений запропонував потерпілому пройти до автомобіля. Тому показання свідка ОСОБА_12 в цій частині суд не бере до уваги.

Суд вважає достовірними показання потерпілого стосовно того, що обвинувачений почав рух в той момент, коли потерпілий намагався сісти в автомобіль, так як ці його показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 .

Показання обвинуваченого в тій частині, що потерпілий стрибав на капот автомобіля, що потерпілий намагався сісти в автомобіль, який вже рухався, суд знаходить недостовірними, так як ці показання спростовуються визнаними судом достовірними показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Суд вважає, що такі показання надані обвинуваченим з метою полегшити відповідальність за вчинене. Тому показання обвинуваченого в цій частині, суд відкидає.

Протокол огляду, документи, висновок судово-медичної експертизи, суд вважає достовірними доказами.
На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, приходить до внутрішнього переконання про те, що показання потерпілого, показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновок експертизи, протокол огляду, документи, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, а саме, що водій ОСОБА_8 під час керування автомобілем порушив вимоги п.10.1.Правил дорожнього руху, внаслідок якого потерпілому завдані тілесні ушкодження, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, керуючись вимогами ст. 65 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим та іншими особами є обмеження волі.

Суд з урахуванням тієї обставини, що 28 січня 2014 року за вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_8 позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 6 років, вважає, що не мається підстав застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_6 пред`явив до обвинуваченого позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на свою користь: матеріальну шкоду у сумі 12154 грн. 77 коп., моральну шкоду в сумі - 50000 грн. 00 коп.

На обґрунтування позову наводить наступне. 13 квітня 2014 року приблизно о 14 годині 30 хвилин в світлий час доби, з Саксаганському районі м. Кривого Рогу на сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги пр.200-річчя Кривого Рогу з боку вул. Тухачевського в напрямку пр. 30-річчя Перемоги в районі магазину «КОМФІ» біля правого тротуару проїзної частини стояв припаркований автомобіль «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_1 за кермом якого знаходився ОСОБА_8 . В цей час до салону автомобіля через передні двері почав виконувати посадку пасажир ОСОБА_6 , який лівою рукою взявся за підголівник правого бокового сидіння зазначеного автомобіля, а правою рукою взявся за відкриті праві передні двері автомобіля та почав заносити ліву ногу до салону автомобіля. Водій ОСОБА_8 , діючи із злочинною недбалістю та не переконавшись в небезпеці виконання маневру, розпочав рух автомобіля уперед, чим порушив вимоги п.10.1 «Правил дорожнього руху». ОСОБА_6 не закінчивши посадку до салону автомобіля, зачепившись за елементи салону почав бігти поряд із автомобілем і в подальшому втратив рівновагу та впав на проїзну частину.

У відповідності до ст.1166 ЦПК України майнова шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду при наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати викликані необхідністю посиленого харчування, курортно-санаторного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Його, позивача, витрати на лікування складають -3628,47 грн. Відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час витрати працездатності нестримані доходи. Відповідно до ч.1 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втрати працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Станом на день спричинення шкоди, мінімальна заробітна плата складала 1218 грн., а її п`ятикратний розмір становив - 6090 грн. З моменту завдання шкоди до моменту виписки 42 дні. Вважає, що як особа, що втратила працездатність внаслідок винних дій відповідача має право на отримання за їх рахунок щомісячної допомоги у розмірі 8526 грн. Всього майнова шкода складає - 12154, 47 грн. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Вважає, що йому, позивачу, заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних та душевних стражданнях, переживаннях після ДТП. Моральні страждання тривають довгий період. Ніяк не може забути ту страшну пригоду яка сталася, постійно відчуває болі в місцях травм, це викликає певний дискомфорт і не має можливості повноцінно працювати. Також розуміє, що в подальшому травми можуть створити проблеми зі здоров`ям, часто відчуває головний біль та інші неприємні відчуття. За наслідками ДТП змінився звичайний стан життя, так як провів на лікарняному 42 дні, за цей час не міг працювати та допомагати сім`ї, а навпаки потребував допомоги. Під час лікування закінчились грошові кошти, допомогли родичі, які затратили час на пошук грошей. Вимушений був незважаючи на свій стан шукати кошти та позичати у своїх знайомих, до теперішнього часу не повернув борги. Тепер під час підходу до автомобіля, виникає відчуття страху по сьогоднішній день.

В судовому засіданні потерпілий, він же позивач, та його представник, підтримали позов повністю.

Обвинувачений у судовому засіданні позов визнав частково. При цьому в своїх письмових запереченнях навів наступне. Беззаперечним вважає те, що за його участю і потерпілого сталося ДТП, внаслідок якого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Так, позивач просить суд стягнути витрати на лікування в розмірі 3628, 47 грн., які складаються з витрат на придбання ліків. В обґрунтування цих витрат позивач надає копії квитанцій на придбання медичних ліків, виписки з медичної карти стаціонарного хворого від 03.05.2014р. та від 26.05.2014р. Вважає, що з копій чеків та квитанцій неможливо встановити з чого складається сума у розмірі 3628, 47 грн. оскільки копії квитанцій в додатках фізично перекривають друг друга та їх реквізити і зміст неможливо встановити, деякі квитанції, надаються в додатках декілька разів та по різному виглядають. В виписках з медичної картки стаціонарного хворого вказується перелік ліків, медичних процедур, які призначені хворому для лікування. Однак найменування переважної більшості ліків, зазначених в квитанціях, не відповідають тим, що призначені для лікування. Оскільки позивач з ним, обвинуваченим, ні в яких трудових відносинах ніколи не знаходився, вважає, що посилання, в обґрунтування своїх вимог, на ст. 1197 ЦК України, є безпідставні. Звертає увагу на те, що оскільки не запрошував потерпілого сідати у автомобіль, то у виникненні тілесних ушкодженнях є і вина потерпілого.

Вислухавши учасників судового засідання стосовно позову, суд вважає, що позов належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична особа яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків.
Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі - володіє транспортним засобом.

Судом встановлено, що внаслідок дії автомобіля, яким керував обвинувачений, потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, з приводу яких з 5 травня 2014 року до 26 травня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні. На придбання ліків та медичних послуг, позивач витратив 3628 грн. 47 коп. Автомобілем «Мазда» НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 станом 13 квітня 2014 року мав право керувати ОСОБА_12 , який дозволив керуванням цим автомобілем обвинуваченому. Оскільки відповідальність власника вказаного автомобіля на час події була не застрахована, то вказана сума, підлягає стягненню з обвинуваченого.

Відповідно до ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.
У судовому засіданні встановлено, що потерпілий на час отримання тілесних ушкоджень не працював. У судовому засіданні не встановлено, що потерпілий втратив будь-який процент працездатності, не надано доказів про його заробіток до звільнення або доказів звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. Розрахунок втраченого заробітку виходячи з мінімального розміру заробітної плати є необґрунтованим. Тому позовні вимоги про стягнення втраченого середнього заробітку, суд вважає необґрунтованими.
Суд переконаний, що позивачеві завдана моральна шкода внаслідок фізичних страждань, заподіяних незаконними діями водія автомобіля ОСОБА_8 , які тривали значний час. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд приймає до уваги грубий характер порушення обвинуваченим вимог правил дорожнього руху, глибину фізичних страждань потерпілого, якому завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, ступень вини обвинуваченого, поведінку обвинуваченого, який не вжив заходів для надання допомоги потерпілому, а тому вважає, що розмір моральної шкоди дорівнює 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, що її завдала. Тому обвинувачений повинен відшкодувати потерпілому моральну шкоду у сумі 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України, з набранням вироком законної сили речовий доказ автомобіль «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить передати особі, яка має право ним користуватися ОСОБА_12 .

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

ОСОБА_15 призначити покарання за ст. 286 ч.1 КК України у вигляді ОДНОГО (1) року обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України остаточне покарання ОСОБА_15 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року, - у вигляді ТРЬОХ (3) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Строк покарання обчислювати з 12 листопада 2014 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди - 3628 грн. 47 коп., у відшкодування моральної шкоди -5000 грн. 00 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ : автомобіль «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 - передати ОСОБА_12 .

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1