Справа № 128/71/16-к
ВИРОК
Іменем України
18 лютого 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лобановка Приморського краю Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, інвалідності не маючого , раніше судимого:
1) 09.04.2004 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, ст. 297, 70 КК України до 3-х років позбавлення волі;
2) 28.12.2006 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі;
3) 01.09.2010 року Староміським районним судом м. Вінниці Вінницької області за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 18.12.2014 року звільнений, на даний час перебуває у Вінницькій УВП №1,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України,-
20 листопада 2015 року, приблизно о 10 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , маючи злочинний намір на порушення недоторканості житла громадян, діючи умисно, незаконно , спочатку проник на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_6 на праві приватної власності , а потім, шляхом зняття шибки з вікна будинку за вищевказаною адресою, таємно проник до вищевказаного будинку, і в одній із кімнат , ліг відпочити близько на 30 хвилин.
Крім того, ОСОБА_5 будучи особою, яка раніше судима за умисний корисливий злочин, судимість за який у встановленому законом порядку не погашена та не знята, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, при таких обставинах.
Так, 20 листопада 2015 року о 11 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно , повторно, з корисливого мотиву, направленого на таємне викрадення чужого майна, спакував у рюкзак, який знайшов у кімнаті вказаного будинку за вищевказаною адресою : -DVD програвач марки «LG», вартістю 300 гривень;- електричний фен марки «Вітал» , вартістю 70 гривень; -електричну перукарську машинку марки «Таурус», вартістю 250 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_6 . Однак, у цей час до будинку за вищевказаною адресою зайшов власник будинку- потерпілий ОСОБА_6 та його співмешканка- свідок ОСОБА_7 . Побачивши потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , які стали перешкоджати обвинуваченому у вчиненні ним вище зазначених злочинних дій , у обвинуваченого ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення вище переліченого чужого майна потерпілого , у зв`язку з чим , обвинувачений діючи умисно , повторно, з корисливого мотиву, наніс рукою два удари в область голови потерпілого ОСОБА_6 , від яких останній впав, чим спричинив потерпілому фізичного болю , таким чином, застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для його життя, після чого , відкрито заволодівши чужим майном : -DVD програвачем марки «LG», вартістю 300 гривень, електричним феном марки «Вітал» , вартістю 70 гривень, електричною перукарською машинкою маркою «Таурус», вартістю 250 гривень, з місця вчинення злочини втік, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 620 грн. 00 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину, у скоєнні злочинів за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю. Суду показав, що дійсно 20 листопада 2015 року, приблизно о 10 год. 30 хв., він незаконно проник на територію двору буд. АДРЕСА_2 де мешкав його знайомий , а потім шляхом зняття шибки з вікно проник і у будинок ОСОБА_6 , в будинку нікого не було , він вирішив випити кави та відпочити. Потім він побачив DVD програвач , електричний фен і електричну перукарську машинку, які вирішив вкрасти та які поклав у рюкзак, який знайшов в будинку потерпілого. Після чого заснув. Приблизно через пів години до будинку прийшов потерпілий та його співмешканка ОСОБА_8 . Потерпілий став питати що він робить в домі, а потім побачивши рюкзак з речами , став по мобільному телефону дзвонити дільничному інспектору. Він ( обвинувачений) налякавшись , що буде застигнути на місці вчинення злочину, вдарив потерпілого по голові в області вуха, щоб перешкодити йому розмові з дільничним, від чого потерпілий впав, а він схвативши рюкзак з речами вибіг з будинку. Викрадені ним речі повернуті потерпілому, щиро кається .
Потерпілий ОСОБА_6 суду подав письмову заяву, в якій просить розгляд даного кримінального провадження провести у його відсутність, щодо призначення міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом достовірно з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв незаконне проникнення до житла та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 162 КК України.
Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.186 КК України.
При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує особу винного, який має постійне місце проживання, офіційно не працював, але займався соціально корисною працею, має сім*ю, за місцем проживання характеризується посередньо, у нарколога на обліку не перебуває, перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ « Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка», на обліку у даному закладів не перебуває. Також, суд враховує і міркування потерпілого ОСОБА_6 , якій не наполягав на суворому покаранні, а також вимоги ст.69-1 КК України.
В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєні злочинів; обставиною, що обтяжує його покарання, суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі і не можливістю обрання відносно нього іншого виду покарання . І саме таке покарання, суд вважає буде сприяти виправленню обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Судом встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_5 затримано по даному кримінальному проваджені 20.11.2015 року органом досудового розслідування , та ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 22.11.2015 року застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. На час розгляду даного кримінального провадження в суді , обвинуваченому обраний запобіжний захід продовжувався судом відповідною ухвалою , тому у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України, вказаний строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню ОСОБА_5 в строк призначеного покарання за даним вироком суду.
Згідно ч. 2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають до стягнення процесуальні витрати по проведенню дактилоскопічної експертизи на суму 245 грн. 52 коп., так як дані витрати визнанні обвинуваченим та підтверджені документально .
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Долі речових доказів, вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України, повернувши їх за приналежністю потепілому.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.162 КК України у виді одного року обмеження волі;
за ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання ОСОБА_5 призначити у виді чотирьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання з 20 листопада 2015 року.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по проведенню дактилоскопічної експертизи на суму 245 грн. 52 коп.
Речові докази у справі- сумка виготовлена з брезенту зеленого кольору, в якій знаходяться: DVD програвач марки «LG», електричний фен марки «Вітал» та електрична перукарська машинка марки «Таурус», повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим протягом 30 днів з дня отриманням ним копії даного вироку.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, захисту та обвинуваченому.

Суддя: