АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/5247/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11КП/790/1665/15 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2 Категорія: УМОВНО-ДОСТР.ЗВІЛЬНЕННЯ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 635/5247/15-к за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_7
за апеляційною скаргою прокурора Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кегичівського району Харківської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 19 лютого 2008 року за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 186, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, засудженого 03 листопада 2009 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 4 місяців позбавлення волі

звільнено від відбування покарання умовно достроково на 1 рік 2 місяці 24 дні.

З цією ухвалою не погодився прокурор, який приймав участь у розгляді справи, подав апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу, а матеріали повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора та засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як убачається з оскаржуваної ухвали заявник звернувся до суду з клопотанням та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на не відбутий строк посилаючись на те, що він засуджений за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2009 року до 07 років 4 місяців позбавлення волі. З 25 квітня 2010 року до 06 грудня 2014 року він відбував покарання в Диканівській виправній колонії № 12; за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, був працевлаштований, дотримувався правил внутрішнього розпорядку, 3 рази заохочувався адміністрацією установи, на підставі цього до нього застосовано ст. 82 КК України та замінено невідбуту частину покарання більш м`яким. З 18 грудня 2014 року ОСОБА_7 відбував покарання в Балакліївському виправному центрі № 106. За час відбування покарання за сумлінну поведінку та ставлення до праці мав одне заохочення. 15 травня 2015 року був переведений до Хролівського виправного центру №140. За час відбування покарання вимоги режиму утримання не порушував, стягнень не мав, за сумлінну поведінку та ставлення до праці мав одне заохочення.

Суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин та застосував закон, яий підлягав застосуванню. Рішення ухвалене законну й обґрунтоване.

Посилання прокурора на те, що з моменту заміни невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким не пройшов рік, що, на його думку, відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, не ґрунтується на законі.

Дійсно, ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2014 року засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді 1 року 11 місяців 10 днів позбавлення волі було замінено на обмеження волі на той же строк.

Але норма, на яку посилався прокурор, передбачає обмеження щодо застосування умовно-дострокового звільнення у тих випадках, коли таке вже мало місце, і після такого звільнення засудженого за неналежну поведінку, несумлінне ставлення до праці тощо було направлено відповідно до місця позбавлення або обмеження волі.

В даному випадку перешкод для застосування умовно-дострокового звільнення за сенсом ч. 8 ст. 154 КВК України немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року, особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Таким чином, стаття 81 КК України не містить обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою і ставленням до праці доводить своє виправлення.

Враховуючи, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, суд обґрунтовано вважав за можливе звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ ___________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОЧЕРЕТНИЙ