печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2015 року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
особи, яка бажає бути поручителем ОСОБА_10 ,
під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 171 КК України та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, розглянувши клопотання про зміну запобіжного заходу та про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває вказана кримінальна справа. Відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16.08.2015 включно.

На стадії судового розгляду на адресу суду надійшло клопотання особи, яка бажає бути поручителем ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на запобіжний захід у виді особистої поруки.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, особа, яка бажає бути поручителем ОСОБА_10 зазначила, що їй як поручителю в повній мірі зрозумілі наслідки застосування такого запобіжного заходу як особиста порука. Та незважаючи на те, що її місячний дохід становить 1000 грн., вона зможе назбирати грошові кошти в сумі 50 мінімальних заробітних плат, у разі якщо ОСОБА_8 не виконуватиме, покладені на нього процесуальні обов`язки. Зазначила, що в неї є родина., яка їй в цьому допоможе.
В судовому засіданні прокурор заперечила проти заявленого клопотання, вважаючи поданим його у спосіб, що не визначений КПК України. Крім цього зазначила про необхідність продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_8 посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від суду, оскільки останній не має визначеного місця проживання в м. Києві, а також можливість впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_7 заперечив проти заявленого клопотання. Зазначив, що особа, яка бажає бути поручителем ОСОБА_10 не є особою, яка заслуговує на довіру. Окрім цього просив продовжити раніше застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, вказуючи, що останній має реальну можливість впливу на свідків в кримінальному провадженні.
Захисник та обвинувачені просили змінити, застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, вважаючи відсутніми підстави для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому послались на наявність міцних соціальних зв`язків в ОСОБА_8 та відсутність доказів на незаконний вплив обвинуваченого на будь кого в даному кримінальному провадженні.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали судового провадження приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
У разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення в розмірі: у провадженні щодо злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років, - від двадцяти до п`ятдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, покарання за деякі з яких передбачають позбавлення волі на строк понад 10 років.
Відтак, у разі невиконання поручителем взятих на себе обов`язків, на ОСОБА_10 може бути накладене грошове стягнення в розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що складає 60900 грн.
Як ствердила остання в судовому засіданні, її дохід складає 1000 грн. на місяць. Вказані обставини унеможливлюють виконання ОСОБА_10 обов`язків поручителя в даному кримінальному провадженні, а відтак суд не знаходить підстав для задоволення її клопотання.
Крім цього, переглядаючи доцільність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_8 є обвинуваченими в кримінальному провадженню за вчинення спільних злочинів з невстановленими особами, вчинених з застосуванням насильства, а також за вчинення злочинів проти власності з ознакою повторності.

При цьому, останній є неодноразово засудженими, що дає суду підстави вважати про можливість вчинення ним інших злочинів за відсутності ізоляції від суспільства.

Відтак суд приходить до висновку про доведеність наявних ризиків, які вказують на неможливість зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, незважаючи на наявність міцних соціальних зв`язків у останнього.
Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для зміни раніше застосованих запобіжних заходів. Крім цього, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, та те, що строки тримання під вартою обвинуваченого закінчуються 16.08.2015, суд приходить до висновку про необхідність їх продовження строком до 06.10.2015 включно.

Приймаючи таке рішення, суд враховує тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , соціальні зв`язки останнього, вік та стан його здоров`я, який не виключає його тримання під вартою те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак не приймає доводи сторони захисту щодо застосування до обвинувачених інших більш м`яких запобіжних заходів.
Також суд, приймаючи означене рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності , що викладено у рішення ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

Враховуючи дану норму кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим діяння та наслідки їх вчинення, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави обвинуваченому.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 352 КПК України, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 з тримання під вартою та особисту поруку відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 06.10.2015 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали на 07.08.2015 о 12 год. 30 хв.

Головуючий:
Судді: