Справа № 11-923/11 р.
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Слободян К.Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Слободяна К.Б.

Суддів: Зайцева В.А., Нагорняка Є.П.

З участю прокурора Миколайчука Д.Г.

Адвоката ОСОБА_2

Обвинуваченого ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4

розглянувши 21вересня 2011 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь при розгляді справи судом 1-ї інстанції, потерпілого ОСОБА_4 на постанову Теплицького районного суду від 12 липня 2011 року, якою кримінальну справу відносно

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4,

розлученого, раніше не судимого,-

за ст.ст. 296 ч. 1, 122 ч. 1 КК України направлено на додаткове розслідування,-

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 12 вересня 2008 року близько 1 години ночі, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою вчинення хуліганства відносно ОСОБА_4, прийшов на територію Теплицького професійного аграрного ліцею, що розташований в смт. Теплик, по вул. Воронцова, 1. Підійшовши до приміщення колишньої лазні, ОСОБА_3 викликав на вулицю ОСОБА_4, який працює сторожем і у нічний час охороняє територію ліцею. Приводячи свої злочинні наміри в дію, ОСОБА_3 із хуліганських спонукань, використовуючи незначний привід, який виразився у звинуваченні ОСОБА_4 в неналежній охороні гусей, почав нахабно розмовляти з ним, спровокувавши сварку, в ході якої, не зважаючи на те, що він знаходиться в громадському місці, голосно висловлювався на його адресу нецензурними словами, виражаючи при цьому явну неповагу до громадського порядку та ігноруючи існуючими у суспільстві елементарними нормами поведінки, моралі та добропристойності. Під час даної сварки ОСОБА_3, проявляючи свою пяну хвацькість та особливу буйність, з особливою зухвалістю, що виразилася у насильстві із завданням тілесних ушкоджень, безпричинно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком в ділянку грудної клітини, від якого він присів на коліна і отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому грудини. В той час по території ліцею проходив ОСОБА_5, який зробив зауваження ОСОБА_3 з приводу його протиправної поведінки, щоб він припинив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4

Крім цього, ОСОБА_3, знаходячись 12.09.2008 року близько 1 години ночі на території Теплицького професійного аграрного ліцею, що розташований в смт. Теплик по вул. Воронцова, 1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, під час вчинення ним вищевказаних хуліганських дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4, умисно наніс йому один удар кулаком в ділянку грудної клітини. В результаті злочинних дій ОСОБА_3, ОСОБА_4 були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому грудини. Згідно висновку судово-медичної експертизи за №447 від 11.12.2009 року тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому грудини, належать до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Розглядаючи справу по суті, за клопотанням адвоката підсудного ОСОБА_3ОСОБА_2, суд, керуючись ст. 281 КПК України, з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні, спрямував справу на додаткове розслідування, мотивуючи своє рішення тим, що необхідно встановити третю особу, на яку вказує потерпілий у своєму поясненні при допиті в якості потерпілого та під час очної ставки з ОСОБА_3; особу, земляка ОСОБА_3, якого останній просив дочергувати на охороні гусей, після того, як він не знайшов ОСОБА_4; особу на ім`я ОСОБА_6, яка працювала на той час бібліотекарем в ліцеї смт. Теплик; особу знайомого, директора ліцею, ОСОБА_7, який проживає в м. Запоріжжя, оскільки вказане клопотання на досудовому слідстві було задоволено, однак слідчі дії не проводились.

Крім того, як зазначено у постанові, необхідно допитати громадянку ОСОБА_8 і невстановлену жінку на ім`я ОСОБА_6, а також усунути протиріччя, наявні в процесуальних документах, а саме: в постанові про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого (а.с.152), в постанові про відмову в задоволенні клопотання адвоката (а.с.170), орган досудового слідства посилається на висновок експертизи від 11.12.2010 року; заяву потерпілого ОСОБА_4 від 14.03.2011 року, отримано слідчим без його підпису (ас.163); в обвинувальному висновку (а.с.203), коли ОСОБА_3 був допитаний як підозрюваний, вказується, що він приїхав в ліцей 11.09.2009 року, а не в 2008 році.

Крім зазначеного, суд також вказав на те, що позовна заява ОСОБА_4, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, за змістом не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань визначений розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, що в подальшому не забезпечить захисту прав потерпілого.

В апеляції прокурор Панченко В.О., який брав участь у розгляді справи в суді 1-ї інстанції, зазначає, що необхідність встановлення і допиту свідків, на які посилається суд у постанові, як на одну з підстав для повернення справи на додаткове розслідування, є надуманою, оскільки для встановлення і допиту одних свідків немає необхідності, оскільки предмет доказування встановлений наявними у справі доказами і для правильного вирішення справи показання цих свідків істотного значення не матимуть, що стосується інших свідків, то вони встановлені в процесі розгляду справи і ніщо заважало суду допитати їх відповідно до вимог ст. 66 КПК України. Що стосується протиріч, наявних в процесуальних документах, то вони є просто механічними описками, які на прийняття законного рішення по справі ніяким чином не впливають, а посилання суду на невідповідність позовної заяви потерпілої встановленим вимогам не є підставою для направлення справи на додаткове розслідування, оскільки відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 324 КПК України, суд, постановляючи вирок, вирішує питання про те, чи підлягає задоволенню предявлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі.

За таких обставин, прокурор вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.20005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, відповідно до якого якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Крім того, при посиланні в оскаржуваній постанові на неправильність досудового слідства не зазначено в яких випадках вона мала місце та в чому полягає, що, на думку прокурора, свідчить про те, що постанова суду про направлення справи на додаткове розслідування є немотивованою і суперечить вимогам ст. 281 КПК України та п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.20005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування.

У звязку з наведеними обставинами, прокурор просить постанову суду скасувати, матеріали справи направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі суду.

В апеляції потерпілий ОСОБА_4 зазначає про безпідставність направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки досудове слідство по справі проведено у відповідності з вимогами кримінально-процесуального законодавства, допитані всі особи, яким відомі обставини вчинення злочинів ОСОБА_3, а також всебічно, повно та обєктивно зясовані всі обставини справи та допитані всі свідки, у звязку з чим він просить скасувати постанову суду, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора Миколайчука Д.Г. та потерпілого ОСОБА_4, які підтримали апеляції та просили скасувати постанову суду, думку адвоката ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_3, які заперечили проти задоволення апеляції, вважаючи постанову суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора та потерпілого підлягають задоволенню.

Як вбачається з постанови суду, однією з підстав для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, є необхідність встановлення 4-х осіб, про що було задоволено клопотання адвоката під час досудового слідства, однак, як зазначено у постанові суду, слідчі дії не проводились. Разом з тим, судом не було взято до уваги, що не зважаючи на всі вжиті органами досудового слідства заходи, двох з цих осіб (особа, на яку вказує потерпілий та земляк підсудного на ім`я ОСОБА_2) встановити не вдалось, а враховуючи, що події відбувались у 2008 році, то зробити це і не представляється можливим; дві інші особи (ОСОБА_6 та ОСОБА_7Ф.) фактично встановлені, проте вони не були очевидцями події, їх свідчення про інтимні стосунки з ОСОБА_3 у ту ніч та наявність гусей на території ліцею, про що заявляв захисник у судовому засіданні, не мають принципового значення для предмету доказування при наявності свідчень допитаних у справі потерпілого та свідків, а в разі, якщо суд прийде до переконання про необхідність їх допиту, то може це зробити в порядку ст. 315-1 КПК України.

Також судом зазначено про необхідність допиту ОСОБА_8, яка може бути викликана та допитана судом в якості свідка відповідно до ст. 66 КПК України.

Не заслуговують на увагу і посилання суду на протиріччя в процесуальних документах, допущені під час досудового слідства, оскільки вони є механічними описками, які не можуть впливати на прийняття по справі судом законного та обґрунтованого рішення.

Також, не є підставою для направлення справи на додаткове розслідування невідповідність позовної заяви потерпілої встановленим вимогам, оскільки питання вирішення цивільного позову вирішується судом при постановленні вироку.

Крім того, направляючи кримінальну справу на додаткове розслідування, суд зіслався і на неправильність досудового слідства, однак не зазначив, в яких випадках вона мала місце і в чому вона полягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування є надуманими, у справі зібрано достатньо доказів, належним чином проаналізувавши які, можна зробити висновок про винуватість або невинуватість ОСОБА_3, тому постанова суду підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню на новий судовий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції, та потерпілого ОСОБА_4 задоволити.

Постанову Теплицького районного суду від 12 липня 2011 року про направлення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст.ст. 296 ч. 1, 122 ч. 1 КК України для проведення додаткового розслідування скасувати, матеріали справи направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Судді:

Згідно з оригіналом: