Справа № 214/4079/15-к
1-кп/214/84/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого одну малолітню дитину, раніше судимого:

- 08.06.2006 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

- 08.02.2007 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднано покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.06.2006 року у виді 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі, звільненого 26.11.2009 року умовно-достроково за постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2009 року на невідбутий строк в 1 рік 4 місяці та 22 дні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2015 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, не маючи права керувати транспортним засобом, керуючи технічно справним автомобілем марки «LEXUS GS300», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , рухався по пр. Гагаріна у м. Кривому Розі з боку майдану Горького в напрямку майдану Маяковського, де в районі будинку №51-А ОСОБА_4 , не діючи таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та до її змін, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною вказаного автомобіля з передньою лівою частиною автомобіля марки «ВАЗ-2103», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку руху.

Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.1. (а), 2.3. (б), 2.9. (а), 10.1. та вимоги розділу 34 стосовно ліній 1.3. горизонтальної дорожньої розмітки Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) «посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9. Водієві забороняється:
а) «Керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

Розділ 34. Дорожня розмітка:

п. 1.3. «Поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху».

Порушення п. 10.1. та вимог розділу 34 стосовно ліній 1.3. горизонтальної дорожньої розмітки ПДР України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вищезазначених пунктів ПДР України перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої:

- водію автомобіля «ВАЗ-2103», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, тулуба, кінцівок, садна голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, внутрішніх шкіряних крововиливів тулуба, крововиливу під оболонки мозку, гемотораксу по 500 мл крові у плевральних порожнинах, гемоперітонеуму 1500 мл крові у черевній порожнині, переломів ребер праворуч та ліворуч, перелому 8-го грудного хребця з ушкодженням спинного мозку, розривів брижі тонкої та товстої кишки, розриву капсули печінки, крововиливів у корені легень, анатомічна локалізація та морфологічний характер яких свідчить про те, що ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, які діяли за типом ударів, струсу, деформації, вигину, що можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при травмуванні потерпілого, який знаходився у салоні автомобіля.

Смерть ОСОБА_11 настала від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, що супроводжувалися переломами кісток скелета, ушкодженнями м`яких тканин та органів трупа. Перебіг травми ускладнився розвитком шоку, що і з`явилося безпосередньою причиною його смерті;

- пасажиру автомобіля марки «ВАЗ-2103», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді численних саден обличчя та лівої кисті, закритого перелому тіла лівої клубової кістки, закритого перелом лівої вертлюгової западини, закритого перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби та які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, або при ударі об такі ж предмети, що могло бути в обстановці дорожньо-транспортної пригоди всередині салону автомобіля;

- пасажиру автомобіля марки «ВАЗ-2103», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи в області суглобового відростку праворуч і 1,2 зубів ліворуч, перелому величної кістки праворуч без зміщення уламків, які виникли від дії тупих твердих предметів, які могли мати як обмежену, так і необмежену травмуючи поверхні або при ударі об такі предмети, що могло бути в умовах дорожньо-транспортної пригоди всередині салону автомобіля та які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннята підтвердив всі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, показав, що 23 квітня 2015 року, він, знаходячись у тверезому стані, взяв автомобіль марки «LEXUS GS300», р/н НОМЕР_1 , який належить його дружині ОСОБА_9 та поїхав на ньому спочатку по своїм справам, а потім до кафе «Сучасник», розташованому на пр. Гагаріна у м. Кривому Розі, по дорозі підібрав своїх друзів, вони під`їхали до кафе десь біля 21-ї години, в кафе він випив приблизно 150 гр. віскі з колою, потім разом із трьома друзями Ліханськими та ОСОБА_13 вийшли з кафе, сіли до нього в автомобіль, він, керуючи автомобілем, почав рухатись в сторону майдану Маяковського по пр. Гагаріна, почав перестроюватись в крайню ліву смугу, при цьому не помітив, як перетнув розділову смугу та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль марки «ВАЗ-2103» з потерпілими та лівою передньою частиною свого автомобіля допустив зіткнення із лівою передньою частиною зазначеного автомобіля, при цьомуу вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих, просив суд не карати його суворо, не позбавляти його волі та взяти до уваги, що місця ДТП одразу після її вчинення він не залишав та намагався надати допомогу потерпілим, зокрема, допомагав витягти з автомобіля «ВАЗ-2103» водія, показав, що повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій ОСОБА_6 та частково ОСОБА_12 , що має намір продовжувати відшкодовувати шкоду потерпілим, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина та престаріла бабка, що він дуже жалкує з приводу вчиненого та зробив для себе належні висновки.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджені письмові документи, які позитивно характеризують його особу, підтверджують наявність у нього судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений страждає рядом хронічних захворювань, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, а також відповідні документи, які підтверджують наявність у обвинуваченого малолітньої дитини (т. 1, а. с. 194-196, 204, 205, т. 2, а. с. 71-91, т. 4, а. с. 37, 38, 53, 54, ).

Суд, ураховуючи думки учасників судового розгляду, визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ураховуючи думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілих та їхнього представника, суд у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та потерпілих стосовно пред`явлених цивільних позовів, а також письмових документів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, раніше судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, страждає рядом хронічних захворювань, має на утриманні одну неповнолітню дитину, відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_6 у повному обсязі, потерпілому ОСОБА_12 завдану матеріальну шкоду у повному обсязі, ставлення самих потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_12 до обвинуваченого, які просили вибрати йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, визнаються вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд, ураховуючи викладені вище обставини у своїй сукупності, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, а також без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, як це підтверджується матеріалами кримінального провадження, обвинувачений не набув такого права у встановленому законом порядку.

Разом з тим, потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого та Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту МТСБУ) пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, який було уточнено і який ОСОБА_6 та її представник у судовому засіданні просили залишити без розгляду.

Також потерпілим ОСОБА_12 до обвинуваченого та до МТСБУ пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, який було уточнено та який представник потерпілого ОСОБА_12 у судовому засіданні просив залишити без розгляду в частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого, однак уточнені вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 100000 грн. та про стягнення з МТСБУ 43848 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Також потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підтриманий ним у повному обсязі, в якому ОСОБА_7 просить стягнути з обвинуваченого на свою користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з його лікуванням, 3652 грн. та 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Обвинувачений визнав ці вимоги частково: моральну шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_12 в розмірі 40000-50000 грн., матеріальну шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_7 в розмірі 1769 грн., оскільки саме така сума підтверджена відповідними чеками та квитанціями, моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Отже, розглядаючи уточнені позовні вимоги ОСОБА_12 про стягнення з МТСБУ на його користь 43848 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, суд зазначає наступне.

На підставі п. 41. 1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, зазначених законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 26.2. цього ж Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим унаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить у разі встановлення І групи інвалідності 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Матеріалами справи встановлено, що обвинувачений, який керував автомобілем марки «LEXUS GS300», р/н НОМЕР_1 , не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а потерпілий ОСОБА_12 у результаті скоєної обвинуваченим ДТП отримав першу групу інвалідності та потребує постійного стороннього нагляду (т. 1, а. с. 214-216).

Відтак, МТСБУ у даному випадку повинно відшкодувати ОСОБА_12 завдану обвинуваченим шкоду у межам ліміту відповідальності.

Оскільки мінімальна заробітна плата на момент скоєння ДТП складала 1218 грн., тому розмір страхового відшкодування, який слід стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_12 , становить 43848 грн. (1218х36).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_12 в цій частині суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_12 про стягнення з обвинуваченого 100000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди суд зазначає наступне.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_12 моральної шкоди, суд ураховує глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних з тим, що він безперечно отримав у зв`язку з ДТП душевну травму, наслідки якої мали вплив на його психічний стан, а також із таким станом його здоров`я, який не дає відчути себе повноцінним членом суспільства, оскільки потерпілий став інвалідом І групи, потребує постійного стороннього догляду, що порушило звичний склад його життя та потребує додаткових зусиль для його організації, що негативні для здоров`я потерпілого наслідки, які наступили в результаті ДТП, можливо, є довічними, тому суд уважає, що у зв`язку з цим з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 60000 грн.

Отже, у зв`язку з наведеним суд доходить висновку про часткове задоволення цієї частини вимог ОСОБА_12 .

Розглядаючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого про стягнення з останнього у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з його лікуванням, 3652 грн. та 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Факт скоєння обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої ОСОБА_7 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, установлений в судовому засіданні на підставі обставин, викладених в обвинувальному акті, які обвинуваченим не оспорювались.

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого №У-4830, ОСОБА_7 отримав ЗМЧТ, СГМ, двосторонній перелам нижньої щелепи, забій, часткове пошкодження зв`язок лівої стопи, ЗТГ, забій грудної клітки справа, що супроводжувалось больовим синдромом.

Отже, ОСОБА_7 безперечно поніс витрати, пов`язані з його лікуванням, які повинен відшкодувати йому обвинувачений, однак підтверджені належними доказами, якими є квитанції на придбання медичних препаратів на загальну суму у 1769 грн. 60 коп., оскільки надана ОСОБА_7 решта квитанцій на суму 1882 грн. 40 коп. таких витрат не підтверджує (т. 1 а. с. 225-228).

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 моральної шкоди, суд ураховує глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних з тим, що він безперечно отримав у зв`язку з ДТП душевну травму, наслідки якої мали вплив на його психічний стан, а також із таким станом його здоров`я, який не давав відчути себе повноцінним членом суспільства тривалий час та примусив звернутися до лікарів за лікуванням, що порушило звичний склад його життя та потребувало додаткових зусиль для його організації, тому суд уважає, що у зв`язку з цим з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 10000 грн.

Отже, у зв`язку з наведеним суд доходить висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_7 .

На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Уточнений позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Уточнений позов ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 12677 грн. 30 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 моральної шкоди задовольнити частково, в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_12 шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 60000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_12 43848 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 1769 грн. 60 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 11769 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2302 грн. 80 коп. у відшкодування витрат, понесених на проведення експертиз.

Речові докази мікрочастинки з сидіння водія та мобільний телефон «НОКІЯ», вилучені під час огляду автомобіля марки «LEXUS GS300», р/н НОМЕР_1 , знищити, носій відеоінформації під назвою «ДТП 24 апреля 2015» залишити в матеріалах кримінального провадження, автомобіль марки «LEXUS GS300», р/н НОМЕР_1 , який зберігається на території Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, повернути законному володільцю ОСОБА_9 , автомобіль марки «ВАЗ-2103», р/н НОМЕР_2 , який зберігається на території Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, повернути законному володільцю ОСОБА_14 .

Мобільні телефони «ЛЕНОВО» та «ДУОС», які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_9 , дозволити використовувати останній за своїм розсудом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .