Справа № 738/1225/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/821/2015
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

представника ДВЦ № 135 ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення суд вказав, що відсутні підстави для застосування відносно засудженого пільги у вигляді умовно - дострокового звільнення, оскільки він своєю поведінкою та ставленням до праці виправлення не довів, неодноразово засуджувався за вчинення злочинів з іспитовим строком, але покладених на нього судом обов`язків не виконував, має четверту судимість, неодноразово звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, а тому він не готовий до самокерованої право слухняної поведінки за межами установи.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та звільнити його від відбування покарання, застосувавши ст. 81 КК України.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що рішення суду прийнято незаконно та з грубим порушенням норм кримінального законодавства. Посилається на те, що суд не врахував, що він з перших днів відбування покарання працевлаштований, де сумлінно виконував всі завдання, наказом начальника установи має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі, позицію представника ДВЦ № 135 ОСОБА_7 та думку прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи, особову справу засудженого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_9 про дострокове звільнення врахував вищезазначені вимоги закону, належним чином дослідив безпідставність зазначених в клопотанні підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд перевірив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення ОСОБА_9 за весь період відбування ним покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" при розгляді справ про умовно-дострокове звільнення суди, під час судового засідання у справах цієї категорії, повинні приділяти особливу увагу поясненням представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 січня 2014 року ОСОБА_9 засуджений за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, 70, 75 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2014 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком і ОСОБА_9 направлений для відбування покарання у виді 3 років обмеження волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року застосовано ст. 6 Закону України « Про амністію у 2014 році» і невідбуту частину покарання скорочено наполовину.

Строк відбуття покарання обчислюється з 05 листопада 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання.

Згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення з виправної установи щодо засудженого ОСОБА_9 останній працевлаштований на дільниці по заготівлі сировини, до праці ставиться посередньо, поставлені перед ним завдання виконує під контролем адміністрації. За час відбування покарання характеризується наступним чином: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання тільки під наглядом адміністрації, потребує нагадувань для дотримання розпорядку дня установи. За час перебування в установі отримав лише одне заохочення, стягнень немає. Заходи виховного характеру, які проводяться в установі та відділені відвідує, реагує на них не завжди правильно, не робить для себе належних висновків. Має четверту судимість, неодноразово звільнявся умовно-достроково, а тому не готовий до самокерованої правослухняної поведінки за межами установи.

З пояснень представника Домницького виправного центру № 135 вбачається, що поведінка ОСОБА_9 за останній час в бік покращення не змінилася, навпаки 10 вересня 2015 року за порушення розпорядку дня ОСОБА_9 отримав стягнення попередження правами начальника відділення.

Посилання засудженого на те, що суд не врахував, що він з перших днів відбування покарання працевлаштований, де сумлінно виконував всі завдання, наказом начальника установи має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, слід визнати необгрунтованими, оскільки все, на що вказує засуджений, судом було враховано при постановлені рішення.

За таких обставин висновки районного суду про те, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції засуджений ОСОБА_9 відбув більше ? частини строку призначеного покарання, однак не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні достатні підстави для його умовно-дострокового звільнення, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Істотних порушень норм кримінального і кримінально-процесуальних законів не допущено, тому будь-яких підстав для скасування рішення суду немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2015 року про відмову ОСОБА_9 в клопотанні про умовно-дострокове звільнення без зміни.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4