Справа № 11-1098/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 27.10.2010
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2010р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Орла А.І.

суддів Костенко І.В., Іванової І.В.

з участю прокурора Стаховської Н.О.

захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника ОСОБА_1 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, українку, гр.. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдову, працюючу кухарем ТОВ «Норман Плюс» /м. Бровари/, жительку м. Бровари, вул. Незалежності. 15АДРЕСА_1, /зареєстровану в ІНФОРМАЦІЯ_4, хутір Зоря, вул. Перемоги, 10, Броварського р-ну, Київської області/, раніше не судиму

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на 3 років позбавлення волі.

Вироком суду вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Колегія суддів, -

встановила:

За вироком суду ОСОБА_2 визнана винною та засуджена за те, що вона вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_3, яке спричинило його смерть за слідуючих обставин.

Так, 27 лютого 2010 року близько 5 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння в квартирі АДРЕСА_2, що належить її тестю ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 розпивали пиво. Під час розпиття пива між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла сварка через не працевлаштованість останнього, вони ображали один одного брутальною лайкою і при цьому ОСОБА_3 наніс засудженій один удар рукою в обличчя, спричинивши їй легке тілесне ушкодження у виді підшкірної гематоми і крововиливу по спинці носа, Після цих дій ОСОБА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, взявши зі столу кухонний ніж і тримаючи його в правій руці умисно нанесла ОСОБА_3 удар в його праву передню частину грудної клітки, що є життєво важливим органом спричинивши потерпілому проникаюче колото-ріжуче поранення грудної клітини з пошкодженням легені і розвитком крововтрати, що є тяжким тілесним ушкодженням по критерію небезпеки для життя, від якого настала смерть. Смерть ОСОБА_3 перебуває в прямому причинному звязку з заподіянням йому тяжким тілесним ушкодженням.

В апеляціях:

- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам, неправильного застосування кримінального закону, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженої та постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити їй покарання у вигляді 9 років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі. Прокурор вважає, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та зазначив, що у неї умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині не було. Вважає, що матеріалами справи доведена наявність в діях засудженої прямого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_3, оскільки йому було спричинено поранення ножем, в життєво-важливий орган, а саме: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з пошкодженням легені і розвитком крововтрати; що сам потерпілий не погрожував і не застосовував до ОСОБА_2 ножа чи іншого схожого предмета, що ОСОБА_2 під час інкримінованих їй дій у стані фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який би міг здійснити вплив на її свідомість не перебувала, а дослідивши докази у справі, допитавши потерпілу та свідків суд не взяв їх до уваги.

Крім того, призначаючи засудженій покарання суд не в повній мірі врахував дані, що характеризують її особу, тяжкість скоєного злочину, її ставлення до скоєного і безпідставно застосував ст. 69 КК України. Зокрема суд формально врахував,що ОСОБА_2 вчинила тяжкий злочин, а при частковому визнанні своєї вини без належних мотивів визнано обставиною,що помякшує її покарання щире каяття.

Захисник ОСОБА_1 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_2 покарання не повязане з реальним позбавленням волі. Апелянт вважає вирок суду незаконним в звязку з призначеним занадто суворим покарання, не зважаючи на те, що були всі підстави для застосування ст. 75 КК України і суд не в повній мірі врахував всі помякшуючі обставини, про які сам зазначив у вироку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив вирок скасувати та постановити свій вирок, не погоджуючись з апеляцією захисника, захисника ОСОБА_1, який просив помякшити призначене покарання засудженій і обрати його не повязане з реальним позбавленням волі,засуджену ОСОБА_2, яка у виступі та останньому слові просила не позбавляти її волі та змінити вирок, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 334 КПК України суду при постановленні вироку належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показах свідків, підсудних, у висновках експертів, а також суд, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх допустимості і достовірності, яка має ґрунтуватися на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону і формулюванні висновку про їх відповідність.

Згідно з вимогами ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Як видно з вироку, судом цих вимог закону дотримано не було.

Так, визнаючи неправильною кваліфікацію дій засудженої ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд послався на те, що нанесення одного удару ножем, під час обопільної сварки, що перейшла в бійку, ще не свідчить про наявність умислу на вбивство.

Суд врахував, що потерпілому ОСОБА_3 було нанесено один удар ножем в праву сторону грудної клітки, а не серця; що ОСОБА_2 захищалась від насильницьких дій чоловіка, який перед цим, вдаривши її кулаком в обличчя спричинив тілесне ушкодження та наближався до неї, маючи намір нанести ще тілесне ушкодження; що засуджена досить часто піддавалась насиллю зі сторони потерпілого. Потерпілому було спричинено лише одне поранення, а смерть його наступила лише через одну годину після його спричинення і батько потерпілого ОСОБА_4, який перебував поряд, не викликав вчасно медичну допомогу, а смерть настала від крововтрати. Крім того, з самих перших своїх показань ОСОБА_2 пояснювала, що взяла в руки ніж не для спричинення тілесних ушкоджень чи заподіяння смерті потерпілому, а для того, щоб чоловік, побачивши ніж не підходив до неї і не застосовував фізичного насилля.

Суд зазначив також, що субєктивне ставлення ОСОБА_2 до настання наслідків своїх дій характеризуються необережністю.

А тому, оцінивши в сукупності всі досліджені докази суд прийшов до висновку,що кваліфікація дій засудженої ОСОБА_2 є вірною за ч. 2 ст. 121 КК України.

Однак, на думку колегії суддів, до такого висновку суд прийшов передчасно, без належної оцінки доказів у справі.

Так, перекваліфіковуючи дії засудженої з ч. 1 ст. 115 КК України за ч. 2 ст. 121 КК України суд не в повній мірі зясував зміст і спрямованість умислу засудженої, питання про який необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винної і потерпілого, що передували події,їх стосунки.

Вказуючи про необережне ставлення до наставши наслідків смерті ОСОБА_3 засудженої суд не навів для цього належного обґрунтування, виходячи з досліджених доказів.

Крім того, оцінюючи показання засудженої в судовому засіданні та досліджуючи її показання на досудовому слідстві /т.1, а.с. 30, 92-96, 114-127,130-133/ суд не проаналізував їх, не зясував причину зміни показань, які мають певні відмінності та не усунув наявні суперечності.

Залишені поза увагою суду і суперечливі показання свідка ОСОБА_4 на досудовому слідстві, які не були досліджені в судовому засіданні, де в одному випадку 27.02.2010р. /а.с. 60, т.1/, ОСОБА_4 зазначив, що він бачив як засуджена схватила ножа і він забрав його у неї, в іншому 10.03.2010р. /а.с.61 т. 1/, що зайшовши на кухню він побачив ОСОБА_2В, яка в правій руці тримала ніж, він намагався його забрати, але вона відштовхнула його і викинувши ніж на підлогу, вибігла з квартири.

Таким чином, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2В за ч.2 ст. 121 КК України не в повній мірі відповідають доказам, що є в матеріалах справи, мають певні суперечності, які судом не усунуті та не мають належної оцінки.

Наведене у своїй сукупності вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, яка могла істотно вплинути на правильність застосування кримінального закону та призначення міри покарання.

Поскільки вирок суду за вищевказаних обставин не можна визнати законним і обґрунтованим, він підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути наведені недоліки, перевірити доводи апелянтів, ретельно перевірити спрямованість умислу ОСОБА_2 при вчиненні злочину з урахуванням сукупності всіх доказів, що містяться в матеріалах справи, дати їм належну оцінку, усунувши при наявності в них суперечності і в залежності від встановленого кваліфікувати дії засудженої.

Якщо суд дійде висновку про те, що ОСОБА_2 винувата у вчиненні злочину за таких самих обставин, які були встановлені оскарженим судовим рішенням, то призначене ОСОБА_2 покарання за цим судовим рішенням слід вважати мяким.

Керуючись ст.365, 366 К ПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом I інстанції задовольнити частково, апеляцію захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2010 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

Судді: підписи

З оригіналом згідно: ОСОБА_5