Ухвала

іменем україни

8 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10,
суддів: при секретарі за участю прокурораОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000665, за обвинуваченням

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 26.10.2011 року Долинським районним судом за ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185 , ст. 70 ?? ??????? до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано ОСОБА_6 до даного покарання невідбуту ним частину покарання за вироком Долинського районного суду від 26.10.2011 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано ОСОБА_6 до даного покарання невідбуту ним частину покарання за вироком Долинського районного суду від 26.10.2011 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

В решті вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить змінити вирок апеляційної інстанцій в частині призначеного покарання, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, як це було на думку захисника обґрунтовано зроблено судом першої інстанції. Вважає, що у суду є достатньо підстав для зменшення міри призначеного ОСОБА_6 покарання.

Як убачається з вироку суду, ОСОБА_6 засуджено за те, що він в період з 27 по 29 жовтня 2014 року, перебуваючи на автодорозі неподалік будинку № 14 по вул. Кропівнянській в с. Старий Мізунь, Долинського району, де проживає, підійшов до потерпілого ОСОБА_8, що йшов йому назустріч та розмовляв по мобільному телефону, і вирішив відкрито викрасти цей мобільний телефон. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення відкрито вирвав з руки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung-SGL-L», вартістю 350 грн. з сім-картою оператора мобільного зв'язку «Київстар», вартістю 20 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 370 грн. Після вчинення грабежу мобільний телефон та сім-карту ОСОБА_6 продав своєму знайомому ОСОБА_9 за 50 грн.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_14, який не підтримав касаційну скаргу та просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6, у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не оскаржується.

Що ж стосується доводів касаційної скарги захисника про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як убачається з вироку апеляційного суду, кримінальна справа розглядалась за апеляцією прокурора, в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції кримінального закону, а саме, ст. 69 КК України та невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання засудженому внаслідок м'якості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій в разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м'якості, так і суворості.

Так, апеляційний суд правильно зазначив про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається, щодо призначеного судом першої інстанції із застосуванням ст. 69 КК України покарання засудженому, то апеляційний суд визнав його м'яким, таким, що не відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, та задовольнив апеляцію прокурора в цій частині.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Судом було взято до уваги, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, судимості якого не зняті і не погашені, останній раз був засуджений за вчинення тяжкого злочину, умовно-достроково звільнений від відбування покарання, офіційно не працевлаштований, що дало суду підстави вважати про наявність у ОСОБА_6 небажання ставати на шлях виправлення та стійких позицій на скоєння злочинів.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості злочину, всім обставинам справи і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає захисник засудженого у касаційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається обставин для пом'якшення покарання.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів по справі не виявлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17