АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/3259/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого із прокурором прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби строком на шістдесят днів відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, не працюючого, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України.
Згідно ухвали суду слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, а також врахувавши обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а саме те, що він має постійне місце проживання, прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість запобігання вказаному ризику, шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду через не дослідження суттєвих обставин кримінального провадження, а також винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Подільського районного суду від 03.11.2015 р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, без визначення розміру застави.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор зазначає про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, яка підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Також апелянт вказує те, що слідчий суддя залиши в поза увагою характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, постійного місця реєстрації не має, не одружений, не працює та не має постійного джерела доходу, та прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вище викладене свідчить про наявність доведених стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст. 177 КПК України, та можливості останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Крім того, прокурор, в поданій ним апеляційній скарзі, посилається на вимоги п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України та просить суд апеляційної інстанції, в разі задоволення його апеляційної скарги та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника підозрюваного та самого підозрюваного, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Подільського РУ ГУМВС України м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008119 від 01.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Органом досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 01.11.2015 р., у вечірній час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до загально прийнятих норм та правил поведінки, що супроводжувались особливою зухвалістю, будучи раніше судимим, порушуючи громадський порядок, із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень пневматичного пістолета, вчинив хуліганські дії на території Подільського району м. Києва, а саме здійснював постріли з пневматичного пістолета в громадян ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , його дружину ОСОБА_12 та двох їхніх неповнолітніх дітей, а також намагався нанести тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_13 , 2004 року народження.
01.11.2015 р. ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України
03.11.2015 р. слідчий СВ Подільського РУ ГУ МВС України м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, в тому числі і особливо тяжкого, постійного місця проживання в м. Києві не має, не одружений, що ставить під сумнів наявність соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та можливості останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальні правопорушення, а тому застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.
03.11.2015 р. ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого із прокурором прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби строком на шістдесят днів.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується та вважає, що воно підлягає скасуванню, з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити,сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
02.11.2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме в умисних діях, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільств, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням спеціального пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується зібраними у провадженні доказами.
Відповідно до Рішень європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення (у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але вказують на причетність особи до вчиненого злочину).
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим злочином підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільств, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням спеціального пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, є обґрунтованим, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, який не одружений, не працює, що свідчить про відсутність постійного джерела постійного доходів, не має постійного місця проживання та реєстрації в місті Києві, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини слід звернути увагу на позицію Суду щодо повторного скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини); Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії).
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за особливо тяжкий злочин, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив антисоціальний спосіб життя, а тому на переконання суду апеляційного інстанції підозрюваний ОСОБА_8 матиме схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, у разі застосування до нього більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу.
Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, що підтверджується вище викладеним.
Відповідно до статті 178 КПК України, колегія суддів також враховує наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, можливість призначення покарання за ч. 4 ст. 296 КК України до семи років позбавлення волі, характеризуючі дані, в їх сукупності, які не унеможливлюють перебування підозрюваного під вартою.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме в умисних діях, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільств, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням спеціального пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому колегія суддів вважає за необхідне не визначити розмір застави в даному кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи, щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422, 492 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого із прокурором прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби строком на шістдесят днів відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого із прокурором прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_5 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, не працюючого, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року.
Копію ухвали Апеляційного суду м. Києва вручити ОСОБА_8 негайно після оголошення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_5 .
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

___________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4