Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого : ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря : ОСОБА_4 ,
з участю прокурора : ОСОБА_5 ,
представника Полицької ВК : ОСОБА_6 ,
засудженого : ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 листопада 2015 року відмовлено у задоволені заяви засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Житомирської області 20 березня 2006 року за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів своє виправдання сумлінною поведінко та ставленням до праці.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує, що ухвала суду не відповідає нормам кримінального та кримінально-виконавчого законодавства. Зазначає, що з 2007 року він відбуває покарання у Полицький виправній колонії №76, за цей період ним не було допущено жодного порушення режиму відбування покарання та отримано дванадцять заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці. Доводить, що свою вину у вчиненому злочині визнає повністю, щиро розкаюється, сплачує позов за виконавчими листами, які є у установі та аліменти. Просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника колонії та прокурора про залишення ухвали суду без змін, думку засудженого про скасування ухвали суду та задоволення його заяви щодо умовно - дострокового звільнення, перевіривши матеріали справи та доводи, викладенні в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався.

Відмовляючи ОСОБА_7 в задоволенні його заяви, суд належним чином не мотивував своє рішення, а обмежився лише покликанням на те, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Із довідки по особовій справі на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_7 , засуджений 20 березня 2006 року Апеляційним судом Житомирської області за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна і 8 жовтня 2015 року комісією колонії вирішено не направляти клопотання в суд згідно ст.81 КК України (а.с.8).

Як вбачається довідки заохочень та стягнень, засуджений ОСОБА_7 має дванадцять заохочень, а саме: 25.07.2008 р., 16.10.2008 р., 16.10.2009 р., 20.04.2010 р., 21.03.2011 р., 30.07.2011 р., 14.12.2011 р., 25.04.2012 р., 13.11.2012 р., 20.09.2013 р., 21.09.2014 р., 17.11.2014 р. та два стягнення: 29.09.2006 р., 27.03.2007 р. /а.с.7/.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, після фактичного відбування засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

На момент звернення з клопотанням засуджений ОСОБА_7 відбув частину покарання, за яку можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, тобто більше трьох четвертей строку призначеного покарання.

За вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником Полицької виправної колонії №76 від 4 листопада 2015 року за час відбування покарання у Полицької виправної колонії №76 засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, працевлаштований операторомочисних споруд. До роботи відноситься задовільно, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. ОСОБА_7 вину свою у скоєному злочині визнає, міру покарання, призначену судом вважає справедливою. Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу « Духовне відродження» , на оперативно - профілактичних обліках в установі не перебуває (а.с.6).
Крім того, під час тримання в Київському слідчому ізоляторі та Житомирській установі ВК №8, ОСОБА_7 порушень режиму відбування покарання не допускав.
Із матеріалів справи вбачається, що стягнення, накладені 29.09.2006 р., 27.03.2007 р., погашені, у встановленому законом порядку, а з 2008 року по даний час, відбуваючи покарання в Полицькій ВК № 76 ОСОБА_7 стягнень немає, має лише 12 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці /а.с.7/.

Враховуючи вище викладене, а також те, що ОСОБА_7 відбув частину покарання, за яку можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вину свою у скоєному злочині визнає, міру покарання, призначену судом вважає справедливою, до роботи відноситься добросовісно, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 щодо підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання знайшли своє підтвердження під час розгляду його апеляційної скарги.

За таких обставин ухвала місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_7 - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовільнити.
Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволені заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення скасувати.

Заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Житомирської області 20 березня 2006 року за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна - про умовно-дострокове звільнення задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від невідбутої частини покарання, згідно вироку Апеляційного суду Житомирської області від 20 березня 2006 року.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана учасниками судового розгляду касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення ухвали апеляційного суду.

С у д д і :

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно :

доповідач : ОСОБА_1