Справа № 1/0614/238/11
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2013 року

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Ярмоленка В.В.

при секретарі Пух Н.М.,

з участю прокурора Гойдало О.Є.,

розглянувши на відритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим слідством, ОСОБА_1, обвинувачується в тому, що 27 листопада 2007 року, повторно вчинила розтрату ввірених їй кредитною спілкою ОСОБА_2 коштів в сумі 5000 грн., видавши їх фактично на руки невстановленій досудовим слідством особі, тим самим вчинила розтрату чужого майна, яке було їй ввірено.

Працюючи на посаді інспектора кредитної спілки з 01 грудня 2006 року, яка, згідно посадової інструкції повязана з виконанням адміністративно-господарських обовязків, в силу чого являлась службовою особою, маючи на меті розтрату ввірених їй грошових коштів на користь невстановленої досудовим слідством особи, перебуваючи за місцем знаходження Малинського відділення КС ОСОБА_2 Україна: м. Малин, вул. Грушевського,11, використовуючи свої службові повноваження всупереч інтересам служби, незаконно оформила кредитний договір №341-07к Ма/Жт від 27.11.2007 року від імені КС ОСОБА_2 Україна. Відповідно до умов даного договору кредитна установа надала у тимчасове користування кредитні кошти в сумі 5000 грн. на імя підставної особи - ОСОБА_3, яка фактично ніколи не зверталась до кредитної установи за кредитними коштами.

В судовому засіданні підсудною заявлено клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування через необєктивність предявленого обвинувачення, яке ґрунтується на припущеннях, а саме:

1. слідством не здобуто доказів, що довідка №121/11 від 26.11.2007 року Малинської ЗОШ №5 була передана особисто підсудній по справі, а не іншій особі, яка згодом й звернулась за отриманням кредиту.

2. не зясовано причетність працівників КС Оберігта Малинського відділення Державний ощадний банкдо передачі копій документів будь-кому.

3. не зясовано причини припинення виплат за кредитом.

4. не допитано свідка ОСОБА_4, який був безпосереднім керівником підсудної, та який здійснював контроль та перевірку правильності видачі кредиту.

5. не проводилась оперативно-розшукова діяльність щодо встановлення особи, причетної до отримання кредиту.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку про наступне:

Питання про повернення справи на додаткове розслідування, через наявність підстав, для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, вирішується з урахуванням доказів, що є у справі, інших конкретних її обставин, а також вимог ст.94 КПК України, в якій визначено приводи та підстави для порушення кримінальної справи.

Відповідно до ст.94 КПК України, справа може бути порушена, тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Відповідно до обвинувачення в вину ОСОБА_1 не покладена кваліфікуюча ознака за ч.3 ст.191 КК України як скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, а тому не встановлення особи причетної до отримання кредиту не є подальшою перешкодою для розгляду справи по суті.

На підставі ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності попереднього слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно з роз'ясненням, що міститься в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" від 11 лютого 2005 року, досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи, не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді, не були з'ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для направлення справи для проведення додаткового розслідування, оскільки матеріали справи містять достатньо даних, на підставі яких можна зробити висновок про суті справи.

Наявне у справі обвинувачення за своїм викладом є достатньо зрозумілим та достатньо конкретним, що дає змогу підсудному захищатись від нього всіма можливими законними способами.

У суду відсутні підстави стверджувати про таку неповноту чи неправильність досудового слідства, яка перешкоджає розгляду справи по суті.

Клопотання підсудної не містить посилань на необхідність проведення конкретних слідчих та інших дій по усуненню неповноти чи неправильності досудового слідства, для чого справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, як і посилань, яким чином необхідно провести дослідження відповідних обставин.

Суд вживав всіх процесуальних заходів щодо виклику та допиту свідка ОСОБА_4, застосовуючи щодо нього примусовий привід, та, в подальшому, за згодою всіх учасників процесу, в тому числі і підсудної, визнав за можливе оголосити в судовому засіданні його покази на досудовому слідстві.

Дослідження питання щодо здійснення погашення заборгованості тричі невідомою особою отриманого кредиту в розмір 5000 грн. не входить до предмету судового розгляду.

Оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам суд може процесуально надати лише при винесенні вироку в порядку ст.ст. 323,324 КПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 281 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання підсудної ОСОБА_1 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, - відмовити за безпідставністю.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_5