Справа №11-107/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого - Лугового М.Г.

суддів - Демченка М.О., Забари І.К.

з участю прокурора - Каргатан Н.А.

адвоката - ОСОБА_2

засудженого - ОСОБА_3

представника потерпілої - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_5 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 5 січня 2010 року, яким

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимий,

засуджений за ст.ч.2 ст.286 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п.2, 3 ст.76 КК України на ОСОБА_3 покладено такі , обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь науково-дослідного експертно- криміналістичного центру УМВС України в Сумській області 2008 грн. 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3191 грн. 60коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 8191 грн. 60 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку, передбаченому ст.81 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, ОСОБА_3 визнаний винним та засудженні за те, що він, 4 квітня 2008 року близько 9.00 год., керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» н/з НОМЕР_1, по вул. Південній в м. Білопілля, рухаючись зі швидкістю близько 30 км/год, з метою об'їзду перешкоди, виїхав на зустрічну смугу, та проявивши неуважність при керуванні автомобілем, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в порушення п.10.1 Прав дорожнього руху України, здійснив наїзд на пішохода - ОСОБА_5, яка перебувала на лівому узбіччі дороги по ходу руху його автомобіля.

В результаті наїзду ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодженням вигляді: поєднаної краніо - скелетної травми, закритої черепно-мозкової травми, уламкового перелому лівої, правої тім'яних кісток, забитій головного мозку, пластичного субдурального крововиливу зліва, перелому верхньощелепного відростку лівої вилицевої кістки; забиття - гематоми м'яких тканин правої тім'яно-скроневої ділянки, забійної рани лівої вушної раковини, закритої травми органів грудної клітки, перелому IV-V ребер зліва, закритого перелому акромінального кінця лівої ключиці, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя та середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я - більше 21 дня.

У поданій апеляції адвокат ОСОБА_2 вказує, що вирок суду є незаконним, оскільки судом було допущено істотні порушення, а також не усунуто однобічність і неповноту досудового слідства. Крім того, досудове слідство проводилось поверхово, не було проведено необхідних слідчих дій та не було поставлено всіх необхідних питань на вирішення експертиз, які б: дали можливість встановити чи було скоєно наїзд на потерпілу транспортний засобом ОСОБА_3, покази свідків є неточними та викривленими, після направлення судом справи на додаткове розслідування, приписів суду органами досудового слідства виконано не було, під час розгляду справ розглядалася лише версія наїзду на потерпілу, висновки суду базуються на припущеннях, оскільки докази по справі є суперечливими та викликаючи сумніви щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні наїзду на ОСОБА_5 Тому просить вирок Білопільського районного суду Сумської області від 5 січня 2010 року скасувати, а справу направити на новий судовим розгляд.

Потерпіла ОСОБА_5 у поданій апеляції, не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_3 та доведеності його вини у скоєнні злочину просить скасувати вирок Білопільського районного суду Сумської області від 5 січня 2010 року та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 більш суворе покарання, а також стягнути матеріальну шкоду в розмірі 3289 грн. та моральну шкоду - 50000 грн., посилаючись на те, що судом не в і повній мірі враховано невизнання ОСОБА_3 своєї вини та тяжкість наслідків, які настали від вчиненого ним злочину.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_2 засудженого ОСОБА_3 і представника потерпілої ОСОБА_4, які підтримали свої апеляції, міркування прокурора Каргатан Н.А., про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи викладені в апеляціях колегія судців не знаходить підстав до їх задоволення.

Під час судового слідства суд всебічно, повно і обєктивно дослідив зібрані органами досудового слідства докази по справі. Дав їм належну оцінку і цілком обґрунтовано і законно прийняв рішення яким визнав винним засудженого ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.386 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому суд поклав в основу вироку як беззаперечні докази вини засудженого покази потерпілої ОСОБА_5, якій внаслідок дорожньо -транспортної пригоди був здійснений на неї наїзд автомобілем під керуванням засудженого на місці встановленому судом і при цьому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8 підтвердили в суді той факт, що вони були очевидцями коли сталась дорожньо - транспортна пригода, в якій постраждала потерпіла ОСОБА_5, внаслідок наїзду автомобілем під керуванням засудженого.

Вина засудженого підтверджується дослідженими в судовому засіданні висновком комплексної судово - медичної, автотехнічної та трасологічної експертизи відповідно до якої у діях водіях ОСОБА_3 маються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, і ці невідповідності перебувають у прямому причинному звязку з подією дорожньо - транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Таким чином колегія суддів визнає заперечення адвоката ОСОБА_2 в апеляції щодо відсутності в діях засудженого складу злочину безпідставними.

Що стосується вимог потерпілої ОСОБА_5 про призначення засудженому більш тяжкого покарання і збільшення з нього суми стягнень на її користь за спричинення матеріальних збитків і моральної шкоди то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

При призначенні засудженому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк з застосуванням ст. 75 КК України, то воно повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При цьому судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки і характер, дані про особу засудженого а також обставини, що обтяжують і помякшують покарання.

Вмотивував суд у вироку суми що підлягають стягненню за спричинення матеріальних збитків і моральної шкоди, при цьому суд при визначенні суми за спричинення матеріальних збитків виходив із наданих потерпілою письмових доказів, які стверджували їх розмір і були повязані з витратами на усуненням шкоди спричиненої їй злочинними діями засудженого. Суд вмотивував і визначив суму підлягаючу стягненню за спричинення моральної шкоди, а тому колегія суддів не знаходить підстав до їх збільшення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 362, 366, 377 КПК України колегія судців,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 5 січня 2010 року стосовно ОСОБА_3 засудженого за ч.2 ст. 286 КК України залишити без зміни, а апеляції адвоката ОСОБА_2 і потерпілої ОСОБА_5, без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_1 ОСОБА_10