АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/175/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 6 ст. 193 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , яке погоджене із старшим прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Байкал Саткинського району Челябінської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивовано тим, що при вирішенні цього питання слідчий суддя прийшов до висновків про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та про доведеність ризику з боку підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді та просить скасувати цю ухвалу і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_7 зазначає, що 20 травня 2015 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було винесено ухвалу про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку, за наслідками розгляду якої було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, оскільки судом визнано, що такі ухвали слідчого судді не входять до переліку, передбаченого ст. 309 КПК України. В подальшому, як зазначає ОСОБА_7 , ним було подано касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва про відмову у відкритті апеляційного провадження, яка ухвалою суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року була скасована, а копія даної ухвали суду касаційної інстанції була отримана захисником 10 червня 2015 року.

Таким чином, як стверджує ОСОБА_7 , він лише з 10 червня 2015 року отримав підтвердження щодо можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу.
В обґрунтування своїх доводів стосовно незаконності ухвали слідчого судді ОСОБА_7 зазначає, що слідчим суддею без належної оцінки були залишені подані ним матеріали, згідно з якими, як вважає апелянт, у органів досудового розслідування були відсутні підстави для оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук. Зокрема, як стверджує захисник, відповідно до зібраних оперативними підрозділами у кримінальному провадженні відомостей, останнім фактом перетину кордону підозрюваною є її повернення в Україну із Туреччини у грудні 2013 року. Причому, згідно з листом заступника начальника департаменту карного розшуку від 19 листопада 2014 року, слідчого було проінформовано, що ОСОБА_10 повідомила про перебування ОСОБА_8 в Україні, а листом Держприкордонслужби від 27 листопада 2014 року було проінформовано Генеральну прокуратуру України про відсутність відомостей про перетин кордону ОСОБА_8 протягом 2014 року.

На думку апелянта, підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є необґрунтованою. Так, захисник вказує, що зі змісту резолютивної частини повідомлення про підозру є незрозумілим, чи заволоділа ОСОБА_8 державними коштами, чи вона сприяла їх заволодінню. При цьому ОСОБА_7 зазначає, що повідомлення про підозру не конкретизує роль ОСОБА_8 як співучасника у формі пособництва або як співвиконавця об`єктивної сторони кримінального правопорушення, як це випливає із кваліфікації її дій за ч. 5 ст. 191 КК України, без додаткової кваліфікації за ст. 27 КК України.

Також автор апеляції вважає, що слідчим суддею не надано жодної оцінки показанням свідка ОСОБА_11 , якими, як стверджує апелянт, фактично спростовується суть підозри ОСОБА_8 і підтверджується висновок відділу внутрішнього аудиту МОЗ України № 13-06/13 від 14 лютого 2013 року, відповідно до якого попередня оплата МОЗ України на користь ПАТ «Фармстандарт Біолік» у грудні 2012 року була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, ОСОБА_7 вказує, що суть підозри ОСОБА_8 спростовують і наведені у клопотанні показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що всі розпорядження Держлікслужби про тимчасову заборону обігу лікарських засобів були ще 12 грудня 2012 року опубліковані на сайті Служби, що є офіційною публікацією і з цього часу вони є обов`язковим для виконання суб`єктами, яким адресовані. При цьому апелянт вважає безпідставними ствердження органу досудового розслідування про попередню змову ОСОБА_8 з керівником ПАТ «Фармстандарт Біолік» ОСОБА_13 , якого у провадженні навіть не було допитано.

Далі в апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою розбіжність суми заподіяних збитків, оскільки, згідно із висновком додаткової судово-економічної експертизи, сума збитків становить 6481594,72 гривень, а, відповідно до акту ревізії, ця сума складає 6696999,53 гривень. Також апелянт стверджує, що ПАТ «ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» було погашено дебіторську заборгованість в повному обсязі, про що свідчать:

- відповідь заступника міністра охорони здоров`я України № 12.01-03/177/37785 від 25 грудня 2014 року, згідно з якою МОЗ не заподіяно матеріальних збитків від перерахування у 2012 році на рахунки ПАТ «ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» передоплати в сумі 6481594,72 гривень за договорами закупівлі імунобіологічних препаратів;

- висновок експертного дослідження № 13810, проведеного експертами Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, відповідно до якого заборгованість ПАТ «ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» в сумі 6481594,72 гривень за договорами закупівлі імунобіологічних препаратів після проведення ревізії погашена в повному обсязі;

- постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року у справі № 826/16121/14, якою визнано протиправними та скасовано вимоги Держфінінспекції, що були висунуті на підставі акту ревізії, згідно з яким, на думку ревізорів, було порушено вимоги ст. 57 БК України та заподіяно збитки державі від перерахування ПАТ «ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» коштів в сумі 6481594,72 гривень у 2012 році, як передоплату за договорами закупівлі імунобіологічних препаратів.

Крім того, захисник вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими. Також апелянт стверджує, що в органу досудового розслідування відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_8 не тільки повісток про виклик, а і навіть тексту письмового повідомлення про підозру.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений захиснику ОСОБА_7 , оскільки причина пропуску цього строку є поважною, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000824 від 05 травня 2015 року, за підозрою колишнього Віце-прем`єр міністра України Міністра охорони здоров`я ОСОБА_8 та колишнього голови правління ПАТ «Фармстандарт-Біолік» ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.

20 жовтня 2014 року старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 в рамках кримінального провадження № 0000499 від 11 червня 2014 року було складено та погоджено прокурором повідомлення ОСОБА_8 про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.

21 жовтня 2014 року підозрювану ОСОБА_8 було оголошено в розшук.

23 жовтня 2014 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_8 з метою її приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

28 жовтня 2014 року ОСОБА_8 було оголошено в міждержавний розшук.

09 січня 2015 року ОСОБА_8 було оголошено у міжнародний розшук.

23 квітня 2015 року матеріали кримінального провадження № 0000499 від 11 червня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України були об`єднані в одне провадження з матеріалами кримінального провадження № 0000163 від 24 березня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яким присвоєно єдиний номер 0000163.

06 травня 2015 року з матеріалів кримінального провадження № 0000163 від 24 березня 2014 року були виділені в окреме провадження № 0000824 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_8 і ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

14 травня 2015 року старший слідчийв особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із старшим прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся доПечерського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

20 травня 2015 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого було задоволено та обрано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя, всупереч доводам захисника, з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні старшого слідчого з доданими до нього матеріалами. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є вірогідною та достатньою для обрання щодо неї обмежувального заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК України.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винною у вчиненому злочині, суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється остання, а також з огляду на те, що ОСОБА_8 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

В сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано послався на ч. 6 ст. 193 КПК України, яка передбачає можливість розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної, яка перебуває у міжнародному розшуку.

Таким чином, доводи апелянта про безпідставність оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук, як і його доводи про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що відносно неї відкрито кримінальне провадження, до теперішнього часу фактично переховується від органів досудового розслідування.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді належить залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 193, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із старшим прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4