Справа № 346/2622/15-к
Провадження № 11-кп/779/366/2015
Категорія ст.186 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, несудимого, громадянина України,-

засуджено за ст.186 ч.2 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 - тримання під вартою, залишено попередньо обраний до вступу вироку в законну силу, а строк відбування призначеного покарання рахується з моменту затримання 29 квітня 2015 року.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, несудимого, громадянина України,

засуджено за ст. 186 ч.2 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України на засудженого покладено певні обов`язки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 особисте зобов`язання, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними і засуджено за те, що вони вчинили відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 вчинив вказаний злочин повторно, за наступних обставин.

04 квітня 2015 року близько 20.30 год. в м.Коломия по вул.Довбуша обвинувачений ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою відкритого викрадення чужого майна, запропонував потерпілому ОСОБА_11 дати йому мобільний телефон марки «Apple Iphone 5», а коли останній погодився і передав, то ОСОБА_7 застосував балончик з сльозоточивим газом, а ОСОБА_8 із застосуванням фізичного насильства кинув ОСОБА_11 на землю. В подальшому обвинувачені місце вчинення злочину покинули, а викраденим телефоном розпорядились на власний розсуд. Своїми злочинними діями обвинувачені завдали ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 5020 грн.

Крім того, 22 квітня 2015 року приблизно о 21 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в м.Коломия по вул.Богуна біля СТО, наніс удар кулаком в область вискової кістки потерпілому ОСОБА_13 , після чого відкрито викрав його мобільний телефон марки «Apple Iphone 4», яким в подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 завдав ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 3520 грн.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильність кваліфікації дій обвинувачених, вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок мякості. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченим за ст.186 ч.2 КК України покарання, а саме: ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі, ОСОБА_8 4 роки позбавлення волі. .

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 покликається на незаконність вироку щодо його підзахисного з мотивів невідповідності призначеного покарання його особі та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості, оскільки суд не врахував всі обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання та безпідставно не застосував до нього положення ст.75 КК України. Просить вирок суду змінити та помякшити покарання ОСОБА_7 ;

- обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому. Просив врахувати всі обставини, що пом`якшують покарання та призначити йому покарання достатнє для його виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченим покарання: ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі, ОСОБА_8 4 роки позбавлення волі. Заперечив апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 ;

- захисник ОСОБА_9 підтримала доводи апеляційних скарг своєї та обвинуваченого ОСОБА_7 , просить їх задовольнити в повному обсязі. Заперечив апеляційну скаргу прокурора;

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційних скарг своєї та захисника ОСОБА_9 в його інтересах. Просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання достатнє для його виправлення. Заперечив апеляційну скаргу прокурора;

- обвинувачений ОСОБА_8 заперечив апеляційну скаргу прокурора, просить вирок суду залишити без змін;

- захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 заперечив апеляційну скаргу прокурора, просить вирок суду залишити без змін.

Зясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційних скарг, вислухавши доводи учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, ґрунтується на досліджених доказах, яким дана належна оцінка.

Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації неправомірних дій обвинувачених в апеляційних скаргах не оспорюються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок суду в цій частині не переглядається.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст.186 ч.2 КК України кваліфіковано правильно.

Суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: що вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, його позитивну характеристику за місцем проживання, добровільно відшкодував завдані збитки, потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають і на суворому покаранні не настоюють ( а.с.43, 46).

Колегія суддів також враховує, що в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 сам хворіє, проживає з тяжкохворою мамою ОСОБА_14 , яка є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.36, 112), важкі матеріально-побутові умови сімї (а.с.57), на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Косівської райполіклініки не перебуває (а.с.53, 54), неодноразово нагороджувався похвальними грамотами за місцем навчання, те що тяжких наслідків від злочину не наступило, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Наведені пом`якшуючі обставини та дані про особу винного з врахуванням обставин у провадженні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому колегія суддів вважає, що визначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, із застосуванням вимог ст.69 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 , про що йдеться в його та захисника апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: що вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, повне визнання ним вини у вчиненому, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає з матірю та сестрою, важкі матеріально-побутові умови сімї (а.с.67), на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Косівської райполіклініки не перебуває (а.с.63, 64), його стан здоровя (а.с.48), комісією Косівського району по приписці допризовної дільниці визнаний непридатним до військової служби комісії (а.с.61), те що тяжких наслідків від злочину не наступило, потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має і на суворому покаранні не настоює (а.с.46), відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість застосування ст.75 КК України та виправлення ОСОБА_8 з призначенням покарання, яке не пов`язане з обмеженням волі є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

За наведених обставин, підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4