Справа № 11-187/11 Головуючий у І інстанції Кочура
Провадження №
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК України. Доповідач Мельниченко Ю. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

Суддів - Демченка О.В., Салая Г.А.

з участю прокурора Євхименко В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, вул. Щорса, б. 46, кв. 3, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружений, непрацюючий, раніше судимий: 07.07.2006 року Новгород-Сіверським районним судом за ст. 307 ч. 1, 75, 76 КК України до 4х років позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 29.07.2010 року на 1 рік 2 місяці 11 днів,

засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новгород-Сіверського суду Чернігівської області від 07.07.2006 року у виді 1 року 2 місяців 11 днів позбавлення волі, остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у виді 4 років 2 місяців 11 днів позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 172 грн. 00 коп.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 81 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 04 листопада 2010 року біля 10 год. 00 хв. знаходячись в період відбуття покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 307 ч. 1 КК України, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом перестрибування через огорожу, проник до огородженого господарства ОСОБА_3, розташованого по вул. Щорса, б. 60, кв. 2, в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, звідки таємно викрав спортивний велосипед марки „RANGER вартістю 847 грн. 00 коп., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2120 від 03.12.2010 року, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на зазначену суму.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, поєднаних з проникненням у сховище ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, вказує, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, зі сторони потерпілої до нього претензій матеріальних та моральних не має. Посилаючись на зазначені обставини, просить помякшити призначене судом покарання та застосувати до нього ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказів і є обґрунтованим.

Сам засуджений ОСОБА_2 винним у предявленому йому обвинуваченні за ст. 185 ч. 3 КК України визнав повністю, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні і докладно розповідав про обставини вчинення злочину.

Фактичні обставини справи, доведеність винності та кваліфікація дій ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі підсудним не оспорювались і згідно ст. 299 КПК України не досліджувались.

Дії засудженого ОСОБА_2 судом правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_2, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України призначив його враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, наявність обставин, які помякшують покарання щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання та прийшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання підсудного неможливе без ізоляції від суспільства і визнав за можливе призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції відповідної статті.

Під час розгляду справи достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_2 ст. 69 КК України судом не встановлено і в апеляції також не наведено.

Враховуючи, що злочин ОСОБА_2 скоїв в період невідбутого покарання за попереднім вироком, суд правильно призначив йому покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для застосування щодо засудженого ОСОБА_2 ст. 69 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2011 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_5А