Номер провадження: 11-кп/785/175/16
Номер справи місцевого суду: 493/2355/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 23.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 , який: народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пужайкове Балтського району Одеської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, є пенсіонером, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 8500 грн.,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

На початку серпня 2014 року ОСОБА_7 на території свого домоволодіння незаконно організував пункт прийому та зберігання металобрухту з метою його подальшого збуту і до 22.10.2014 року здійснював операції з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено законодавством, скуповуючи у населення брухт чорного металу по 1 грн. 50 коп. за один кілограм.

17.08.2014 року ОСОБА_7 придбав у двох невстановлених осіб залізничні рейки за 700 грн.

У той же день, близько 17 год. він придбав у невстановленої особи дев`ять обрізків залізничних рейок довжиною 1,5 м кожна на суму 1400 грн.

22.10.2014 року ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_8 30 кг брухту чорних металів за 60 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначив, що вирок суду є необґрунтованим, оскільки доказів здійснення ним незаконних операцій з металобрухтом, орган досудового слідства не встановив.

22.10.2014 року, під час проведення обшуку, його вдома не було і протокол він не підписував. Залізничні рейки у його господарстві знайдені не були.

30 кг металобрухту придбала дружина, тож вона й вчинила злочин, а суд упереджено поставився до розгляду справи, чим порушив його права.

За таких обставин обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати.

В судове засідання обвинувачений не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи був своєчасно повідомлений, що підтверджується відповідною розпискою, а його участь у судовому розгляді не є обов`язковою.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності обвинуваченого.

Вислухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України доведена його показаннями, у яких він визнав себе винуватим у повному обсязі, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення операцій з брухтом чорних та кольорових металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що 22.10.2014 року металобрухт придбала його дружина, а не він, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки пункт для незаконного прийому металобрухту організував саме ОСОБА_7 , а в судовому засіданні суду першої інстанції він пояснив, що дружина прийняла металобрухт з його дозволу.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Із змісту звукозапису судового засідання суду першої інстанції (а.с. 121) випливає, що ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим, а після роз`яснення йому приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, погодився з недоцільністю дослідження інших доказів.

При цьому ОСОБА_7 зазначив, що 22.10.2014 року металобрухт прийняла його дружина, але зауважив, що вона зробила це з його дозволу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що обвинувачений у апеляційній скарзі не вправі оскаржувати фактичні обставини справи.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував суспільну небезпеку, ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, позитивну характеристику, відсутність судимостей.

Обставинами, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав визнання вини та щире каяття, а також пенсійний вік обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Виходячи з цього, суд першої інстанції, за правилами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому за ч. 1 ст. 213 КК України покарання у виді штрафу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого і не розглянув можливість застосування, при призначенні покарання, ст. 69 КК України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7 не просить про пом`якшення вироку, але відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З мотивувальної частини вироку суду першої інстанції видно, що суд визнав наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття та пенсійний вік обвинуваченого.

Враховуючи сукупність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність майнової шкоди та обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому покарання обвинуваченому у виді штрафу може бути призначено, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 213 КК України, але не нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Частиною другою ст. 53 КК України передбачено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду у частині призначення покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, а вирок Балтського районного суду Одеської області від 23.12.2014 року, стосовно нього, - змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 213 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить у грошовому вимірі 1700 (тисяча сімсот гривень).

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4