Справа № 356/1122/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/145/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 10.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 лютого 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції): ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційної скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 21 грудня 2015 року, якою відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, -

в с т а н о в и л а:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Березанського міського суду Київської області із заявою про застосування до нього амністії.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21.12.2015 року відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Обґрунтовуючи свою ухвалу суд зазначив, що ОСОБА_7 засуджений 09.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюються на осіб, які вчинили триваючі або продовжуючи злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Не погоджуючись з рішенням суду засудженим подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та розглянути його заяву про застосування щодо нього амністії, посилаючись на те, що на момент прийняття Закону України «Про амністію у 2014 році» він був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2013 року за ч.2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Невідбуту частину зазначеного покарання було приєднано до покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2014 року.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого та просив відмовити в її задоволенні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2014 року ОСОБА_7 засуджений за кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, скоєні ним 17.10.2014 року та 01.12.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого ОСОБА_7 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання, призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2013 року за ч.2 ст. 309 КК України та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 7-9).

08.04.2014 року був прийнятий Закони України «Про амністію у 2014 році», зі змінами від 06.05.2014 року, згідно ст. 12 якого дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Оскільки кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_7 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2014 року вчинені ним 17.10.2014 року та 01.12.2014 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, то амністія до засудженого за даним вироком застосуванню не підлягає.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відмову ОСОБА_7 в задоволенні його клопотання про застосування амністії до покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2014 року.

В той же час, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вирок вступив у законну силу 04.09.2013 року. 09.09.2013 року засуджений ОСОБА_7 поставлений на облік до органу виконання покарання (а.с. 5-6).

Ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено, що виконання даного закону покладається на суди. Застосування цього закону здійснюється щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачає, що особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до даного закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців після опублікування цього Закону.

Однак, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, засуджений або орган виконання покарання зверталися з клопотання до суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за амністією по вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2013 року.

Оскільки Закон України «Про амністію у 2014 році» та інше законодавство України, яке регулює питання застосування амністії не передбачає часткового звільнення від остаточно призначеного покарання за сукупністю вироків, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними та залишає ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4