Справа № 442/841/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/607/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши кримінальне провадження № 0002753 від 02 грудня 2014 року про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, одруженого, що на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, позапартійного, військозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Снятинка, Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не працюючого, одруженого, позапартійного, військозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_11
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2015 року, -
в с т а н о в и л а :
цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та обрано йому покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від обраного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін 1 (один) рік та покладено відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та обрано йому покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від обраного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін 1 (один) рік та покладено відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 01 грудня 2014 року за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приїхали вантажним автомобілем марки "ЗИЛ 131В" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_7 у лісовий масив неподалік с. Воля Якубова Дрогобицького району Львівської області, де близько 22 години 00 хвилин із верхнього складу вибірково-санітарної рубки оздоровчих заходів кварталу 58 виділу 4 Воля Якубовського лісництва ДП "Дрогобицький лісгосп" шляхом вільного доступу, таємно викрали дев`ять колод готової лісопродукції породи "дуб звичайний" загальною кубомасою 6.58 м. куб, вартістю 17263 грн. 20 коп., які за допомогою маніпулятора завантажили на кузов автомобіля, спричинивши своїми умисними діями ДП "Дрогобицький лісгосп" матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись із зазначеним вироком обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.
Обвинувачений у своїй апеляційній скарзі просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити у зв`язку з відсутністю достатніх доказів його винуватості.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 вважає вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 за вчинення крадіжки лісо деревини та призначення йому покарання є незаконним та необґрунтованим та суперечить ст.ст.94, 368, 370 КПК України. Так, за результатами судового розгляду не здобуто причетності ОСОБА_8 до вчинення крадіжки лісопродукції в групі з ОСОБА_7 . Жоден із допитаних в судовому засіданні свідків не вказав, що бачив або, можливо, чув як ОСОБА_8 вчиняв крадіжку шляхом завантаження деревини на автомобіль чи якісь інші протиправні дії, що стосуються даної події злочину. Відтак, жодних доказів про наявність у діях ОСОБА_8 як співвиконавця злочину, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не наведено. Крім того, судом не перевірено показання обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом проведення слідчого експерименту на предмет встановлення, чи дійсно він одноосібно міг порізати деревину електропилою та завантажити її маніпулятором на свій автомобіль, що свідчить про неповноту досудового розслідування. А досліджений в судовому засіданні протокол огляду місця події та фото таблиця до нього не містить причетності саме ОСОБА_8 до вчинення крадіжки деревини.
Від інших учасників апеляційні скарги не поступали.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку в обґрунтування вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_8 судом першої інстанції покладено показання представника потерпілого ОСОБА_13 , свідків - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Так, у вироку зазначено, що представник потерпілого ОСОБА_13 пояснив, що одна людина погрузити таку кількість дерев не могла. Разом з тим, відповідно до звукозапису судового засідання від 17.03.2015 року на запитання прокурора щодо того, чи можливо одній людині завантажити колоди на машину, ОСОБА_13 відповів, що теоретично це можливо, якщо є маніпулятор.

Також, в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 (як це видно із звукозапису від 17.03.2015 року) вказав, що він на сто відсотків не впевнений, чи саме ОСОБА_8 був за кермом, оскільки була ніч, а у автомобіля фари були виключені. Спершу від побіг, щоб подивитися, чи машина завантажена лісопродукцією. І лише після того, він зайшов ззаду з лівого боку автомобіля, посвітив у кабіну ліхтариком, та побачив, що за кермом ОСОБА_8 . У суді апеляційної інстанції ОСОБА_14 заявив, що він на момент затримання машини з деревиною не знав достеменно прізвищ учасників викрадення лісу, а тому думав, що за кермом був ОСОБА_8 . Як виявилося пізніше, це був ОСОБА_7 .

Крім того, ані ОСОБА_17 , ані ОСОБА_16 не змогли вказати, хто саме перебував за кермом автомобіля, а тому їхні показання не можуть слугувати основою для встановлення причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, в порушення вимог ст. 411 КПК України судом зазначено в якості доказів частина показань свідків, а інша частина відкинута без пояснення підстав.

Також, допитаний на клопотання захисника судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_18 пояснив, що 01.12.2014 року біля 13 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_8 прийшов до нього у с. Добрівляни допомагати різати дрова. Від нього він пішов близько 21 год. 00 хв. пішки через поле до свого будинку у с. Залужани.

Обвинувальний вирок має ґрунтуватися на достовірних доказах, мають бути досліджені усі версії, як обвинувачення так і захисту, а суперечності, з`ясовані та усунені. Також, висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Такі порушення процесуального законодавства, на думку судової колегії, могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а отже, відповідно до вимог ст.ст. 409, 411, 412, 374 КПК України, є беззаперечною підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження підлягає направленню на новий розгляд у суді першої інстанції, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого мають бути враховані при новому розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2015 року скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4