Справа № 158/907/15-к
Провадження № 1-кп/161/393/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 17 вересня 2015 року
Колегія суддів Луцького міськрайонного суду Волинської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000108 від 23 березня 2015 року, про обвинувачення:

-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ківерці, Ківерцівського району, Волинської області, громадянина України, українця, середньою освітою, працюючого монтажником, не одруженого, не маючого утриманців, задовільним станом здоров`я, зареєстрованим місцем проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.149 КК України,

-ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Київ, громадянки України, українки, середньою освітою, працюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, задовільним станом здоров`я, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , судимої:

-10 червня 2015 року Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.301 КК України до покарання у виді позбавлення волі 1 рік, ст.ст.75,76 КК України іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
В другій декаді березня 2015 року ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вступила в попередню змову з ОСОБА_5 , з яким тимчасово спільно проживала за адресою: АДРЕСА_3 , з метою продати іншим особам свою малолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за грошову винагороду в розмірі 20 000 доларів США.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 24 березня 2015 року, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 та за її вказівкою, в підтвердження укладання усної угоди про продаж дитини, зателефонував до ОСОБА_11 , та запропонував передати їм частину обумовленої суми грошових коштів, в якості завдатку.

В вечірній час зазначеного дня, в приміщенні кафе "Володимир", що в буд. АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_5 , передала грошові кошти в сумі 1000 гривень ОСОБА_6 , яка власноруч написала розписку про їх отримання та зобов`язалась відрахувати цю суму від суми 20 000 доларів США за продаж малолітньої дитини.

В подальшому, ОСОБА_11 , усвідомлюючи готування до вчинення торгівлі малолітньої дитини, добровільно повідомила про це правоохоронні органи, а також разом із ОСОБА_12 добровільно надали згоду на участь в контролі за вчиненням даного злочину, згідно із ст. 271 КПК України.

Біля 14-тої години 10 хвилин 29 березня 2015 року, ОСОБА_6 , за попередньою змовою, з ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, привели для продажу малолітню дочку ОСОБА_10 в приміщення кафе " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", що в буд. АДРЕСА_4 , де обоє, вчинили торгівлю людьми щодо малолітньої особи, при цьому, ОСОБА_6 , передала ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свою малолітню дочку ОСОБА_10 , а ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_6 , повернувшись до неї додому за свідоцтво про народження малолітньої ОСОБА_10 , серії НОМЕР_1 , та принісши документ, відав ОСОБА_6 , яка передала цей документ ОСОБА_11 .

Окрім того, ОСОБА_12 , за вказівкою ОСОБА_6 , за купівлю малолітньої ОСОБА_10 , передав ОСОБА_5 обумовлену суму грошових коштів (імітаційні засоби) у розмірі 20 000 доларів США, що станом на 29 березня 2015 року, згідно офіційного курсу Національного Банку України становило загальну суму 470 260 гривень 48 копійок, та після того, як ОСОБА_11 , ОСОБА_12 разом з малолітньою ОСОБА_10 залишили приміщення кафе, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були затримані працівниками міліції.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України визнала та показала, що прибувші до неї незнайомі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запропонували передати на виховання її малолітню дитину ОСОБА_15 , за 20000 доларів США, з чим вона через кілька днів погодилась, отримавши попередньо в рахунок зазначеної суми 1000 гривень, про що склала розписку.

Також, ОСОБА_6 показала, що з метою придбати за зазначену суму квартиру, передала ОСОБА_16 та ОСОБА_14 дочку ОСОБА_15 , свідоцтво про народження дочки та погодилась отримати 20000 доларів, сказавши ОСОБА_17 взяти в них зазначену суму.

Разом з тим, ОСОБА_6 підтвердила час, місце передачі дитини, аналогічно тим, що зазначені в обвинуваченні.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України визнав та показав, що проживаючи кілька місяців з ОСОБА_18 , чув як вона кільком особам говорила про намір продати дитину.

Також, ОСОБА_5 показав, що він на прохання ОСОБА_18 , зателефонував ОСОБА_19 та попросив позичити 1000 гривень, як завдаток за дитину, які ОСОБА_19 через годину привезла та передала ОСОБА_18 .

Окрім того, ОСОБА_5 підтвердив, що під час передачі в кафе дитини, приносив свідоцтво про народження дитини та отримав від ОСОБА_14 гроші, їх кількість відповідно до домовленості.

Разом з тим, ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_20 підтримував матеріально, вони планували в подальшому продовжити спільне життя, для чого потрібні були кошти.

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.

Так, свідок ОСОБА_21 показав, що перебуваючи в м.Ківерці, під час розпиття спиртного, випадково попав до житла, де були ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , її подруга та співмешканець, де від співмешканця дізнався, що ОСОБА_18 хоче продати свою дитину багатому іноземцеві, про що розповів знайомому ОСОБА_23 .

В ході пред`явлення особи для опізнання, ОСОБА_21 опізнав зазначених під час дачі показів осіб- ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.№2 а.с.27-39).

Суд, відповідно до ст.97 КПК України визнає показання з чужих слів ОСОБА_21 допустимими, оскільки враховує наявність інших доказів щодо наміру ОСОБА_6 продати свою дитину.

Так, свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 кожен показав, що від ОСОБА_18 дізнались про її намір віддати свою дитину людям в іншу країну.

Зазначені покази свідків доводять умисел ОСОБА_6 передачі іншим особам свою дитину.

Окрім того, свідок ОСОБА_12 показав, що дізнавшись від ОСОБА_26 про бажання жінки продати дитину, разом з ОСОБА_27 зустрічались з ОСОБА_18 , яка під час розмови не заперечувала про намір продати дитину, та обговорюючи суму продажі, виявила намір обдумати суму, та повідомити остаточне рішення на залишений ними номер телефону.

Свідок ОСОБА_28 показав, що від прибувшого до ОСОБА_18 чоловіка ОСОБА_14 дізнався, що ОСОБА_18 має продати ОСОБА_14 та ОСОБА_29 в Латвію дитину за 20000 доларів.

Окрім того, свідок ОСОБА_11 показала, що дізнавшись від ОСОБА_14 про бажання продати дитину, зустрілась з ОСОБА_18 , яка підтвердила наявність таких намірів.

Виявивши готування до злочину, ОСОБА_11 23 березня 2015 року подала заяву в правоохоронні органи про продаж дитини (т.№2 а.с.3-4).

Разом з тим, ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_17 телефонував на залишений номер телефону та в підтвердження намірів ОСОБА_18 просив завдаток 1000 гривень.

Також, ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_18 взявши зазначену суму, склала розписку в якій підтвердила згоду на передачу дитини за 20000 доларів.

Зазначена розписка відповідає за змістом обставинам зазначеним ОСОБА_11 та визнана речовим доказом (т.№2 а.с.35,36).

В ході пред`явлення особи для опізнання, ОСОБА_11 опізнала зазначену під час дачі показів особу- ОСОБА_6 (т.№2 а.с.27-39).

Також, свідок ОСОБА_11 показала, що вона погодилась разом з працівниками міліції приймати участь у проведенні контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експеримента (т.№2 а.с.32).

Відповідно до протоколу контролю за вчиненням злочину, протоколу огляду, суд встановив, що на підставі постанови прокурора ОСОБА_30 проведено контроль у формі спеціального слідчого експерименту, під час якого, в приміщенні кафе "Володимир", що в буд. АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , передала ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свою малолітню дочку ОСОБА_10 , а ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_6 отримав 200 купюр по 100 доларів США (т.№2 а.с.52-56,58-65).

Разом з тим, зазначені обставини підтверджуються протоколом проведення негласної слідчої дії-проведення аудіо, відео контролю особи, та речовим доказом-флеш пам`ятю з відео-записом проведення спостереження за особою (т.№2 а.с.57-76).

Свідок ОСОБА_31 -бармен кафе, підтвердив обставину, при яких дитину привела в кафе одна, а вивела з кафе інша жінка.

Обставина передачі дитини, підтверджується протоколу огляду салону автомобіля, проведеного після передачі в кафе ОСОБА_6 дитини, де знаходились водій ОСОБА_32 , ОСОБА_11 разом з дитиною ОСОБА_33 , та ОСОБА_12 , при цьому вилучено в ОСОБА_11 свідоцтво про народження дитини (т.№2 а.с.68-74).

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_34 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , в матері ОСОБА_35 , яка після реєстрації шлюбу обрала прізвище ОСОБА_6 (т.№2 а.с.78-79).

Зазначене свідоцтво визнане речовим доказом (т.№2 а.с.80,139).

Свідок ОСОБА_32 -водій автомобіля та учасник спеціального слідчого експерименту, підтвердив обставини передачі дитини.

Свідки ОСОБА_36 , ОСОБА_37 -поняті підтвердили обставини зазначені в протоколах виготовлення імітаційних засобів та огляду місця події.

Свідок ОСОБА_38 підтвердив обставини подання ОСОБА_11 заяви про готування до злочину та затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після продажу дитини.

Законний представник потерпілого ОСОБА_39 -головний лікар Волинського обласного спеціалізованого будинку дитинства показав, що малолітня ОСОБА_40 перебуває у ввіреному йому закладі, яку відвідує її матір ОСОБА_6 ..

Поданий стороною обвинувачення протокол обшуку житла ОСОБА_6 не доводить та не спростовує вину обвинувачених (т.а.с.2 а.с.85-96).

В судовому засіданні сторона захисту, відповідно до ст.ст..22,349 КПК України доказів для спростовування обвинувачення чи для доведення невинності не подала.

Таким чином,на підставі проведеного аналізу поданих з боку обвинувачення доказів, суд, встановив, що покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є правдиві, оскільки вони логічні, послідовні та узгоджуються між собою, та з зазначеними показами свідків, протоколами слідчих дій, та речовими доказами.

Разом з тим, суд враховує, що під час судових дебатів обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали вину, не оспорюючи обставин, що зазначили свідки та обставин, що зазначені в обвинуваченні.

З врахуванням зазначеного суд встановив, що вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєнні злочину доведена повністю.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ст.149 ч.3 КК України за ознаками, торгівля людьми, за попередньою змовою групою осіб, вчинена щодо малолітньої особи.

Суд дослідив дані про особу ОСОБА_5 ..

Так, з довідки з інформаційного центру ГУМВС України в Волинській області, вироку, ухвали, суд встановив, що ОСОБА_5 не судимий відповідно до ст.89 КК України, однак, раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності (т.№2 а.с.151-155).

За місцем проживання, реєстрації та утримання, ОСОБА_5 на час скоєння злочину та на даний час характеризується позитивно (т.№2 а.с.158-159,160).

З висновку експерта, довідок, встановлено, що ОСОБА_5 за станом здоров`я осудний (т.№2 а.с.156-157,227).

Обставини, що пом`якшують покарання суд визнає активне сприяння в розкритті злочину, критичне ставлення до скоєного та позитивні характеристики.

Суд не визнає обставину, що обтяжує покарання-вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки алкоголь вживав після скоєння злочину.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_5 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як особливо тяжкого, дані про особу винного, що указані вище, його молодий вік, позитивне ставлення до праці, визнання вини,наявність кількох пом`якшуючих обставин, що в даний час істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і свідчать про не бажання обвинуваченого вчиняти інші аналогічні злочини та бажання стати на шлях виправлення, відсутність обтяжуючих обставин покарання, що вчинення злочину відбувалось під контролем працівників правоохоронних органів, засад призначення покарання передбачених ч.3 ст. 65, ст.69 КК України, приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою він визнаний винним без конфіскації майна.
Суд не призначає додаткове покарання, у виді конфіскації майна, оскільки ОСОБА_5 перебуває в скрутному матеріальному становищі.
Разом з тим, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178, 183 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, а також з метою запобігання вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, з врахованням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, задовільного стану здоров`я, приходить до висновку, що до набрання вироку законної сили, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без зміни.

Суд дослідив дані про особу ОСОБА_6 ..

Так, з вироку, довідки з інформаційного центру ГУМВС України в Волинській області, вироку, суд встановив, що ОСОБА_6 судима (т.№2 а.с.133-136).

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо (т.№2 а.с.141).

З висновків експертів, довідок, за станом здоров`я ОСОБА_6 осудна (т.№2 а.с.156-157,226,228-229).

Обставини, що пом`якшують покарання суд визнає перебування на утриманні малолітньої дитини, перебування в стані вагітності, активне сприяння в розкритті злочину, збігу незадовільних майнового стану та житлових умов проживання (т.№2 а.с.119).

Суд не визнає обставину, що обтяжує покарання-вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки алкоголь вживала після скоєння злочину.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як особливо тяжкого, дані про особу винної, що указані вище, її молодий вік, визнання вини,зміну ставлення до праці, оскільки працевлаштувалась, наявність кількох пом`якшуючих обставин, що в даний час істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і свідчать про не бажання обвинуваченої вчиняти інші аналогічні злочини та бажання стати на шлях виправлення, відсутність обтяжуючих обставин, що вчинення злочину відбувалось під контролем працівників правоохоронних органів, засад призначення покарання передбачених ч.3 ст. 65, ст.69 КК України, приходить до висновку, що обвинуваченій має бути призначене основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою вона визнана винною без конфіскації майна.
Суд не призначає додаткове покарання, у виді конфіскації майна, оскільки ОСОБА_6 перебуває в стані вагітності та скрутному матеріальному становищі.
Даний вирок та вирок відносно ОСОБА_6 від 10 червня 2015 року

Ківерцівського районного суду Волинської області за ч.2 ст.301 КК України у виді позбавлення волі на 1 рік, застосуванням ст.ст.75,76 КК України іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178, 181 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, а також з метою запобігання вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, з врахованням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, стану здоров`я, приходить до висновку, що до набрання вироку законної сили, обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту слід залишити без зміни.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України свідоцтво про народження ОСОБА_10 , передане на відповідальне зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_41 , повернути йому як володільцю (т.№2 а.с.80).

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України пластикові картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , віддані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , повернути як володільцю (т.32 а.с.186).

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України мобільний телефон NOKIA 202 відданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 повернути як власнику (т.№2 а.с.18).

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України мобільний телефон NOKIA 1280 відданий на відповідальне зберігання ОСОБА_42 повернути як власнику (т.№2 а.с.32).

Відповідно до п.4 ч.9 ст.100 КПК України імітаційні засоби в кількості 200 штук, здані по квитанції №003261 в камеру речових доказів УМВС України у Волинській області знищити (т.№2 а.с.36).

Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України речові докази: розписку, накопичувачі (флеш карти ) в кількості 6 штук зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т.№2 а.с.25,101).

На підставі викладеного, керуючись ст.368,370,371,374 КПК України, колегія суду,-

З А С У Д И Л А :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.69 КК України строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Обраний 1 квітня 2015 року ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Строк ОСОБА_5 відбування покарання відраховувати з часу затримання з 29 березня 2015 року та врахувати час тримання під вартою з 1 квітня 2015 року.

Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.69 КК України строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна;

Даний вирок та вирок відносно ОСОБА_6 від 10 червня 2015 року Ківерцівського районного суду Волинської області за ч.2 ст.301 КК України про призначення покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, застосуванням ст.ст.75,76 КК України іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту затримання.

Обраний 1 квітня 2015 року ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Речові докази:

-свідоцтво про народження ОСОБА_10 , передане на відповідальне зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_41 , після набрання вироку законної сили передати як володільцю ;

-пластикові картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , віддані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироку законної сили передати як володільцю ;

-мобільний телефон NOKIA 202 відданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , після набрання вироку законної сили повернути як власнику;

-мобільний телефон NOKIA 1280 відданий на відповідальне зберігання ОСОБА_42 після набрання вироку законної сили повернути як власнику;

-імітаційні засоби в кількості 200 штук, здані по квитанції №003261 в камеру речових доказів УМВС України у Волинській області після набрання вироку законної

знищити;

-речові докази: розписку, накопичувачі (флеш карти ) в кількості 6 штук зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженому, що перебуває під вартою, в той же строк, з дня отримання копії вироку.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3