Справа № 591/7125/15-к
Провадження № 1-кп/591/415/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження №0004814 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , урожениці м. Кіровськ Луганської області, українки, громадянки України, з неповною вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

У період з 06.06.2015 року до 26.08.2015 року ОСОБА_4 тимчасово користувалася квартирою АДРЕСА_3 . У той час у неї виник умисел на незаконне збагачення шляхом скоєння крадіжки майна з вказаної квартири.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, у період з 06.06.2015 року до 26.08.2015 року (точного часу в ході досудового слідства встановити не представилося можливим), ОСОБА_4 діючи таємно, користуючись відсутністю сторонніх осіб та господаря, шляхом вільного доступу викрала з кв. АДРЕСА_4 наступне майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 : ноутбук «Lenovo SL 500» вартістю 2650,00 грн.; електронну книгу «Texet TB - 721 HD» вартістю 422,00 грн.; ігрову приставку «X BOX 360 Slim 4 GB + Kinect» вартістю становить 5 418,00 грн.; DVD-плеєр «Elenberg DVDP-2448/2450» вартістю 199,00 грн.; мультиварку «Delfa DMC-02» вартістю 537 грн. Всього майна на загальну суму 9226,00 грн.

Викраденим майном обвинувачена розпорядилася на власний розсуд.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що вона доглядала за хворими батьками потерпілого за адресою: квартира АДРЕСА_3 протягом травня - червня 2015 року.

Після смерті батьків їй залишилися винними грошові кошти в сумі близько 1600,00 грн.

Також, обвинуваченій тимчасово дозволили проживати в квартирі, сплачуючи комунальні послуги. В квартирі вона проживала протягом червня серпня 2015 року.

Маючи потребу у грошових коштах, зважаючи на ту обставину, що з обвинуваченої не розрахувалися за послуги по догляду за батьками потерпілого, ОСОБА_4 заволоділа майном власника квартири - ноутбук «Lenovo», електронну книгу, мультиварку здала до ломбарду, отримала 600,00 грн.; ігрову приставку та DVD-плеєр забрала додому.

Обвинувачена мала намір повернути дані речі., сплачувала внески до ломбарду протягом певного часу. Отримані грошові кошти використала на власні потреби.

Після допиту слідчого обвинувачена повернула потерпілому ігрову приставку та DVD-плеєр.

Мобільний телефон вона не викрадала, вважає, що він знаходиться в квартирі потерпілого.

Відповідаючи на запитання потерпілого з приводу заволодінн7я речами спільно з сином, ОСОБА_8 пояснила, що син дійсно допомагав їй виносити з квартири в певні речі, однак це було в день смерті батьків потерпілого, вона з сином викидали на смітник ковдри, простирадла померлих, інші речі, котрі були непридатними до використання.

Обвинувачена винною себе визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненному, просила суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 повідомив суду, що у травні 2015 року , знайшовши оголошення в мережі інтернет, домовився з обвинуваченою про догляд за хворими на невиліковну хворобу батька. Грошові кошти в сумі 1600,00 грн. їй було сплачено наперед. Обвинувачена здійснювала догляд близько трьох тижнів, з приводу заборгованості за надані послуги потерпілому нічого невідомо.

Однак, з ОСОБА_8 міг додатково домовлятися його брат ОСОБА_9 .

Обвинуваченій дійсно дозволили тимчасово проживати в квартирі, однак приїхавши додому потерпілий виявив зникнення визначеного в обвинувальному акті майна, на заволодіння яким ОСОБА_8 не мала права.

На даний час, ОСОБА_6 майно не повернуто, збитки не відшкодовано, інша особа не могла заволодіти речами потерпілого.

Від сусідів потерпілий дізнався, що в квартирі також перебував син ОСОБА_8 , який допомагав викрадати речі.

Потерпілий також повідомив, що на відшкодуванні вартості телефону не наполягає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що далеким родичем сім`ї потерпілого. Свідку відомо, що ОСОБА_8 протягом часу близько двох місяців доглядала за хворими батьками ОСОБА_6 .

Свідок знімав на підставі довіреності кошти з рахунку (пенсію батьків) та віддав їх обвинуваченій з метою придбання речей на потреби хворих в сумі 2425,00 грн.

В організації похорон матері приймала участь ОСОБА_8 .

З приводу обставин викрадення речей свідку нічого невідомо.

Додатково вина обвинуваченої підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: висновком експерта №1756 від 25.09.2015 року, згідно якого визначено залишкову вартість викраденого майна: ноутбук «Lenovo SL 500» оцінено у 2650,00 грн.; електронну книгу «Texet TB - 721 HD» - 422,00 грн.; ігрову приставку «X BOX 360 Slim 4 GB + Kinect» - 5 418,00 грн.; DVD-плеєр «Elenberg DVDP-2448/2450» - 199,00 грн.; мультиварку «Delfa DMC-02» вартістю 537 грн. Всього майна на загальну суму 9226,00 грн.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні, оскільки остання проти заволодіння речами не заперечувала, повідомила про намір викупити речі в майбутньому. Наявність заборгованості за послуги з догляду за батьками потерпілого не надавало обвинуваченій правової можливості заволодіти речами ОСОБА_6 .

Суд виходить з того, що крадіжка вважається вчиненою з моменту отримання особою можливості розпорядитися майном, способи такого розпорядження значення не мають.

ОСОБА_8 дійсно вчинила розпорядження речами потерпілого, частину з яких здала до ломбарду, інші зберігала вдома.

Таким чином, суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в таємному, з корисливою метою, викраденні чужого майна, яке належить ОСОБА_6 , на суму 9226,00 грн. за ст.185 ч.1 КК України - крадіжка.

Водночас, на підставі ч.3 ст.374 КПК України, оскільки обвинувачена проти викрадення мобільного телефону «Samsung SG H X - 210» заперечувала, потерпілий факт такого викрадення не підтвердив, прокурором всупереч вимогами ст.ст.92, 93 КПК України, не надано жодних доказів, які підтверджували факт викрадення вказаного мобільного телефону обвинуваченою, суд визнає пред`явлене обвинувачення в цій частині необґрунтованим.

Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні не наполягала на суворому покаранні, з урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу, просила визнати обвинувачену винуватою та призначити покарання у виді громадських робіт.

Завдану потерпілому матеріальну шкоду в сумі 9226,00 грн. обвинуваченою відшкодовано частково в сумі 5617,00 грн., передано органу досудового розслідування ігрову приставку та DVD-плеєр. Розмір невідшкодованого матеріального збитку складає 3609,00 грн.

Потерпілий не наполягав на суворому покаранні, не просив позбавити обвинувачену свободи, наполягав на задоволенні цивільного позову.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: є людиною похилого віку, посередньо характеризується, офіційно не працює, під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога, протитуберкульозному диспансері не перебуває, за місцем проживання скарг та нарікань не надходило, має утриманця малолітню онуку, злочин вчинено вперше.
Суд визнає пом`якшуючими обставинами визнання вини, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, часткове відшкодування матеріального збитку. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що пом`якшуючі обставини, дані про особу, суттєво знижують тяжкість вчиненого злочину.

Тому, суд вважає, що призначення покарання без позбавлення волі буде досягнуто мети покарання, визначеної ч.2 ст.50 КК України. Отже, виключається призначення покарання у виді арешту.

Водночас, з огляду на не відшкодування завданої шкоди, за відсутності місця роботи та постійного, призначення покарання у виді штрафу або виправних робіт суперечитиме вимогам ст.ст.53, 57 КК України.

Враховуючи похилий вік ОСОБА_4 та особисті пояснення з приводу неможливості виконувати такі роботи за станом здоров`я виключається також можливість призначення покарання у виді громадських робіт.

Отже, слід призначити покарання у виді позбавлення волі, на рівні мінімального розміру, визначеного санкцією статті КК України. З урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу слід призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, визначивши мінімальний іспитовий строк.

Потерпілим пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої матеріального збитку, у визначеній експертом суми вартості ноутбуку «Lenovo SL 500» - 2650,00 грн.; електронної книги «Texet TB - 721 HD» - 422,00 грн.; DVD-плеєра «Elenberg DVDP-2448/2450» - 199,00 грн.; мультиварки «Delfa DMC-02» - 537,00 грн. Всього на загальну суму 3808,00 грн.

Судом прийнято до розгляду цивільний позов потерпілого виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.

Положення зазначеної статті визначає період часу протягом якого у потерпілого виникає диспозитивне право звернутися з цивільним позовом про відшкодування завданих злочином збитків.

Водночас, вказана норма не визначає граничного терміну подачі цивільного позову, не вказує на правові наслідки порушення строку подачі позовної заяви, тому повинна застосовуватись в системному зв`язку з приписами ч.7 ст.128 КПК України, згідно якої особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

В силу п.10. ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження включає досудове розслідування і судове провадження.

Тобто, обмеження права на звернення з цивільним позовом в кримінальній справі виникає у випадку не пред`явлення позову протягом судового провадження.

Суперечливі питання розгляду цивільного позову суд тлумачить виходячи із загальних засад кримінального провадження (ч.5 ст.128 КПК України).

Тому, суд враховує, що завдання кримінального провадження спрямовані на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Доступ до правосуддя, зокрема в частині подачі потерпілим цивільного позову при розгляді кримінальної справи гарантовано Конституцією України (ст.ст.8, 55, 124), яка має найвищу юридичну силу, та положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка застосовується в силу ч.ч.4, 5 ст.9 КПК України та гарантує потерпілому право на справедливий судовий розгляд, а також ефективний правовий засіб юридичного захисту.

Враховуючи викладене вище суд вирішив прийняти цивільний позов потерпілого до розгляду в рамках кримінального провадження.

Прокурор підтримала цивільний позов потерпілого. Обвинувачена та захисник вимоги визнали частково, за виключенням DVD-плеєра, який вилучено слідчим.
Згідно з ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, обвинувачена зобов`язана відшкодувати завдані вчиненням злочину матеріальні збитки.
Вартість викраденого майна визначено висновком експерта№1756 від 25.09.2015 року, який ніким не оспорено.

Оскільки, визначений в цивільному позові DVD-плеєр «Elenberg DVDP-2448/2450» вартістю 199,00 грн. перебуває на зберігання в камері речових доказів СМВ УМВС України в Сумській області, то цивільний позов підлягає частковому задоволенню в сумі 3609,00 грн. (сукупна вартість ноутбуку «Lenovo SL 500»; електронної книги «Texet TB - 721 HD», мультиварки «Delfa DMC-02»).
Запобіжні заходи відносно обвинуваченої в рамках кримінального провадження не застосовувались, суд не вбачає підстав для їх застосування.

Питання про розподіл процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до ст.ст.118, 124, 126 КПК України - стягнувши з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України повернути потерпілому.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 3609,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, в сумі 184,14 грн.

Речові докази - ігрову приставку «X BOX 360 Slim 4 GB + Kinect», DVD-плеєр «Elenberg DVDP-2448/2450», які перебувають на зберіганні у камері зберігання речових доказів СМВ УМВС України в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 21 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1