АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №628/3122/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/216/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2016 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому письмовому судовому провадженні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 р.,

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаним вироком,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючогоза адресою: АДРЕСА_2 , засуджено за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Присуджено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової авто-технічної експертизи №634/15 від 25 серпня 2015 р. в сумі 586 гривень 80 копійок.

Доля речових доказів вирішена згідно ст.100 КПК України.

Як встановив суд, приблизно о 19 годині 30 хвилин 25 липня 2015 року ОСОБА_6 в с. Сеньково Куп`янського району Харківської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ-24», що належить ОСОБА_7 , рухався по проїжджій частині вул. Харківської, зі швидкістю приблизно 40 км/год., де поступово зменшуючи швидкість до 10 км/год. та перебуваючи поблизу будинку №36, не увімкнув сигналів повторювачів повороту почав виконувати маневр вліво по напрямку свого руху.

При цьому ОСОБА_6 не переконався в тому, що це не буде перешкоджати обгону іншим транспортним засобам, а саме, водію скутера марки «Viper Active» ОСОБА_8 , який виїхав на зустрічну смугу руху для обгону зазначеного автомобіля, внаслідок чого, скутер зіткнувся з автомобілем «ГАЗ-24», під керуванням ОСОБА_6 .

В результаті допущених водієм ОСОБА_6 порушень п.10.1 та 14.3 Правил дорожнього руху України, які за висновком судової авто-технічної експертизи № 634/15 від 25 серпня 2015 р., перебували, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією - потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садна правої гомілки, закритого перелому правої малогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини без зміщення з подальшим гіпсовим шинуванням, які за висновком судово-медичної експертизи № 348-КП/15 від 14 серпня 2015 р. за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали за собою тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок районного суду змінити та призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, оскільки в резолютивній частині оскаржуваного вироку районний суд призначив ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами, однак не визначив розмір призначеного штрафу у неоподаткованих мінімумах доходів громадян, що суперечить вимогам ст.53 КК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин апеляційним судом не перевіряються.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені ст.65 КК України, та призначив покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, за якою його засуджено.

При призначенні обвинуваченому покарання судом врахована тяжкість кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд першої інстанції прийняв до уваги, що ОСОБА_6 за місцем проживання позитивно характеризується, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є пенсіонером та раніше не судимим.

Обставинами, що пом`якшують покарання правильно визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, суд зробив обґрунтований висновок, що для перевиховання та виправлення обвинуваченого необхідно призначити покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд першої інстанції хоча і призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн., проте не визначив його у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Відповідно до ст.53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Зміст частини п`ятої цієї статті, яка регулюює порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Тому призначення судом покарання у виді штрафу без визначення його в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, є порушенням вимог КК України і доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є слушними.

Статтею 413 КПК України передбачено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Враховуючи положення ст.65 КК України, суспільну небезпечність скоєного злочину, його тяжкість, відомості про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, діючи в межах повноважень п.2 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, визначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 3400 гривням.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 406, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 р. щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді