Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-907/ 2010 р. Головуючий в 1 інстанції Захарчук В.В.
Категорія: ч.2 ст.149, ч.3 ст.149 КК України Доповідач Буженко Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого - Буженко Н.В.;

суддів: Черствої Є.О.;

ОСОБА_1;

з участю прокурора Чепуріної А.С.;

адвоката ОСОБА_2;

засудженої ОСОБА_3;

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями засудженої ОСОБА_3, захисника засудженої - адвоката ОСОБА_2, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 9 березня 2010 року;

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком: ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка

м. Берислав Херсонської обл., громадянка

України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружена, має на

утриманні неповнолітню дитину, не працює,

прож.: ІНФОРМАЦІЯ_3,

вул. Першотравнева,378, раніше не судима,

засуджена за ч.3 ст. 149 КК України на 9 (девять) років позбавлення волі з поміщенням її у кримінально-виконавчу установу, з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_3 рахувати з дня затримання 21.11.2008 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний взяття під варту.

Згідно з вироком ОСОБА_3 визнана винною та засуджена за те, що вона ніде не працюючи, та не маючи законних джерел для існування, з корисливих мотивів, з метою отримання доходів від продажу громадянок України була залучена ОСОБА_4 в склад організованої групи, в яку також ввійшли ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з метою вчинення злочинів і здійснення вербування, переміщення, передачі і продажу громадянок ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з метою їх сексуальної експлуатації з використанням обману і шантажу. Так, ОСОБА_3 з метою зустрічі потерпілих в аеропорту м. Стамбул і наступної їх передачі особам, які купували громадян України з метою сексуальної експлуатації, виїхала в м. Стамбул Турецької Республіки і підтримувала звязки з покупцями, в яких вона проживала, а раніше сама працювала в якості повії. ОСОБА_3, забезпечувала перевезення потерпілих в орендовану квартиру, де передавала їх за грошову винагороду покупцям. Крім того, ОСОБА_3, згідно з розробленим ОСОБА_4 планом, супроводжувала потерпілих на територію України і назад в Туреччину для продовження строків дії візи, здійснювала контроль і психологічний тиск на потерпілих для виключення можливості з їх сторони звернутися за допомогою до сторонніх осіб. ОСОБА_3 в м. Стамбулі безпосередньо отримувала грошову винагороду за переданих покупцям сутенерам потерпілих, з яких частину залишала собі, а все решта грошовими переказами направляла ОСОБА_4

В апеляції та доповненнях до неї засуджена ОСОБА_3 просить вирок суду змінити, за ч.3 ст.149 КК України її виправдати, а справу повернути на новий судовий розгляд, або застосувати до неї ст. 69 КК України, так як судом не враховано її стан здоровя, а також те, що на утриманні в неї знаходиться неповнолітня дитина. Вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає зміні з наступних підстав. Суд першої інстанції під час розгляду справи по суті, взяв до уваги тільки первинні покази деяких потерпілих, даних ними під час судового слідства та не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про те, що вона не спілкувалася з ними, і змови між ними не було, а також те, що 09.05.2008 р. в Турції за торгівлю жінками і сутенерство вона була виправдана, і 21.11.2008 р. депортована в Україну. Крім того, вважає, що судом безпідставно були відхилені заявлені нею клопотання про витребування документів в консульстві Турції та перевірку показів свідків та потерпілих, що свідчить про неповноту та безсторонність судового слідства. Матеріали кримінальної справи не відповідають фактичним даним, на яких побудоване обвинувачення, а вирок суду побудований на неперевірених в повному обємі показаннях свідків та потерпілих, а тому підлягає зміні.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2 в апеляції просить вирок суду скасувати і постановити новий вирок, яким ОСОБА_3 за ч.3 ст.149 КК України виправдати. Вважає вирок суду таким, що постановлений з грубим порушенням норм кримінально-процесуального права, а висновки суду такими, що суперечать один одному. На думку апелянта, в матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що ОСОБА_3 входила в склад організованої групи разом з ОСОБА_4 і ОСОБА_5, і при цьому брала участь в торгівлі людьми, тобто вербуванні, переміщенні, передачі потерпілих, вчинених з метою експлуатації, та з використанням обману. В обґрунтування доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, суд покликався лише на покази потерпілих, визнавши їх правдивими, проте не взяв до уваги той факт, що покази потерпілих, які були дані ними під час досудового та судового слідства є суперечливими, а тому не можуть бути взяті до уваги і бути основою для винесення вироку. Суд не в повній мірі дослідив всі обставини справи і надані докази, що призвело до прийняття незаконного вироку.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати в звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням кримінального та кримінально-процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, а справу направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляційних вимог, покликається на те, що суд у вступній частині вироку не вказав кримінальний закон, який передбачає злочин, у вчиненні якого обвинувачувалася підсудна, чим порушив ст. 333 КПК України. Виправдовуючи ОСОБА_3 за ч.2 ст.149 КК України по епізодам щодо потерпілих ОСОБА_11, ОСОБА_12 суд не мотивував свого рішення, не проаналізував і не дав відповідну оцінку доказам обвинувачення в їх сукупності, в тому числі тим, які зібрані на досудовому слідстві, допустив суттєві суперечності в своїх висновках відносно достовірності і недостовірності тих, чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, чому він бере до уваги одні, а відкидає інші докази по справі, зібрані на досудовому слідстві. При призначенні покарання суд не врахував, що згідно з висновками амбулаторних судово-психологічних експертиз, потерпілі, які були піддані сексуальній експлуатації, перенесли тяжкий емоційний стрес, який супроводжувався зміною настрою, страхом, стійкими негативними переживаннями, порушеннями сну. Крім того, судом при винесенні вироку не вирішені цивільні позови, заявлені потерпілими під час досудового слідства.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав свою апеляцію і вважав за необхідне скасувати вирок суду, доводи адвоката ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію та апеляцію засудженої, просив вирок суду скасувати, виправдавши ОСОБА_3 за ст.. 149 ч.3 КК України, вислухавши пояснення засудженої ОСОБА_3, яка підтримала свою апеляцію та апеляцію адвоката, та в останньому слові просила вирок суду скасувати, а її виправдати, перевіривши матеріали справ та доводи апеляції, колегія суду приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 .І. обвинувачувалась за ст. 149 ч.2 та ст. 149 ч.3 КК України, але суд у вступній частині вироку не вказав кримінальний закон, який передбачає злочин, у вчиненні якого обвинувачувалася підсудна, чим порушив ст. 333 КПК України. Виправдовуючи ОСОБА_3 за ч.2 ст.149 КК України по епізодам щодо потерпілих ОСОБА_11, ОСОБА_12 суд не мотивував свого рішення, не проаналізував і не дав відповідну оцінку доказам обвинувачення в їх сукупності, в тому числі тим, які зібрані на досудовому слідстві, допустив суттєві суперечності в своїх висновках відносно достовірності і недостовірності тих, чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, чому він бере до уваги одні, а відкидає інші докази по справі, зібрані на досудовому слідстві. Крім того, у вироку не наведені будь-які докази, які б підтверджували, що ОСОБА_3 входила в склад організованої групи разом з ОСОБА_4 і ОСОБА_5, і при цьому брала участь в торгівлі людьми, тобто вербуванні, переміщенні, передачі потерпілих, вчинених з метою експлуатації, та з використанням обману. В обґрунтування доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, суд покликався лише на покази потерпілих, визнавши їх правдивими, проте не взяв до уваги той факт, що покази потерпілих, які були дані ними під час досудового та судового слідства є суперечливими. Крім того, судом при винесенні вироку не вирішені цивільні позови, заявлені потерпілими під час досудового слідства.

Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду невмотивованим, таким, що ґрунтується на суперечливих доказах, постановленим в порушення вимог ст.ст. 323, 324, 328, 333,334 КПК України, тому він підлягає скасуванню та направленню на новий судовий розгляд.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити, апеляції засудженої ОСОБА_3, захисника засудженої - адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 9 березня 2010 року щодо ОСОБА_3 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Головуючий

Судді: