В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 24.03.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жмеринка Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 10 березня 2015 року призваний під час мобілізації на підставі нарядів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 на посаду механіка, де проходить військову службу по даний час. Указом В.о. Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року оголошено часткову мобілізацію в Україні та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» саме з 17 березня 2014 року в країні почав діяти особливий період, який діє по даний час.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Так, солдат ОСОБА_4 11 березня 2015 року не з`явився до військової частини НОМЕР_1 . Перебуваючи за межами військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, перебував за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 . В період часу з 11 березня 2015 року по 28 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 не прибув.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 та приймає участь в проведенні Антитерористичної операції, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11 березня 2015 року, діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - не прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , проводив час на власний розсуд, не робив ніяких заходів у період з 11 березня 2015 року по 28 травня 2015 року для повернення на військову службу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю та суду повідомив, що 10.03.2015 року він був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Був призваний на військову службу на особливий період до військової частини НОМЕР_1 на посаду механіка. Однак на службу він не з`явився, а залишився у м. Жмеринка де допомагав хворій матері, їздив на заробітки. Зазначив, що до частини він так і не з`явився, на даний час він не демобілізований.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз показань обвинуваченого свідчить, що винуватість ОСОБА_4 як військовослужбовця у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний, допустимий та достатній доказ вини обвинуваченого його показання, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини злочину, а саме нез`явлення обвинуваченого як військовослужбовця до місця проведення служби в період з 11.03.2015 року по теперішній час, тобто понад місяць. При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений зазначив, що дійсно був мобілізований, мав проходити військову службу у військовій частини НОМЕР_1 на посаді механіка, знав, що йому необхідно з`явитись до військової частини, проте вказаного умисно не зробив.
Таким чином, ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення злочину, його показання доводять винуватість обвинуваченого, є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду вчинене військовослужбовцем.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики за місцем проживання ОСОБА_4 вбачається, що за місцем його проживання скарг на його поведінку не надходило.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» та довідки ВОПНЛ ім. Ющенка обвинувачений на обліку у вказаних закладах не перебуває.
З вимоги про судимість вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, не одружений.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Разом з тим, наявність пом`якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.
Керуючись ст.65-67, 407 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 407 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
На підставі п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: