154/2756/15
1-кп/154/313/15

ВИРОК
іменем України
10 вересня 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченої: ОСОБА_4
потерпілої: ОСОБА_5
представника потерпілого: ОСОБА_6

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки
АДРЕСА_1 , українки,
громадянки України, освіта середня, не заміжньої, на
утриманні малолітня дитина, не працюючої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.3 ст.191КК України,-
в с т а н о в и в:
Крім того, ОСОБА_4 , працюючи продавцем у магазині Зарічанського споживчого товариства, розташованого по АДРЕСА_2 та одночасно по сумісництву в приватного підприємця ОСОБА_5 , котра орендує частину вказаного магазину та будучи особою, що несе повну матеріальну відповідальність про ввірені їй товаро-матеріальні цінності, керуючись єдиним умислом та корисливим мотивом, шляхом витрат на власні потреби товарів, наданих їй для реалізації та готівкових коштів, отриманих від реалізації товарів, в період 05.03.2015 року по 26.03.2015 року вчинила розтрату товарно-матеріальних цінностей приватного підприємця ОСОБА_5 на суму 1042,73грн. та в період 05.03.2015 року по 26.03.2015 року вчинила розтрату товарно-матеріальних цінностей Зарічанського споживчого товариства на суму 3797,32грн., чим заподіяла майнові збитки потерпілим на вказані суми.
Обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе у пред`явленому обвинуваченні винною повністю. Суду показала, що вона, працюючи продавцем у магазині Зарічанського споживчого товариства в с. Суходоли, Володимир-Волинського району та одночасно по сумісництву в приватного підприємця ОСОБА_5 , котра орендує частину вказаного магазину, для власних потреб за період роботи привласнювала товари надані для реалізації та з каси кошти від виручки, за різні періоди й повторно після їх виявлення, чим вчинила розтрату товарно-матеріальних цінностей приватного підприємця ОСОБА_5 на суму 13 882 грн. 99 коп. та Зарічанського споживчого товариства на суму 10 918 грн. 02 коп. Цивільні позови потерпілих визнає повністю. Щиро розкаюється у вчиненому та просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у розтраті чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.191 КК України.
Крім цього, своїми умисними протиправними діями, котрі виразились у розтраті чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, вчинені повторно, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.191 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Злочини, вчинені обвинуваченою, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Обвинувачена характеризуються позитивно, злочин вчинила вперше, сама виховує малолітню дитину, а тому з урахуванням цих обставин та думки потерпілих, які просить не позбавляти обвинуваченої волі, суд призначає їй покарання в межах санкції закону, за яким вона притягуються до відповідальності, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для її виправлення та недопущення вчинення нових злочинів, оскільки її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Процесуальні витрати відсутні, речових доказів немає.
Цивільні позови потерпілих про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочинами, відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки вони повністю визнаються обвинуваченою ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
засудив:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.3 ст.191 КК України та призначити їй покарання:
-За ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей строком на один рік.
-За ч.3 ст.191 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей строком на два роки.
На підставі ч.1 ст.70КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити за цим вироком покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей строком на два роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинять нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки та зобов"язати її не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, або роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.
Цивільні позови потерпілих: Зарічанського споживчого товариства та приватного підприємця ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь Зарічанського споживчого товариства 10 918 грн. 02 коп. матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь приватного підприємця ОСОБА_5 13 882 грн. 99 коп. матеріальної шкоди, завданої злочином.
Речові докази відсутні. Процесуальних витрат немає.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1