Провадження №: 1-кп/752/881/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2014 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0011760 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Копійськ, Челябінська область, Росія, громадянина України, з освітою неповною середньою, не одруженого, не працюючого, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Корзуново, Печенгського р-ну, Мурманської області, Росія, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 09.04.2014 року приблизно о 15 годин 00 хвилин,перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Вокзальна площа, розпивали спиртні напої.

В ході розмови ОСОБА_10 добровільно надав ОСОБА_11 ,власний мобільний телефон марки «Nokia», який вони спільно мали намір здати в ломбард, а ОСОБА_7 дорожню сумку з речами для тимчасового утримання.

В подальшому ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, незважаючи на вимогу ОСОБА_10 повернути телефон, відкрито заволодів телефоном марки «Нокіа», вартістю 500 грн. та втік.

Після цього ОСОБА_7 , в якого з відома ОСОБА_10 перебувала сумка з речами останнього, не перебуваючи в злочинній змові з ОСОБА_11 , також відмовився повернути сумку та відкрито заволодів нею і втік, завдавши шкоди ОСОБА_10 на загальну суму 1000грн.
Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вчинили злочин передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним, проте відмітив, що потерпілого не бив. Пояснив, що 09.04.2014 року перебував на залізничному вокзалі в м. Києві де познайомився з раніше невідомими, якими виявилися ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , спілкувалися, випивали.

ОСОБА_13 зазначив, що немає коштів для поїздки додому, і він в свою чергу запропонував йому здати якісь речі в ломбард, на що ОСОБА_13 погодився. ОСОБА_13 був п`яний і попросив нести його сумку і разом направилися на вул. Саксаганського. Пройшовши трохи, зайшли в один з дворів. Він відійшов в бік по «нужді», а ОСОБА_12 з ОСОБА_14 пішли трохи вперед. Він вирішив забрати собі сумку ОСОБА_15 з речами, вибіг за браму і втік. Через де який час його наздогнав ОСОБА_12 і сказав, що ОСОБА_13 кудись пішов. Трохи пізніше їх затримала міліція. ОСОБА_15 не бив, а лише заволодів його сумкою.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним, зазначивши, що заволодів телефоном потерпілого але його не бив. Пояснив, що повністю підтримує показання ОСОБА_7 ОСОБА_13 , який був п`яний, дав йому телефон, мали віднести та здати його в ломбард. Пізніше він відмовився повертати ОСОБА_16 телефон та забрав собі. Він та ОСОБА_7 ОСОБА_15 не били. Грошей у ОСОБА_15 він не забирав. Під час зустрічі останній дав йому 20 гривень на горілку.

В обвинувачені зазначено, що ніби він відкрито забрав у потерпілого 140 грн., проте це не відповідає дійсності, адже його та ОСОБА_7 фактично через невеликий проміжок часу затримали і грошей при ньому не знайшли.

Додатково винність обвинувачених підтверджується протоколами слідчих дій та іншими документами, наданими стороною обвинувачення, зокрема:

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.04.2014 року;

протоколами огляду місця події, в одному з яких відображено про виявлення у громадянина ОСОБА_7 сумки з речами, а у ОСОБА_6 мобільного телефону «Нокіа»;

протоколом огляду предметів та фото таблицею до нього, які в подальшому, як видно з постанови, визнані речовими доказами;

розпискою ОСОБА_10 , про отримання для зберігання належних йому речей;

протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Потерпілий ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленим про час та дату судового розгляду, для дачі показань не з`явився. Факсом передав заяву, завірену сільською радою, в якій відмітив, що на розгляд справи не може з`явитися за сімейними обставинами та просить проводити судовий розгляд у його відсутність. До обвинувачених претензій немає, йому усе повернуто. Чи били вони його, не пам`ятає.

Ураховуючи викладене, судом, після з`ясування думки сторін, було прийнято рішення проводити судовий розгляд у відсутності потерпілого, враховуючи можливість з`ясувати обставини справи у його відсутність.

За результатами судового розгляду, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини, суд, користуючись своїм правом, прийшов до висновку про необхідність вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи що зміна не погіршує становище осіб, стосовно яких здійснюється кримінальне провадження, а навпаки.

Так, як видно з показань обвинувачених, останні не застосовували до потерпілого ОСОБА_10 фізичного насильства, а лише кожен окремо, не діючи за попередньою змовою групою осіб, відкрито заволоділи його майном.

Стороною обвинувачення не надано суду достатніх та переконливих доказів, які би могли спростувати показання обвинувачених, щодо обставин та способу заволодіння майном потерпілого, який сам на розгляд справи не з`явився і звернувся з заявою про неявку на розгляд справи, в якій відмітив, що не пам`ятає, чи били його.

Як видно з заяви потерпілого, яка міститься в наданих прокурором матеріалах, останній від медичної допомоги та проходження СМЕ відмовився.

Надані суду прокурором як докази протоколи слідчих дій та інших документів, які були досліджені, на погляд суду, не є достатніми, для встановлення факту застосування обвинуваченими фізичного насильства до потерпілого, а свідків стороною обвинувачення не надано.

Суд, враховуючи вимоги ст. 17 КПК України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, враховуючи показання обвинувачених, як фактично єдині, прямі докази на підставі яких є змога детально та об`єктично з`ясувати обставини справи, прийшов до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених з ч. 2 ст. 186 КК України (відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого) та кваліфікувати дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна.

Крім того, суд також вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_6 посилання на ту обставину, що він крім телефону він відкрито заволодів 140 грн. потерпілого ОСОБА_10 . Зазначену обставину заперечив обвинувачений, а стороною обвинувачення доказів, які би підтверджували зазначену обставину, не надано. Більше того, при затриманні ОСОБА_6 , яке мало місце після вчинення грабежу, як видно з протоколу огляду місця події, у останнього взагалі не було виявлено грошей.

Формулювання обвинувачення не містить відображення, що обвинувачені діяли за попередньою змовою групою осіб, і судом зазначена обставина не встановлена.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 132від 26.06.2014 року, у теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки шизофренії параноїчної, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом. У період правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_6 підозрюється, він виявляв ознаки шизофренії параноїчної, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом. Наявні у ОСОБА_6 психічні розлади у період правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється (09.04.2014 року) істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, але не позбавляли його повністю здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Наявні у теперішній час у ОСОБА_6 психічні розлади істотно впливають на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, але не позбавляючи його повністю здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до вимог ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винних.

Так, ОСОБА_6 згідно ст. 89 КК України не судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра за місцем проживання.

Обвинувачений ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає наявність неповнолітньої дитини.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає наявність 3 групи інвалідності.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Узагальнюючи результати судового розгляду, враховуючи письмову заяву потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання у виді арешту.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання обвинуваченим зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 09.04.2014 року.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання обвинуваченим рахувати з 29.12.2014 року.
У строк покарання обвинувачених, згідно ст. 72 КК України, зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 09.04.2014 року (дня фактичного затримання), по 28.12.2014 року, включно
Враховуючи строк арешту визначений судом, та строк попереднього ув`язнення зарахований у строк покарання обвинувачених, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вважати такими, що відбули покарання.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання, негайно звільнивши їх з під варти.

Речові докази: сумку з речами, телефон, що на зберіганні у ОСОБА_10 , - залишити йому за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_17