-2014/4165/2012
1/2014/423/2012
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2012 Зміївський районний суд, Харківської області, в складі:
головуючого - Бібіка О.В..,
за участю секретаря - Онацької В.В.
з участю прокурора - Власенко М.С..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Зміїв, кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, розлучений, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,
за ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :
26 вересня 2012 року ., близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_1 перебував на території свого домоволодіння по вул.. Спортивній, 23 в с. Бірки Зміївського району Харківської області, де на грунті ревнощів виникла сварка із ОСОБА_2. Під час сварки, ОСОБА_1 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_2 не менше тьох ударів кулаками обох рук і один удар коліном в обличчя, чим спричинив йому., згідно висновків судово-медичної експертизи № 375-Зм/12 від 17.10.2012.року тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на обличчі, крововиливу в області шиї, крововиливу на білкову оболонку лівого ока, які за ступенем тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, закритого перелому нижнього краю лівої орбіти, передньої стінки лівої верхнечелюстевої пазухи і лобного відростку скулової кістки які за ступенем тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров»я., характерне для даного виду травми та її тяжкості (згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень », затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).
Враховуючи, що фактичні обставини скоєного суспільно-небезпечного діяння та доведеність ОСОБА_1.у його вчиненні учасниками процесу не оспорювалась і вони не наполягали на дослідженні всіх доказів, що є у справі, суд знаходить недоцільним їх дослідження і прийшов до висновку, обмежитись допитом підсудного, потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особу підсудного у відповідності до ч.3 ст. 299 КПК України ( ред.. 1960 року).
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1.. визнав себе винним у вчиненні вищеописаного суспільно-небезпечного діяння в повному обсязі. В скоєному щиро кається.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 підтвердив фактичні обставини скоєння суспільно-небезпечного діяння підсудним ОСОБА_1 Заявив, що шкода заподіяна йому злочином, підсудним відшкодована в повному обсязі. Претензій до підсудного ОСОБА_1 він не має.
Дії підсудного ОСОБА_1. які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я, суд кваліфікує за ч.1ст.122 КК України.
При вирішенні питання відносно виду та міри покарання ОСОБА_1. суд враховує щире каяття, повне відшкодування шкоди, заподіяної злочином, що у відповідності до ст.66 КК України визнається судом як обставини, які пом»якшують покарання.
Обставин відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1. судом не встановлено.
Вивченням особи підсудного ОСОБА_1. встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1.. суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, наслідки, які наступили, дані про особу підсудного.
За наведених обставин справи, з урахуванням обставин, які пом»якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначення покарання ОСОБА_1.. за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі у межах санкції даної статті.
Враховуючи характер та ступінь суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу винного, наявність декількох обставин, які пом»якшують покарання і відсутність обставини, що обтяжують покарання, вік підсудного, той факт що він раніше не був судимий, та можливість виправлення ОСОБА_1. без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення підсудного від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.. 75 КК України.
На період іспитового строку суд покладає обов»язки на ОСОБА_1, передбачені ст.76 КК України.
Керуючись ст. ст. 299, 323, 324 КПК України ( ред..1960 року) суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_1 такі обов»язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання,
3) періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Бібік О.В.