печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника скарги ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :
Заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що він звернувся до прокуратури м. Києва із заявою від 13 серпня 2014 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Солом`янського районного суду м. Києва, суддями Апеляційного суду м. Києва та суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України.

Однак, всупереч положенням ст.ст. 60, 214 КПК України відомості зха вказаною заявою не були внесені в ЄРДР.

Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст. 214, 303, 307 КПК України, скаржник просить зобов`язати старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 внести відповідні відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

Заявник у судовому засіданні підтримав вимоги скарги.

З огляду на положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя визнав можливим проводити розгляд скарги за відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши думку заявника, вивчивши скаргу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом на підставі доводів скарги встановлено, що заявник звернувся до прокуратури м. Києва із заявою від 13 серпня 2014 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Солом`янського районного суду м. Києва, суддями Апеляційного суду м. Києва та суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України.

Як вбачається з матеріалів скарги, листом від 17 вересня 2014 року №06/1-20550-14 за підписом старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , заявнику повідомлено про те, що його заява не є повідомленням про кримінальне правопорушення, оскільки не містить жодних даних про вчинення злочину, за викладених в заяві обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Як вбачається зі змісту скарги, доводи ОСОБА_3 про наявність в діях судді Солом`янського районного суду м. Києва, суддів Апеляційного суду м. Києва та судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ознак кримінально-караних діянь, зводяться до незгоди з судовими рішеннями постановленим вказаними суддями.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про судоустрій та статус суддів суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого впливу.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України Про незалежність судової влади №8 від 13 червня 2007 року судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Виключним правом перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Окрім цього, главою першою розділу VI Закону України Про судоустрій та статус суддів регламентовані підстави та порядок застосування до суддів дисциплінарної відповідальності.

З огляду на положення вищенаведених норм Закону, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Таким чином, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в у порядку визначеному Законом.

Незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочину.

З огляду на вищевикладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя