ОСОБА_1 № 216/7572/13-к
пров. № 1-кп/216/427/13
ВИРОК

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2013 року. Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_2

у складі головуючого судді Філатова К.Б.,

при секретарі Малиця С.О.,

за участю прокурора Сілкіна Д.Ю.,

адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 справу за обвинуваченням

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, що проживає в місті ОСОБА_2, мікрорайон Індустріальний, 77, 90

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 18 лютого 2011 року приблизно о 15 годині 45 хвилин керував технічно справним автобусом «ОСОБА_5 312Д» реєстраційний номер АЕ 0335АА, що належить ОСОБА_1, та здійснював перевезення пасажирів за міським маршрутом № 295 «Майдан Праці вул. Миколаївське шосе». При цьому крім пасажирів, що розташовувалися на обладнаних посадкових місцях, всупереч п. 21.1 ПДР України водій ОСОБА_4 перевозив у салоні автобуса не менше 7 пасажирів, які стояли.

Рухаючись по мокрій проїзній частині вул. Окружної з боку вул. Купріна в напрямку вул. Ньютона в місті Кривому Розі, автобус під керуванням водія ОСОБА_4 наближався до нерегульованого Т-подібного перехрестя з асфальтованою дорогою промислової зони, що примикає праворуч по ходу руху автобуса, та проходить між територіями промислових підприємств, розташованих за адресою вул. Окружна, 10 та Окружна, 12.

У цей час по дорозі промислової зони до зазначеного перехрестя наближався технічно справний автомобіль «Міцубісі Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6, по ходу руху котрого на відстані 300 м. перед перехрестям був встановлений знак 2.3 ПДР України «Головна дорога». Враховуючи те, що безпосередньо перед перехрестям інших знаків пріоритету встановлено не було, в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 відповідно до п. 2.3 розділу 33 ПДР України міг розраховувати на те, що водії транспортних засобів, які рухалися по вул. Окружній, повинні надати йому дорогу, тому, підїхавши до перехрестя з вул. Окружною та користуючись перевагою в русі, він почав здійснювати проїзд даного перехрестя.

По ходу руху водія ОСОБА_4 перед перехрестям були відсутні знаки пріоритету, які б встановлювали черговість проїзду перехрестя, тому він зобовязаний був розцінювати перехрестя вул. Окружної з дорогою промислової зони як нерегульоване перехрестя рівнозначних доріг, однак, маючі можливість бачити автомобіль «Міцубісі Ланцер», який наближався до перехрестя праворуч, не дав йому дороги, чим порушив п.в. 1.5, 2.3 б) і 16.12 ПДР України.

Внаслідок невиконання зазначених правил безпеки дорожнього руху України, дотримання яких є достатньою умовою для запобігання події ДТП, водій ОСОБА_4 в районі перехрестя дороги вул. Окружної з дорогою промислової зони допустив зіткнення керованого ним автобуса з автомобілем під керуванням ОСОБА_6

Після зіткнення автобус під керуванням водія ОСОБА_4 виїхав за межи проїзної частини вул. Окружна і передньою частиною наїхав на дерево, що росте ліворуч від дороги, а автомобіль під керуванням водія ОСОБА_6 наїхав передньою частиною на стовбур дерева, що росте праворуч від дороги.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автобуса ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9І та ОСОБА_10, а також водій ОСОБА_6 були травмовані. Пасажири автобуса ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9І та ОСОБА_10 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалості розладу здоровя, а водій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину не визнав та суду пояснив, що на час ДТП 6 місяців працював водієм на маршрутному таксі маршруту № 295, частка маршруту якого проходить по вул. Миколаївське Шосе в місці, де сталася ДТП. На час ДТП з обох боків вул. Миколаївське Шосе (Окружна) стояли знаки, що вказували, що саме ця вулиця є головною. Безпосередньо перед дорогою, з якої виїхав ОСОБА_6 жодного знаку взагалі не було. 18 лютого 2011 року він перевозив пасажирів та рухався по вул. Окружна. Швидкість руху була приблизно 50 км/год. Шов сніг, від пасажирів надійшло попередження про те, що вони будуть виходити, пасажири встали з місць і приготувалися виходити, тому він не мав великої швидкості. Коли він вже майже проїхав дорогу, що примикала справа до дороги, по який він рухався, стався сильний удар в правий бік автобуса, після цього ще один. Заклинило праве колесо, і він втратив можливість керувати автобусом, який виїхав на ліве узбіччя дороги, вдарився в дерево і зупинився. Він висадив пасажирів і зателефонував в швидку допомогу і власникові автобуса ОСОБА_1 ОСОБА_6 стояв біля свого автомобіля. Коли приїхав ОСОБА_1, він розмовляв з ОСОБА_6 і чоловіком, що був разом з ОСОБА_6, і ті увіряли, що повністю відшкодують шкоду. Коли приїхали робітники ДАІ, ОСОБА_6 уїхав в кареті швидкої допомоги. Відразу його, ОСОБА_4, робітники міліції визнавали потерпілим. На час ДТП перед дорогою, з якої виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_6 рослі кущі, які були осипані снігом і обмежували видимість, в наявності були дорожні знаки, які вказували, що Миколаївське Шосе є головною дорогою. Приблизно через місяць або півтора після ДТП слідчий, що вів справу заявив, що обвинуваченим по справі є він, ОСОБА_4, знак, що вказував на Миколаївське Шосе, як головну дорогу, кудись зник, але було заявлено, що такий знак мається на дорозі, по якій їхав ОСОБА_6, а ще через якійсь час кущі, що були перед дорогою були зрізані. Зараз на дорозі по вул. Миколаївське Шосе, по якій рухався він, ОСОБА_4, знов висить знак «Головна дорога». Винним себе не визнає, оскільки вважає, що не порушував ПДР, ДТП сталася внаслідок порушення ПДР водієм ОСОБА_6

Вислухавши потерпілих, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що ДТП сталася не з вини водія ОСОБА_4, у звязку із чим його слід оправдати.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в якості пасажира їхав в маршрутці під керуванням підсудного. Йому потрібно було виходити тому він невдовзі перед ДТП підійшов до двері. Він дивився в переднє лобове скло. Боковим зором побачив автомобіль, що рухався справа, і відразу відбувся удар. В нього були тілесні ушкодження, були зламані ребра. Він лікувався, ніс витрати. Винним в ДТП вважає ОСОБА_6. Він водій, часто їздить по цієї дорозі, і ніхто із тих, хто рухається по дорозі, по якій рухався ОСОБА_4, ніколи не уступав дорогу тим, хто рухається по дорозі, з якої виїхав ОСОБА_6. Він ніколи не повертав на ту дорогу, але знає, що неподалік на ній знаходиться залізничний переїзд.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що багато років постійно їздить на роботу і з роботи по вул. Окружна. Ця дорога є трасою на Миколаїв, а дороги, що примикають до неї є виїздами із промислових зон. В той день вона в якості пасажира їхала в маршрутці під керуванням підсудного, перед ДТП вона дивилася наліво, і механізму ДТП не бачила. При ДТП вона впала. Спробувала піднятися і відчула біль, після чого сіла на водійське місце. Внаслідок ДТП в ній був перелом кісток таза, і вона 4 місяця була в корсеті.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що по вказаній дорозі їздить вже 29 років. Завжди дорога, по який їхав ОСОБА_6, сприймалася як другорядна дорога. Під час ДТП він їхав в маршрутці під керуванням підсудного. Як сталася ДТП, не бачив. При ДТП він впав, йому було важко дихати. Він потрапив до лікарні де пробув 2 тижня, оскільки були переламані 3 ребра. Зараз, коли він їздить по цієї дорозі, він завжди звертає увагу на місце, в якому сталася ДТП і стверджує, що завжди автомобілі, що рухаються по дорозі, з якої виїжджав ОСОБА_6, пропускають автомобілі, що рухаються по дорозі, по якій рухалася маршрутка.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що він має водійські права і великий стаж керування автомобілем. На час ДТП в місці ДТП були відсутні дорожні знаки, яки б вказували на наявність перехрестя або примикання дороги, оскільки на його думку це не було перехрестям, а був проїзд до промислових підприємств. В той день він їхав в маршрутці під керуванням підсудного. Механізму ДТП він не бачив, але відчув удар в бік автомобіля, а потім автомобіль вдарився в дерево. Після ДТП ОСОБА_4 допомагав пасажирам, а ОСОБА_6 кудись дзвонив по телефону. Він бачив якогось чоловіка з кровю в усі. В нього, потерпілого, боліло коліно, але він думав, що воно пройде і уїхав. Але коліно продовжувало боліти і спухло. Прийшлося викликати швидку допомогу і лікуватися.

Потерпілий ОСОБА_1 суду пояснив, що автомобіль, яким керував ОСОБА_4, є його, ОСОБА_1, власністю. Відразу після ДТП йому зателефонував Корурга, і він, ОСОБА_1, через 5-6 хвилин приїхав на місце ДТП. На той час на дорозі, по якій рухався ОСОБА_4, стояв знак «Головна дорога». Належний йому автомобіль був визнаний речовим доказом, спочатку знаходився в міліції, потім його повернули йому під розписку, але наклали на нього арешт. Він не може не відремонтувати, ні розпорядитися автомобілем, який стоїть і ржавіє.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні дав вкрай суперечливі показання, а саме про те, що він їздив на переговори, рухаючись по Миколаївському Шосе зі сторони Карачунів та звернув наліво на дорогу, на якій також було асфальтове покриття. Аніякими знаками ця дорога перед поворотом означена не була. Він вирішив, що ці дороги рівнозначні. Куди саме він їздив на переговори, з ким та де їх вів, пояснювати відмовився, заявив, що це є комерційною таємницею, хоча про зміст переговорів йому питання не ставилися, а лише була спроба виявити місце, в яке він рухався, а також як часто він в цьому місці бував. Розповідаючи безпосередньо про ДТП, ОСОБА_6 спочатку казав, що вважаючи дороги рівнозначними, вважав, що, коли він їхав назад та виїжджав на Миколаївське Шосе, транспорт, що рухається зліва, повинен його пропустити, потім заявив, що бачив на дорозі, по якій він рухається, знак «Головна дорога». Приближаючись до пересічення доріг, він побачив зліва транспорт, що рухався, але на якій відстані від пересічення доріг в цей час був він, ОСОБА_6М, на якій відстані був інший транспорт та з якою швидкістю рухався, пояснити не зміг. Вважаючи, що транспорт, що рухається зліва, зобовязаний пропустити його, він більш наліво не дивився і почав дивитися направо, оскільки хотів повернути наліво та виїхати на зустрічну полосу руху. Стався удар. Його автомобіль відкинуло, і вдарило об дерево. В нього були зламані ребра. На місце ДТП приїхали його діти. Після чого його забрала швидка допомога.

Після оголошення протоколу огляду, в якому зафіксовані кущі, що обмежували видимість зліва по ходу руху автомобіля під його, ОСОБА_6, керуванням, ОСОБА_6 заявив, що на той час кущі були без листів, прозорі, тому, незважаючи на їхню наявність дорога зліва була видна.

Таким чином, ОСОБА_6 не заперечував, що на дорозі, по якій він рухався були насадження, що обмежували видимість зліва перед виїздом на дорогу по вул. Миколаївське Шосе зимою і майже унеможливлювали її влітку при наявності листви. При такій дорожній обстановці на дорозі по вул. Миколаївське Шосе були відсутні жодні знаки, яки б зобовязували водія збавити швидкість, уступити дорогу і майже не попереджували його про наявність перехрестя.

Згідно постанові про відкриття кримінальної справи від 24 лютого 2011 року автомобіль під керуванням ОСОБА_6 виїжджав по обледенілому покриттю проїжджої частини прилеглої території на проїжджу частину вулиці Окружної, в той час, коли мікроавтобус під керуванням ОСОБА_12 рухався по мокрій проїзній частині вул. Миколаївське Шосе. Сталося зіткнення автомобілів, внаслідок якого пасажири мікроавтобуса отримали тілесні пошкодження (т. 1 а.с. 1).

Як вбачається із протоколу огляду місця ДТП, дорога, по якій рухався мікроавтобус під керуванням водія ОСОБА_12, має асфальтове покриття, на якому мається дорожня розмітка, розчищена від снігу, який лежить по обочинах. Дорога, з якої виїжджав водій ОСОБА_6, покрита снігом. Перед виїздом з дороги, по якій рухався водій ОСОБА_6 під час ДТП малися кущі, що обмежували видимість дороги, по якій рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_12 Будь-які дорожні знаки в протоколі не відображені (т. 1 а.с. 10-21).

Згідно протоколу огляду і перевірки технічного стану транспортних засобів від 18 лютого 2011 року вбачається, що після ДТП мікроавтобус під керуванням водія ОСОБА_12 передньою частиною вдарився в дерево і зупинився в такому стані. В той же час на мікроавтобусі зафіксовані механічні пошкодження з правого боку, які не мають відношення до удару мікроавтобуса об дерево (т. 1 а.с. 30-35).

Згідно акту обстеження, що був складений в день ДТП 18 лютого 2011 року інспектором ОДР ВДАІ і фахівцем комунального відділу УЖКГ, мікроавтобус рухався по головній дорозі вул. Окружна, в той час як автомобіль під керуванням ОСОБА_6, що виїжджав з прилеглої території, не надав йому дороги (т. 1 а. с. 53).

Згідно протоколу огляду від 9 березня 2011 року дорога, по який рухався ОСОБА_13, 400 метрів йде прямо, після чого повертає направо і веде в лісопосадку. По лівій стороні цієї дороги розташовані «Сільгосптехніка» і «Криворіжшляхбуд», що мають адреси з вказівкою вулиці «Окружна», мається поворот направо, що веде в «Лісопитомник», в трьохстах метрах від дороги мається залізниця. На одному і тому ж стовбці зафіксовані дорожні знаки 1.28 («Залізничний переїзд без шлагбаума») і вище 2.3 («Головна дорога») В кількох метрах спереду стоїть знак «Стоп», що забороняє проїзд без зупинки. На фототаблиці до протоколу огляду вбачається, що ця дорога є дорогою з асфальтовим покриттям плохої якості без насипу та дорожньої розмітки, з шириною, ледве достатньою для розїзду зустрічного транспорту (т. 1 а.с. 73-81).

Наявність зафіксованого в протоколі від 9 березня 2011 року знаку 2.3 ПДР суперечить всім іншим знакам, що встановлені на даній дорозі, а також іншим ознакам цієї дороги в зрівнянні з дорогою, по якій рухався мікроавтобус, тому розглядаючи справу в 2011-2012 роках, суд надавав запит в КП «Сансервіс» про наявність такого знаку, і отримав відповідь, відповідно до якої приписів ДАІ про встановлення такого знаку не було, ніяких даних про його встановлення у підприємства немає.

Постановою суду від 20 січня 2012 року справу було направлено для додаткового розслідування з метою встановити будь-кого, хто бачив на місці, про яке каже Кожемяякин, знак 2.3 ПДР, а також встановити як часто ОСОБА_6 користувався вказаною дорогою.

В липні 2013 року згідно новому КПК України до суду надійшов обвинувальний акт, в якому про наявність або відсутність знаку 2.3 ПДР України взагалі не йшлося, але дороги вказувалися як рівнозначні, у звязку із чим ПДР порушив саме водій ОСОБА_12, оскільки, маючи поміху справа, не пропустив автомобіль під керуванням водія ОСОБА_6. Ухвалою суду від 25 липня 2013 року обвинувальний акт був повернутий прокуророві.

До даної справи жодного доказу наявності знаку 2.3 під час руху по прилеглій території автомобіля під керуванням водія Кожемякина суду не надано, не знайдений жоден свідок, який бачив, що такий знак стояв в цьому місці не лише під час фотографування 9 березня 2011 року, а до і після цього.

Відповідно до загальних положень ПДР територія, що примикає до краю проїзної частини і не призначена для наскрізного проїзду, а лише для вїзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них, є прилеглою територією.

Відзначення всіх прилеглих територій спеціальними знаками дорожнього руху ПДР не передбачають. ПДР виділяють із всіх прилеглих територій лише жилу та пішохідну зони, встановлюючи додаткові обмеження у них, оскільки рух в таких місцях потребує особливої обережності. При цьому вказується, що при виїзді із житлової і пішохідної зони водії повинні поступити дорогу іншим учасникам дорожнього руху (и. 26.4 ПДР України).

В даному випадку територія, з якої виїжджав водій ОСОБА_6 мала всі ознаки прилеглої території, чим пояснюється відсутність знаків дорожнього руху як на одній, так і на інший дорозі, яки б сповіщали одна про іншу, а, значить, саме водій ОСОБА_6 повинен був пропустити транспортні засоби, що рухалися по головній дорозі.

Вказівка в обвинувальному акті на те, що водій ОСОБА_4, порушуючи ПДР, перевозив в салоні мікроавтобуса не менш 7 пасажирів, які стояли, по-перше, нічим не підтверджена, по-друге, п. 21 ПДР дозволяє перевозити пасажирів в кількості, передбаченій технічною характеристикою, обвинувачення ж не надало доказів кількості пасажирів, яких можливо було б перевозити згідно технічній характеристиці, а також доказів кількості пасажирів, яких перевозив водій ОСОБА_4, по-третє, не надано доказів, що пасажири, які стояли, заважали водію керувати транспортним засобом або обмежували оглядовість. Таким чином, обвинувачення не довело, що ОСОБА_4 порушив п. 21.1 ПДР України, порушення якого могло б тягнути за собою притягнення до адміністративної відповідальності. Майже при наявності цього порушення з боку водія ОСОБА_4 суд не вбачає будь-якого причинного звязку між цім порушенням і подією, що сталася ДТП.

Суд не приймає до уваги висновки авто-технічної експертизи, оскільки експерту були завдані вихідні данні, що не відповідають дійсності, а саме, що дорога, по якій рухався кожний із водіїв, є рівнозначними дорогами (т. 2 а.с. 33-40).

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

П Р И С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати невинним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину.

Речовий доказ по справі мікроавтобус «ОСОБА_5 312Д» реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1, знявши з нього будь-які обмеження, повязані із розглядом цієї справи.

На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_2 протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: К. Б. Філатов