Дата документу Справа № 337/1130/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/987/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/1130/15-к
Категорія: ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2015 року та на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2015 року з апеляційними скаргами звернувся заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 , в яких просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та скасувати вирок в частині призначеного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченої внаслідок його м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі та відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на один рік, поклавши на неї обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. В решті апелянт просить вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги апеляційної скарги відносно ухвали суду прокурор обґрунтував тим, що в ухвалі неправомірно застосований строк оскарження п`ять днів замість передбачених законом семи днів, у порушення вимог ч. 2 ст. 379 КПК України, судом не вжито заходів для забезпечення участі у розгляді питання про внесення виправлень усіх учасників процесу, у тому числі потерпілого, відповідно до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, виправивши описку в частині обраної ОСОБА_7 міри покарання з обмеження волі на позбавлення волі, суд, у порушення вимог ст. 379 КПК України, втрутився в суть судового рішення, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону та погіршив становище обвинуваченої, що, після постановлення судового рішення, може бути зроблено лише судом апеляційної інстанції.

Що стосується вимог по скасуванню вироку суду, прокурор зазначив, що ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо яких вона батьківських прав не позбавлена, проте суд, у порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, призначив їй покарання у виді обмеження волі, тобто, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, застосував закон, якій не підлягає застосуванню.

Вимоги по призначенню обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі прокурор мотивував тим, що ОСОБА_7 хоча і не є судимою, однак раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштована, вчинила сім епізодів крадіжок чужого майна, що свідчить про криміногенну направленість її особи, і вказує на необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до одного року обмеження волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим самим вироком засуджений й ОСОБА_8 , щодо якого вирок суду не оскаржується.
Як зазначено у вироку суду, 26 січня 2015 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет № 64», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, буд. 18, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрали продукти харчування, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 157 грн. 63 коп., без урахування ПДВ.

26 січня 2015 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет № 111», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, буд. 9, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрали продукти харчування, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 130 грн. 50 коп., без урахування ПДВ.

26 січня 2015 року, приблизно о 16 годині 03 хвилини, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет № 13», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 27, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрали десять пачок твердого сиру «Комо Російський», вагою по 220 грамів, вартістю по 18 грн. 33 коп. кожна, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 183 грн. 30 коп., без урахування ПДВ.

28 січня 2015 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет № 384», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гудименко, буд. 16-а, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрали продукти харчування, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 190 грн. 00 коп., без урахування ПДВ.

28 січня 2015 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет № 111», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, буд. 9, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрали вісім пачок твердого сиру «Комо Голандський» вагою по 220 грамів, вартістю по 18 грн. 91 коп. кожна, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 181 грн. 52 коп., без урахування ПДВ.

28 січня 2015 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет № 886», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, буд. 42-а, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрали продукти харчування, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 149 грн. 10 коп., без урахування ПДВ.

28 січня 2015 року, приблизно о 18 годині 55 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет № 64», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, буд. 18, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрали три пачки розчинної кави «Нескафе Голд», вагою по 140 грамів, вартістю по 49 грн. 16 коп. кожна, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 147 грн. 48 коп., без урахування ПДВ.

Ухвалою суду від 11.03.2015 року виправлена описка в резолютивній частині вироку і зазначено, що ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судових рішень та апеляційних скарг, прокурора, який підтримує апеляційні скарги та просить їх задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження, ніким, у тому числі, обвинуваченою, не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Проте вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання та зазначаючи у вироку, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей, в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, згідно з якою обмеження волі не може бути застосовано у тому числі до жінок, які мають дітей віком до 14 років, призначив їй покарання у виді обмеження волі.
Призначення обвинуваченій покарання у виді обмеження волі підтверджується змістом проголошеного 10.03.2015 року судом вироку, зафіксованим на технічному носії судового засідання, і отже суд не мав правових підстав визнавати допущене ним порушення вимог кримінального закону опискою і з цих підстав змінювати резолютивну частину вироку в частині виду призначеного обвинуваченій покарання з обмеження волі на позбавлення волі, у зв`язку з чим, ухвала суду від 11.03.20125 року підлягає скасуванню.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_7 дійсно має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто дітей віком до 14 років, у зв`язку з чим, суд необґрунтовано призначив їй покарання у виді обмеження волі.

За таких підстав колегія суддів вважає необхідним скасувати вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, про що заявлені вимоги в апеляційній скарзі, яка в цій частині є обґрунтованою, з постановленням апеляційною інстанцією нового вироку.

Виходячи з кількості епізодів діянь обвинуваченої та даних про її особу, колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченій менш суворого виду покарання, з числа передбачених у санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме арешту, буде недостатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який є злочином невеликої тяжкості і охоплюється сім`ю епізодами діянь, особу винної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання та на утриманні неповнолітніх дітей, а також визнання вини та щире каяття, як обставини, що пом`якшують покарання, та вважає необхідним призначити їй мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 2 ст. 63 КК України.

Вирок суду щодо застосування судом норм ст. 75 КК України також підлягає скасуванню, виходячи з того, що звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням було застосовано до покарання, призначеного судом першої інстанції. Саме ці підстави наведені в апеляційній скарзі, в якій, окрім вимог про призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, заявлені вимоги про її звільнення від відбування саме цього покарання. Тобто апелянт не ставить під сумнів і не оскаржує вирок в частині висновку і рішення суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, а саме наявності підстав для застосування до призначеного обвинуваченій покарання норм ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі також заявлена вимога про застосування норм ст. 76 КК України. При цьому в ній не наведені на те правові підстави і не зазначено, в чому полягає незаконність судового рішення в частині застосування норм ст. 76 КК України, згідно яким покладення на обвинувачену особу відповідних обов`язків ніяким чином не пов`язане з видом покарання, яке цій особі призначено. В цій частині вимоги апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про звільнення обвинуваченої від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку.

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

засудила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2015 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 по кримінальному провадженню в частині призначеного обвинуваченій покарання, застосування ст. 75 КК України до призначеного судом покарання та ухвалу суду від 11 березня 2015 року про виправлення описки в резолютивній частині вироку, скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України один рік позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4