25.11.2015
Справа № 494/1635/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2015 м. Березівка
Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
заявника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області скаргу ОСОБА_5 на постанову СВ Березівського ВП Комінтернівського відділу ГУ НП в Одеській області про відмову у задоволенні клопотання від 18.11.2015 року та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
20.11.2015 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову СВ Березівського ВП Комінтернівського відділу ГУ НП в Одеській області про відмову у задоволенні клопотання від 18.11.2015 року та зобов`язання вчинити певні дії, яка передана до розгляду слідчому судді 23.11.2015 року.
Ухвалою від 23.11.2015 року відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання на 25.11.2015 року.
В судовому засіданні 25.11.2015 року заявник ОСОБА_5 підтримала скаргу з викладених у ній підстав та просила її задовольнити.
Прокурор та слідчий СВ Березівського ВП Комінтернівського відділу ГУ НП в Одеській області заперечували проти задоволення скарги, вважаючи скаргу заявника необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, мотивуючи тим, що слідчий діяла у відповідності до вимог діючого законодавства.
Відповідно до пункту 7 частини першої ст. 303 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України) на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до частини дев`ятої статті 224 КПК України «слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях…»
Судом встановлено, що слідчим неодноразово викликалась ОСОБА_5 для дачі показань у кримінальному провадженні, однак ОСОБА_5 не з`явилась для надання свідчень. Даний факт підтверджується повістками про виклики ОСОБА_5 до СВ Березівського ВП Комінтернівського відділу ГУ НП в Одеській області на 30.10.2015 р., 10.11.2015 р., 23.11.2015 р., та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 27.10.2015 р., 05.11.2015 р. та 19.11.2015 р., які скаржник отримала, про що свідчать підписи ОСОБА_5 на вказаних повідомленнях.
Разом з цим, суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_5 на те, що вона не могла з`явитися до слідчого, оскільки вона працює на воєнній кафедрі Одеського національного політехнічного університету та згідно графіка була черговою по кафедрі. На питання головуючого повідомила, що їй керівництво погрожувало звільненням з кафедри, а тому вона не змогла прийти на допит слідчого.
Однак, суд зазначає, у разі отримання повістки (про виклик до слідчого, до суду та ін..), роботодавець зобов`язаний надати працівнику вихідний на час участі в допиті, судовому засіданні, тощо. Із цією метою він має видати відповідний наказ та поставити відмітку в табелі обліку використання робочого часу.
Більш того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, ОСОБА_5 28.10.2015 року та 09.11.2015 року подала заяви, в якій зазначила, що на допит вона до слідчого не з`явиться.
З огляду на викладене, безпідставними є твердження заявника, що дії слідчої ОСОБА_4 є неправомірними щодо відмови у проведенні одночасного допиту свідків, оскільки ОСОБА_5 не була допитана.
Частинами 2 та 3 статті 28 КПК України передбачено, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Суд вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про відмову у задоволенні клопотання було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на виклик для допиту ОСОБА_5 .
Окрім цього, вищевказані вимоги щодо зобов`язання слідчого призначити слідчі дії, провести одночасний допит та нагадати слідчому про вирішення питання про надання ОСОБА_5 відповідного статусу є безпідставними, оскільки, у відповідності до частини п`ятої ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню через вищенаведені слідчим суддею доводи.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 306, 307, 309, 376 КПК України , слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову СВ Березівського ВП Комінтернівського відділу ГУ НП в Одеській області про відмову у задоволенні клопотання від 18.11.2015 року та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 30.10.2015 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1