Справа №482/1854/15-к 11.01.2016 11.01.2016 11.01.2016

У Х В А Л А
11 січня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
07.04.2008 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 15, ст. 152 ч.4, ст. 153 ч.3 КК України, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22.07.2008 року пом`якшено покарання до 6 років 6 місяців позбавлення волі, 01.02.2012 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 2 роки 6 днів;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 304 ч.1, 357 ч.3 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити, пом`якшити призначене покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджений:

- за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі;

- за ст. 304 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 357 КК України до 1 місяця арешту.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що судом не прийнято до уваги те, що його матір хворіє на тяжку хворобу, а також те, що він частково відшкодував спричинену шкоду.

Зазначає, що свою вину у вчиненні злочину він визнав. Вважає, що у зв`язку із цим є підстави для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить вирок залишити без змін. Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_5 судом дотримані вимоги ст. ст. 65-67 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
В ніч з 28.02.2014 року на 01.03.2014 року ОСОБА_5 разом з неповнолітньою особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, запропонував останньому вчинити крадіжку майна з бару ПП « ОСОБА_7 », що розташований по АДРЕСА_3 , на що неповнолітня особа на цю пропозицію погодився і таким чином ОСОБА_5 втягнув його у злочинну діяльність.
Після чого, ОСОБА_5 , діючи повторно, та неповнолітня особа проникли до приміщення бару, звідки таємно викрали майно та гроші, заподіявши ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 500 грн., а ОСОБА_9 на суму 6474,80 грн.

Крім того, 09.07.2015 року, близько 05 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи на березі річки Південний Буг, неподалік с. Піски, з автомобіля марки «Шкода», таємно викрав барсетку з грошима, спричинивши ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 1650 грн., а також викрав паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення та водійське посвідчення, які видані ОСОБА_10 , якими заволодів з корисливих мотивів.
Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним:
-у таємному викраденні чужого майна, з проникненням у інше приміщення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України;
-у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України;
-у таємному викраденні чужого майна, з проникненням у інше приміщення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України;
-у таємному викраденні чужого майна, повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України;
-у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 304 ч.1, 357 ч.3 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і апелянтом не оспорюються.
При призначенні покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів за ст. ст. 185 ч. 3, 304 ч.1 КК України, які відносяться до тяжких, за ст. 185 ч.2 КК України до середньої тяжкості, та за ст. 357 ч.3 КК України до невеликої тяжкості.
Суд першої інстанції також врахував дані щодо особи винного, який раніше судимий, та ту обставину, що він має матір, яка хворіє.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції врахував визнання вини обвинуваченим, його каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті злочину, часткове відшкодування шкоди і повернення майна потерпілим.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.
Отже, обставини, на які вказує обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, судом достатньо враховані при призначенні покарання.
Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст. 69 КК України, є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Хоча судом і встановлено декілька обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , але в сукупності ці обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.
Тому суд першої інстанції, з урахуванням відсутності обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного, який раніше судимий та через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив декілька злочинів, в тому числі тяжкі, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.
Отже, відсутні підстави для пом`якшення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, про що просить апелянт.
Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, в межах санкцій статей КК України, за якими він визнаний винним, та, на думку суду апеляційної інстанції, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З огляду на дані про особу винного, який раніше судимий, вчинення ним тяжких злочинів, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3