ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 211/1107/14-к
Провадження № 1-кп/210/20/16

"26" січня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000163 від 18 грудня 2012 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, українки за національністю, громадянки України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 190 ч. 4 КК України, -

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор ОСОБА_6 , потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представники потерпілих адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачена ОСОБА_11 , захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_12

розглянувши заяву адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про відвід колегії суддів,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане кримінальне провадження у зв`язку з неможливості утворити колегію в Довгинцівському районному суд м. Кривого Рогу після заявлених відводів та самовідводів.

Після зміни складу суду (зміна головуючого з підстав закінчення повноважень), відповідно до ст. 319 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження за № 0000163 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 190 ч. 4 КК України розпочато спочатку.

До канцелярії суду за вх. № 19508 від 18 грудня 2015 року від адвоката ОСОБА_9 , а також за підписами: адвоката ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про відвід колегії суддів, з мотивів: не призначення запасного судді, тривалого розгляду справи, заінтересованість і упередженість у розгляді справи члена колегії - судді ОСОБА_3 , неможливості суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювати свої повноваження неупереджено та об`єктивно. В обґрунтування заяви, сторона потерпілих вказувала на те, що підготовче судове засідання відбулося лише 14 вересня 2015 року, а судовий розгляд призначено на 22 вересня 2015 року, крім того оголошувались перерви у слуханні справи, у тому числі й за клопотанням обвинуваченої; головою суду надано неправдиву відповідь депутату ВР України ОСОБА_15 (до якого потерпілі звертались щодо притягнення суддів - членів колегії, - до відповідальності та здійснення контролю за суддями), щодо руху справи; крім того, за твердженням адвоката ОСОБА_9 та потерпілих один із членів колегії суддя ОСОБА_3 , - знайома зі свідком у справі ОСОБА_16 ..

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 наполягав на задоволенні заяви про відвід колегії суддів, а й висловлював на адресу колегії суддів погрози, що в разі якщо колегія не задовольнить заявлений відвід, він, та потерпілі подадуть скарги на усіх суддів - членів колегії, - до: ВККС України, ВРУ, ВРЮ, Президента України, та вживатимуть інші дії та заходи, спрямовані на притягнення суддів до відповідальності.

Адвокат ОСОБА_10 , потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 заяву адвоката ОСОБА_9 підтримали, просили її задовольнити з мотивів, викладених у ній. Крім того, потерпілі та їх адвокати зазначили, що суддя ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді судді одного з районів м. Кривого Рогу, розглядали справи, де представником сторони була ОСОБА_16 , яка в цьому кримінальному провадженні є свідком. Тому, участь свідка ОСОБА_16 в якості представника сторони у справі, де головуючим була суддя ОСОБА_3 , свідчить про упередженість судді ОСОБА_3 .

Прокурор при вирішенні заяви про відвід покладався на розсуд суду та вимог КПК України.

Обвинувачена заперечувала проти задоволення заяви про відвід, оскільки вважає її необґрунтованою. Зазначила, що потерпілі мали аналогічну позицію в Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу під час перебування цього ж кримінального провадження, а також під час розгляду іншої кримінальної справи, що й призвело до зміни підсудності. Крім того, підсудність кримінального провадження за її звинуваченням визначена апеляційним судом, а не за її бажанням, що свідчить про надуманість заяви про відвід, а також спроби потерпілих та адвоката ОСОБА_9 чинити усіма способами тиск на суд, та змінити складу суду до тих пір, поки судді не будуть «до вподоби» потерпілих.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_12 , - заперечував з приводу задоволення заяви про відвід колегії суддів, оскільки вважає її безпідставною, а доводи, викладені в заяві не містять вмотивованих посилань на обставини, які б свідчили про упередженість та не об`єктивність суддів. Усі викладені в заяві про відвід мотиви не лише не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а й спростовуються ними, оскільки судовий розгляд кримінального провадження був призначений під головуванням судді ОСОБА_17 , та після зміни складу суду обвинувачена була етапована з місць відбування покарання за іншим вироком, після її прибуття до СІЗО в м. Кривий Ріг судом розпочато судовий розгляд, зокрема: прокурором оголошено обвинувальний акт; потерпілими та головуючим цивільні позови, визначено обсяг та порядок дослідження доказів, допитано обвинувачену, тощо. Крім того, під час з`ясування питання про наявність підстав для відводу (як на стадії підготовчого судового засідання так і на стадії судового розгляду) сторони та учасники кримінального провадження, у тому числі й всі потерпілі та їх адвокат довіряли суду. Вважає, що адвокат ОСОБА_9 намагається чинити тиск на суд.

Вислухавши пояснення та доводи сторін та учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід суддів членів колегії, - з мотивів її безпідставності, необґрунтованості, враховуючи наступне.

Законодавець чітко регламентував у ст. 75 КПК України, обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Поняття «розумний строк» оцінюється з урахуванням низки критеріїв, у тому числі - специфіки кримінальної справи, кількості епізодів звинувачення, поведінки сторін тощо, та не може визначатись однаково для кожної справи.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект (справи «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України»). Відповідно до об`єктивного критерію визначається, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЧ у справах «Мироненко і Мартиненко проти України», «Білуха проти України»).

У практиці ЄСПЛ також сформовано гарантії незалежного і неупередженого суду, створеного на підставі закону. Як зазначав ЄСПЛ у рішенні "Салов проти України" для того щоб встановити, чи можна вважати суд "незалежним" відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно, зокрема, звернути увагу на спосіб призначення його членів та строки їхніх повноважень, наявність гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності.

Здійснення, згідно з законом, процесуальної діяльності судді у ході розгляду будь якої справи, при відсутності обставин, вказаних у ст.75 КПК України, не можна вважати мотивами неупередженості та необ`єктивності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що усі доводи адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з приводу заінтересованості та упередженості суддів є надуманими, а також свідчить про необізнаність адвоката ОСОБА_9 з ходом розгляду провадження, про що свідчить наступне.

Так, кримінальне провадження № 0000163 відносно ОСОБА_11 надійшло до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 18 квітня 2014 року відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області (після перебування в провадженні Долгинцівського районного суду м. Кривого Рогу та задоволення суддями цього суду відводів та самовідводів), та згідно автоматичного розподілу (в порядку ст. 35 КПК України) передано на розгляд колегії суддів ОСОБА_17 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вищевказаним складом колегії суддів проведено підготовче судове засідання та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 призначено до судового розгляду.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_11 з 19.10.2013 року перебуває під наглядом лікаря терапевта з приводу: оперована пухлина яєчника. З 31.07.2014 року з діагнозом: кіста правої молочної залози. Згідно з висновком лікаря онколога-мамолога потребує хірургічного лікування у спеціалізованому стаціонарі, перебуває на обліку в онкодиспансері за №14201. У зв`язку з захворюванням обвинуваченої ОСОБА_11 , ухвалою суду від 06 листопада 2014 року провадження у справі зупинено до видужання обвинуваченої (відповідно до ст.. 335 КПК України).

У зв`язку з закінченням у головуючого у справі (судді ОСОБА_17 ) повноважень, кримінальне провадження № 0000163 в порядку ст.. 35 КПК України передано на розгляд колегії суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Також з матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_11 засуджена 18 березня 2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 190 ч. 4 КК України до 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна та 29 грудня 2014 року вибула з СІЗО м. Кривого Рогу для подальшого відбування покарання до Дзержинської ВК № 34 Дніпропетровської області.

Колегією суддів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) вирішено питання про поновлення судового розгляду та постановлено ухвалу про те, що засуджена ОСОБА_11 підлягає тимчасовому переведенню з Дніпродзержинської виправної колонії № 34 до Криворізької УВП УДПтСУ № 3 у Дніпропетровській області на час розгляду в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінального провадження № 0000163.

Після виконання вимог ухвали про тимчасове переведення засудженої ОСОБА_11 з Дніпродзержинської ВК № 34 до Криворізької УВП УДПтСУ № 3 у Дніпропетровській області колегією суддів продовжено судовий розгляд кримінального провадження № 0000163, зокрема: вирішено питання про наявність відводів, прокурором оголошено обвинувальний акт, потерпілими (цивільними позивачами) та головуючим оголошено цивільні позови, в порядку ст. 349 КПК України вирішено питання про обсяг та порядок дослідження доказів, в порядку ст. 350 КПК України вирішено наявні клопотання, допитано обвинувачену за всіма епізодами пред`явленого звинувачення, вчинено ряд інших процесуальних дій.

За весь час розгляду кримінального провадження, а саме до вступу у справу адвоката ОСОБА_9 , потерпілі та їх адвокат ОСОБА_18 суду довіряли, жодного разу відводу складу суду не заявляли, були присутні в судових засіданнях, ознайомлені з їх правами та обов`язками, скористались правом пред`явлення цивільного позову.

Виходячи з хронології судових засідань, даних, відображених в журналах судових засідань, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені адвокатом ОСОБА_9 в заяві про відвід доводи про необ`єктивність та упередженість складу колегії суддів є безпідставними, та свідчать про його необізнаність з ходом судового розгляду.

Вимоги заявлені у заяві з приводу дати судового засіданні 25 листопада 2015 року також не відповідають дійсності. Так, головуючий у справі - суддя ОСОБА_1 , перебувала у офіційному відрядженні 24 листопада 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 являються мешканцями смт Східниця Львівської області, та клопотали про їх допит в якості потерпілих в режимі відеоконференції. Разом з тим, під час судового розгляду з`ясовано думку сторін та учасників кримінального провадження щодо доцільності допиту потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в порядку дистанційного судового провадження, та вирішено за доцільне допитати їх в судовому засіданні. Саме тому, потерпілих і було попереджено про те, що судове засідання, призначене на 25 листопада 2015 року може не відбутись лише у разі неповернення головуючого із відрядження.

Вказане судове засідання не було знято з розгляду, але не відбулося у призначений час, оскільки 25 листопада 2015 року прокурор перебував в іншій колегії в іншому суді, та прибув до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу із запізненням більш ніж на 1,5 години.

Крім того, 25 листопада 2015 року до участі в кримінальному провадженні допущено в якості представника потерпілих було допущено адвоката ОСОБА_9 , та запропоновано ознайомитись із матеріалами провадження, роз`яснено право відводу тощо. У судовому засіданні 25 листопада 2015 року адвокат ОСОБА_9 попередив колегію суддів, що поки що він довіряє суддям, але його думка може змінитись. Крім того, зазначив що він не бажає та не потребує ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки йому все відомо.

У подальшому, після відкладання судового засідання на 10 грудня 2015 року адвокат ОСОБА_9 звинуватив колегію суддів про неузгодженість чергової дати судового засідання з його особистим графіком та повідомив про те, що не прибуде в судове засідання 10 грудня 2015 року, а іншій захисник потерпілих адвокат ОСОБА_10 хворіє. При цьому, дати судових засідань були заздалегідь сплановані колегією суддів з усіма сторонами а учасниками кримінального провадження до вступу адвоката ОСОБА_9 , а адвокат ОСОБА_9 з 25 листопада 2015 року не звертався з письмовими заявами про необхідність узгодження дат судових засіданнях з урахуванням його зайнятості.

Також надуманими є доводи сторони потерпілих та їх адвокатів про безпідставне не призначення запасного судді, оскільки загальновідомими є те, що в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу на момент повторного автоматичного розподілу кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_11 повноваження на розгляд справ мали лише 4 судді із 6-ти працюючих: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 члени колегії, судді ОСОБА_1 та ОСОБА_19 . Крім того, навантаження на кожного суддю становить понад 2000 справ на рік, що унеможливлює призначення запасних суддів.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що заява про відвід є необґрунтованою, та такою що не підлягає задоволенню. Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що адвокат потерпілих ОСОБА_9 , та потерпілі, а також адвокат ОСОБА_10 , подаючи заяву про відвід з одночасною погрозою покарання суддів у разі її не задоволення є нічим іншим як вчинення тиску на суд, що вбачається з наступного.

Відповідно до п. п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями NN 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада 1985 року та 13грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Законом "Про судоустрій і статус суддів" (у новій редакції) визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Офіційне тлумачення положень ст. 126, 129 Основного Закону стосовно незалежності й недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб дано рішенням Конституційного Суду від 01.12.2004 N 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 N 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень Закону "Про Вищу раду юстиції" встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

З огляду на це будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та з якою метою чинилися, є неприпустимими і підлягають правовій оцінки згідно Кримінального закону.

Викладенні представником потерпілих і цивільних позивачів адвокатом ОСОБА_9 , адвокатом ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про відвід колегії суддів, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях та є надуманими, а вказана заява спрямована виключно з метою чинення тиску на суддів при розгляді кримінального провадження.

При розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , судді діють відповідно до своїх повноважень, передбачених КПК України, загальних засадах кримінального судочинства, Конституції України, норм ЄКПЛ. Оцінку всім доказам суд надає в нарадчій кімнаті при постановлені вироку.

Колегія суддів також зазначає, що з особами, які беруть участь у справі, члени колегії особисто не знайомі, та не має жодної заінтересованості в розгляді кримінального провадження, а посилання сторони потерпілих на те, що член колегії суддя ОСОБА_3 , розглядала справи, де представником однієї із сторін був один із свідків у справі, не може свідчити про заінтересованість члена колегії, чи його упередженість.

Таким чином, на підставі викладеного колегія суддів вважає, що припущення заявників про наявність підстав для відводу та погрози звернення до різноманітних інстанцій з метою покарання суддів у разі незадоволення заяви про відвід, не можуть бути підставою для відводу суддів, при цьому обставин, які вказують на заінтересованість чи викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді кримінального провадження не виявлено. В той же час, дії заявників колегія суддів розцінює як навмисне затягування розгляду кримінального провадження, у тому числі й шляхом безпідставної зміни суддів, а також спробу здійснити на суддів членів колегії, тиск з ціллю отримання судового рішення, яке б задовольняло потерпілу сторону.

Враховуючи відсутність жодних перелічених у ст.75 КПК України підстав для відведення колегії суддів від участі в розгляді справи, встановлену заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів і відсутність правових підстав для її задоволення.

Нарешті суд звертає увагу представника потерпілих і цивільних позивачів адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на тому, що їх обіцянки та погрози звернутися до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України зі скаргою на дії суддів, а також до інших органів виконавчої та законодавчої влади, представників політичних партій, у випадку не задоволення заяви про відвід розцінюються колегією суддів як тиск на суддів при розгляді даного кримінального провадження та до уваги не приймаються.

В той же час, такі дії є неприпустимими, спрямовані на дискримінацію суддів та втручання в їх незалежність при здійсненні правосуддя, тому в разі повторення погроз на адресу членів колегії суддів, порушення встановленої заборони втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету судді чи впливу на безсторонність суду, судом буде направлено до органів досудового розслідування повідомлення для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та притягнення до кримінальної відповідальності за ст.376 КК України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області з клопотанням про притягнення адвоката ОСОБА_9 , який займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №175, виданого Кіровоградською обласною КДКА 05 лютого 1998 року, до дисциплінарної відповідальності з підстав порушення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правил адвокатської етики, входячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.
Таким чином, на представник потерпілих адвоката ОСОБА_9 , розповсюджуються вимоги Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правила адвокатської етики.
В судовому засіданні 26 січня 2016 року, члени колегії суддів, у тому числі й головуючий, в межах вирішення поданої заяви, запропонували адвокату ОСОБА_9 пояснити, в зв`язку із чим він не довіряє суддям ОСОБА_1 та судді ОСОБА_2 , та які саме обставини, викладені в ст.. 75 КПК України є підставою для відводу цих суддів.
Адвокат ОСОБА_9 в категоричній формі відмовився пояснювати підстави для відводу суддів, почав кричати, що не має ніякого бажання відповідати на запитання головуючого якому він не довіряє, почав вимагати самоусунення суддів від справи, та висловлювати погрози, що в разі якщо судді не задовольнять заяву про відвід, він буде вживати усіх заходів, спрямованих на усунення суддів від розгляду справи та притягнення їх до відповідальності за допомогою ВККС, ВРЮ, ВРУ, народних депутатів, Президента тощо.
В зв`язку із неналежною поведінкою адвоката ОСОБА_9 , прояву неповаги до суду, головуючий висловив йому зауваження щодо неналежної поведінки, та роз`яснив, що суд у будь-якому разі повинен з`ясувати мотиви відводу та роз`яснив неприпустимість такої поведінки адвоката.
Незважаючи на цю обставину, адвокат ОСОБА_9 , продовжуючи проявляти неповагу до суду, заявив, що він буде усіма способами намагатись притягнути суддів до відповідальності, якщо його заява не буде задоволена, продовжуючи кричати та не реагувати на зауваження головуючого та членів колегії.
Суд звертався до адвоката ОСОБА_9 з приводу неналежної поведінки, проте останній постійно перебивав головуючого, в результаті чого було зроблено чергове зауваження, щодо неналежної поведінки.
Таким чином, адвокат ОСОБА_9 під час судового розгляду даного кримінального провадження неодноразово проявляв свою неповагу до суду, а також сторін судового провадження, не виконував розпорядження головуючого, не реагував на попередження.
Відповідно до ч.2 ст. 330 КПК України, у разі невиконання розпорядження головуючого прокурором чи захисником, головуючий робить їм попередження про відповідальність за неповагу до суду. При повторному порушенні порядку у залі судового засідання їх може бути притягнуто до відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ст.. 25 Правил адвокатської етики адвокату категорично забороняється використовувати при виконанні доручення клієнта незаконні та неетичні засоби, зокрема використовувати свої особисті зв`язки (чи в окремих випадках особливий статус) для впливу прямо або опосередковано на суд або інший орган, перед яким він здійснює представництво, або захист інтересів клієнтів, використовувати інформацію, отриману від колишнього клієнта, конфіденційність якої охороняється законом, використовувати інші засоби, що суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Відповідно до ст.. 43 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог цих Правил, не виявляти неповаги до суду (суддів), поводитись гідно і корректно. В ході судового розгляду справи адвокат не повинен: робити свідомо неправдиві заяви стосовно фактичних обставин справи; порушувати порядок у судовому засіданні, припускатись сперечань з судом та висловлювань, що принижують честь і гідність суду або інших учасників процесу.

Поведінка адвоката ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження свідчить про порушення останнім положень п. 1-3 ст. 7, п.1,2 ст. 11, ст.. 25, ст.. 43, ст.. 45 Правил адвокатської етики; ст.. 4, 11, 21 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є, крім іншого, невиконання або неналежне виконання своїх професійних обовязків.
Статтею 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.
Згідно ч.3 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_9 , має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №175, виданого Кіровоградською обласною КДКА 05 лютого 1998 року. Робоча адреса адвоката ОСОБА_9 АДРЕСА_1 .
Оскільки притягнення адвоката ОСОБА_9 до відповідальності є повноваженнями Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на таку поведінку адвоката ОСОБА_9 на ім`я даної комісії, з направленням копії ухвали щодо необхідності притягнення адвоката ОСОБА_9 до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх професійних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 126, 129 Конституції України, ст.2, 45, 48, 75-81, 324, 330 КПК України, ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», колегія суддів,

П О С Т А Н О В И ЛА:
У задоволенні заяви представника потерпілих і цивільних позивачів адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про відвід колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ; суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Попередити адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що в разі повторення погроз на адресу членів колегії судді, порушення встановленої заборони втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету судді чи впливу на безсторонність суду, судом буде направлено до органів досудового розслідування повідомлення для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та притягнення до кримінальної відповідальності за ст.376 КК України.

Звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області з клопотанням про притягнення адвоката ОСОБА_9 , який займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №175, виданого Кіровоградською обласною КДКА 05 лютого 1998 року, до дисциплінарної відповідальності з підстав порушення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правил адвокатської етики.
Копію ухвали направити до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Кіровський район, просп. Пушкіна, 35, корп. 1А) для виконання та відповідного реагування.
Про результати виконання ухвали повідомити Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр.-т Миру, 24).
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

У судовому засіданні 26 січня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали оголошено 27 січня 2016 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2