АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/700/15 Справа № 711/3138/14-к Категорія: Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, утриманців не має, не працює, не судимий в силу ст. 89 КК України, засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна; запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою; вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 16.08.2013 близько 01.00 год. за раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, спільно та за попередньою змовою разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які засуджені за вчинення цього кримінального правопорушення вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.12.2013, який набрав законної сили, та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи біля будинку № 22 по вул. Горького в м. Черкаси вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_9 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за наступних обставин.

Так він, у вказаний час, перебуваючи разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, поблизу перехрестя вулиць Горького і Толстого в м. Черкаси, помітили раніше незнайомого потерпілого, якого наздогнали біля вказаного будинку, де ОСОБА_11 першим наблизився до останнього і завдав йому один удар кулаком правої руки у обличчя, від чого потерпілий упав на спину. І у цей час він, ОСОБА_12 , особа матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_11 також почали завдавати удари руками і ногами у різні частини тіла ОСОБА_9 , який намагався захиститись від нападу, та, діставши пістолет травматичної дії, зробив декілька пострілів. Але надалі ОСОБА_9 отримав від одного з нападників удар у потиличну частину голови, від якого короткочасно втратив свідомість, а також отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 978 від 20.08.2013 року відносяться: травма голови зі струсом головного мозку, крововилив повік лівого ока, крововилив у білкову оболонку лівого ока, крововилив м`яких тканин носа, крововилив в правій завушній ділянці, травматичний набряк м`яких тканин в потиличній ділянці - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововилив м`яких тканин грудної клітки зліва, крововиливи нижніх кінцівок, крововилив лівого плеча - до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволоділи чужим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: шкіряною барсеткою вартістю 300 грн., мобільним телефоном «СамсунгДуос Е-2215» вартістю 500 грн. з сім картами операторів мобільного зв`язку «Діджус» вартістю 20 грн. та «МТС» вартістю 20 грн.; пістолетом травматичної дії НОМЕР_1 калібру 9 мм вартістю 2 500 грн.; грошовими коштами в сумі близько 200 грн.; зарплатною карткою на ім`я ОСОБА_9 вартістю 10 грн.; кредитною карткою «ПриватБанк Голд» вартістю 10 грн.; пластиковими картками про нарахування бонусів на заправках «Шел» вартістю 10 грн., «Вог» (Прайд) вартістю 10 грн., «Лукойл» вартістю 10 грн.; службовим посвідченням працівника прокуратури Черкаської області № 013888 в обкладинці; технічним паспортом на автомобіль «ВАЗ-2110»; перепусткою до прокуратури Черкаської області; посвідченням водія; двома ключами від кабінету з брелоком вартістю 50 грн.; кульковою ручкою «Масі мор» вартістю 10 грн.; ключами від квартири «МСМ» з брелком синього кольору вартістю 20 грн., а всього на загальну суму 3 660 грн., після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, при цьому не заперечуючи доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди повинні суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України з тим, щоб при призначенні покарання у кожному конкретному випадку враховувались ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказує, що суд вірно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікував дії обвинуваченого, але при призначенні останньому покарання не в достатній мірі врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений за попередньою змовою вчинив кримінальне правопорушення, що належить до категорії тяжких.

Крім цього, обвинуваченим ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб вчинено кримінальне правопорушення насильницької та корисливої спрямованості щодо працівника правоохоронних органів. При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, не виключена наявність умислу у обвинуваченого щодо наміру вчинити в подальшому рад тяжких злочинів шляхом застосування травматичної зброї, з метою заволодіння якою обвинувачений вчинив ряд спільно узгоджених систематичних злочинних дій.

Прокурор зазначає, що вказані в апеляційній скарзі обставини свідчать про особливу суспільну небезпеку особи обвинуваченого та стійку злочинну спрямованість останнього. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 в минулому вчинив ряд тяжких злочинів насильницької та корисливої спрямованості, однак належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив нове кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в повному обсязі та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину.

Вважає, що постановлений вирок є незаконним з підстав не відповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, істотного порушення кримінального процесуального законодавства.

Вказує, що ОСОБА_7 не визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та пояснив суду першої інстанції, що дійсно 16.08.2013 року він перебував в районі магазину «Буревісник», де зустрівся з друзями, після чого вони придбали в магазині спиртні напої. При виході з магазину вони перешли вулицю, стали біля паркану, який знаходиться біля тротуару, та спілкувалися. В цей час поруч з ними проходив невідомий чоловік. Як тепер відомо, це був потерпілий ОСОБА_9 , який тримав в руці пістолет. Він сказав своєму братові, що у їх час це нормальне явище, що особа в стані сп`яніння йде вулицею з пістолетом в руці. ОСОБА_9 це почув та направив пістолет то на нього, то на брата. ОСОБА_11 почав говорити ОСОБА_9 , щоб той опустив пістолет. В це час він почув хлопок, схожий на постріл, й, коли повернувся в бік потерпілого, то побачив, що між потерпілим та ОСОБА_11 відбувається бійка, в ході якої ОСОБА_11 намагався обеззброїти потерпілого. Потім почув хлопки, схожі на постріли, в кількості близько 6-7 штук. Брат та ОСОБА_13 (особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) почали розбігатися в різні сторони, а ОСОБА_11 залишився біля потерпілого, який почав падати назад та втратив свідомість. ОСОБА_11 нахилився до потерпілого і перевіряв ознаки його життя. Потерпілий залишився лежати на місці події, а вони вчотирьох пішли у двір будинку по вул. Різдв`яній-Орджонікідзе в м. Черкаси, біля магазину «Сільпо». У дворі ОСОБА_11 показав їм пістолет, та сказав, що забрав його у потерпілого. Що він зробив у подальшому з пістолетом, він не бачив.

Також вказує, що всі докази, які були досліджені в судовому процесі і на які суд послався у вироку, як на докази вини ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, жодним чином не підтверджують, що останній вчинив інкримінований йому злочин. Всупереч вимогам ст. 62 Конституції України, суд обґрунтував вирок на припущеннях, надавши невірну оцінку зібраним доказам.

Таким чином, на думку захисника, цей вирок суперечить як матеріалам справи, так і нормам кримінально-процесуального законодавства, а тому не може бути визнаний як виважений і законний.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок та призначити справу до розгляду у суді першої інстанції у іншому складі суду зі стадії підготовчого засідання, у зв`язку із порушенням ст. 370 КПК України.

Вважає вирок суду незаконним, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, а саме порушені п. 1, 2, 3 ст. 411 КПК України.

Вказує, що суд першої інстанції порушив вимоги п. 4 ст. 95 КПК України, оскільки повністю відкинув показання, які він надавав під час судового засідання, та побудував вирок виключно на показаннях, які були надані під час досудового слідства, та зі слів потерпілого. Тому зазначає, що суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не надав йому можливості ознайомитися із матеріалами кримінального провадження, хоча клопотання було ним подано 08 червня 2015 року, тим самим порушивши його право на захист.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали подані ними апеляційні скарги з мотивів, які в них наведені. Просили їх задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Прокурор просив відхилити апеляційні скарги захисника та обвинуваченого. Прокурор також не підтримав подану прокурором, який брав участь в суді першої інстанції, апеляційну скаргу, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

За клопотанням захисника колегія суддів визнала доцільним провести часткове судове слідство у кримінальному провадженні. Зокрема, захисник просив колегію суддів заслухати у судовому засіданні аудіозапис показів свідка ОСОБА_14 , які він надавав в суді першої інстанції, вказуючи, що у вироку суд не вірно відобразив зміст показів цього свідка. Просив оглянути та приєднати до матеріалів кримінального провадження зроблені ним фотокартки з місця пригоди. Також просив заслухати аудіозапис розмови ОСОБА_14 на лінії швидкої медичної допомоги; переглянути відео з камери спостереження з магазину «Буревісник», яке було зроблене незадовго до події інкримінованого злочину; дослідити зміст наявних у матеріалах кримінального провадження картки виклику швидкої медичної допомоги щодо часу її виклику та картки виїзду швидкої медичної допомоги щодо фіксації стану алкогольного сп`яніння у потерпілого ОСОБА_9 на місці пригоди; оглянути протокол огляду місця події.

Прослуховування аудіозапису показів свідка ОСОБА_14 показало, що він повідомляв суду першої інстанції окремі обставини події інкримінованого обвинуваченому злочину, очевидцем яких він був. Зокрема, повідомляв, що бачив сутичку вночі на вулиці між кількома особами. Одна особа лежала на землі, а навколо неї були інші четверо осіб. З того місця лунали звуки ударів, бійки, а також постріли. Не може точно сказати, чи всі четверо осіб били потерпілого, а також не може конкретно вказати, хто саме бив його і яким чином. Показав, що інцидент тривав 3-4 хвилини.

Прослуховування аудіозапису дзвінка ОСОБА_14 на лінію швидкої допомоги показало, що він повідомив про побиття людини напроти магазину «Буревісник»; вказав, що побитий живий і лежить на землі; назвав номер мобільного телефону, з якого він телефонував; вказав, що злочинці, а саме «пара осіб», втекли. Крім цього, ОСОБА_14 вказав, що вони (говорив від імені себе і ще когось) злочинців не роздивилися.

Прослуховування аудіозапису дзвінка ОСОБА_14 на лінію міліції показало, що він повідомив про вогнепальне поранення людини біля магазину «Буревісник». Вказав, що чув три-чотири постріли, але конкретних деталей повідомити не може, бо все відбувалося вночі затемна.

Перегляд відеозапису з камери спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » показав, що п`ятеро молодих чоловіків зайшли до магазину 16 серпня 2013 року о 01 години 17 хвилин й о 01 годині 22 хвилин вийшли з магазину, придбавши напої у пляшках.

Дослідження картки виклику швидкої медичної допомоги (Т-1, а.с. 139) показало, що швидка допомога була викликана 16 серпня 2013 року о 01 годині 38 хвилин.

Дослідження картки виїзду швидкої медичної допомоги (Т-1, а.с. 138) показало, що в ній зазначено про те, що потерпілому ОСОБА_9 був поставлений попередній діагноз: забиття м`яких тканин обличчя, алкогольна інтоксикація.

Захисник також надав суду зроблені ним особисто восени 2013 року фотокартки місця події, за допомогою яких він демонструє суду, що шлях від сміттєвих контейнерів до входу у магазин «Буревісник» пролягає осторонь місця інциденту. Цим захисник намагається спростувати і довести неправдивість показів потерпілого про те, що він вийшов вночі цілком тверезий зі свого дому, щоб викинути сміття і купити потім в магазині дитяче харчування. Тому спочатку пішов до сміттєвих контейнерів, а потім до магазину. На місце інциденту, за показами потерпілого, він відійшов у сторону тому, що перед ним була зона дуже брудної землі, яку він був змушений обходити стороною.

З тією ж метою колегія суддів за клопотанням захисника дослідила фототаблиці до протоколу огляду місця події від 16 серпня 2013 року, приєднані судом до матеріалів кримінального провадження, де на фото № 5, звертає увагу захисник, чітко видно відсутність будь-якого бруду на шляху від сміттєвих контейнерів до входу у магазин.

Таким чином, захисник намагається переконати суд в тому, що свідок ОСОБА_14 не бачив деталей інкримінованого ОСОБА_7 злочину й не може вказати, хто конкретно бив потерпілого й чи бив його саме обвинувачений. А покази потерпілого захисник вбачає вигаданими з метою штучного створення підстав для ув`язнення всіх присутніх тоді на місці пригоди представників компанії молодих людей.

З метою перевірки цих доводів колегія суддів також вирішила доцільним повторно допитати в суді апеляційної інстанції потерпілого ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції показав, що в той день пізно вечором його дружина попросила його сходити до магазину, який працює цілодобово, щоб купити дитяче харчування для немовляти. Він узяв з собою сміття, барсетку, в якій були його особисті речі і пістолет травматичної дії, та пішов до магазину. Викинувши сміття у бак, він пішов в сторону магазину, проте був змушений відхилитися від прямого шляху до входу, оскільки, як йому тоді здалося, перед ним була мокра після дощу земля. Він ішов, розмовляючи по мобільному телефону. Несподівано він почув оклик з боку. Повернувшись на оклик, він одразу отримав удар по голові, від якого впав. При падінні, захищаючись, він витяг травматичний пістолет, який у нього одразу намагалися забрати нападники. В боротьбі він зробив кілька неприцільних пострілів. Нападники били його ногами і руками, їх було четверо. Він чітко впізнає обвинуваченого як одного з нападників і впевнений, що він також його бив разом з іншими. Чи забирав конкретно ОСОБА_7 якісь речі у нього, він не може точно сказати.

Заслухавши доповідача, прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався указаних вимог, обґрунтовано встановивши обставини вчинених обвинуваченим діянь, надавши їм правильну кваліфікацію; обґрунтовано встановивши винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначивши йому необхідне і достатнє для виправлення покарання. На думку колегії суддів, при призначенні покарання суд першої інстанції належно врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому більш суворого основного покарання у виді 8 років і шести місяців позбавлення волі замість 7 років позбавлення волі, як це визначив суд першої інстанції. Колегія суддів вбачає, що основне покарання у виді семи років позбавлення волі є достатньо суворим для належного виправного і превентивного впливу на обвинуваченого, враховуючи, що він не має триваючої судимості на час вчинення інкримінованого злочину та провадження у справі, позитивно характеризується за місцем проживання, що було враховано судом першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів також не знаходить підстав для її задоволення. Зміст апеляційної скарги захисника зводиться до того, що суд першої інстанції не мав підстав ухвалювати щодо ОСОБА_7 обвинувальний вирок, оскільки його винуватість не була належним чином підтверджена, адже сам ОСОБА_7 не визнає себе винуватим і стверджує, що не вчиняв поставлених йому у вину діянь. Інші ж докази його винуватість також не підтверджують.

З такою позицією захисника колегія суддів погодитися не може, оскільки зі змісту вироку чітко випливає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив значну сукупність доказів. Зокрема, крім показів самого обвинуваченого, безпосередньо у суді був допитаний потерпілий, чотири свідки, судовий експерт-медик. Також були досліджені матеріали кримінального провадження, протоколи слідчий дій, висновки експертиз та інше. Дослідивши вказану сукупність доказів, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні поставленого йому у вину злочину. Тому твердження захисника про те, що оскаржуваний вирок ґрунтується на припущеннях, є безпідставним.

Повторне дослідження окремих доказів в суді апеляційної інстанції показало, що покази свідка ОСОБА_14 суд першої інстанції дійсно виклав у вироку надто узагальнено і вибірково. Втім їх зміст в цілому відображений вірно. Прослуховування аудіозапису цих показів показало, що свідок вказував на те, що бачив як кілька осіб били іншу особу, яка лежала на землі. Той факт, що у розмові з оператором зв`язку швидкої медичної допомоги цей же свідок указував, що нападників було лише двоє, не може ставити під сумнів його покази, адже саме покази, які були надані безпосередньо в суді, можуть і повинні братися судом до уваги.

Крім цього, на думку колегії суддів, сторона захисту не надала достатньо обґрунтованих аргументів, які б указували на те, що потерпілий у своїх показах свідомо створює вигадану картину злочину з метою штучного створення підстав для відповідальності обвинуваченого та інших осіб. Факт наявності у матеріалах кримінального провадження письмових даних про стан алкогольної інтоксикації у потерпілого на час інциденту не може сам по собі ставити під сумнів адекватність його показів. Повторний допит потерпілого в суді апеляційної інстанції підтвердив логічність і послідовність його показів, чітку ідентифікацію потерпілим обвинуваченого як нападника та особу, яка також брала участь у злочині проти нього.

Той факт, що у кримінальному провадженні немає даних про те, що обвинувачений безпосередньо заволодів певними речами потерпілого, не може істотно впливати на його винуватість чи особливості кваліфікації поставленого йому у вину злочину, адже йому інкримінується вчинення злочину у групі осіб за попередньою змовою. За таких обставин, якщо умисел на заволодіння майном потерпілого існував у всіх нападників, факт конкретного заволодіння майном потерпілого саме обвинуваченим не має вирішального значення для кваліфікації його діяння за ч. 2 ст. 187 КК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів також вбачає їх необґрунтованими. Обвинувачений стверджує, що суд першої інстанції ґрунтує вирок виключно на показах потерпілого, які той надав в ході досудового розслідування, не враховуючи його власні покази. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки потерпілий безпосередньо допитувався в судовому засіданні в суді першої інстанції, що підтверджується відповідними матеріали кримінального провадження. Тому покази потерпілого суд сприймав безпосередньо в ході його допиту. Крім цього, суд оцінює наявну сукупність доказів, виходячи зі свого внутрішнього переконання. Тому, повважавши, що саме покази потерпілого логічно узгоджуються зі змістом інших наявних доказів, суд першої інстанції норм чинного законодавства не порушив.

Також суд вважає безпідставним твердження обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не надав йому можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження відповідно до його заяви від 08 червня 2015 року. Зокрема, у матеріалах кримінального провадження така заява відсутня. Немає також й жодних інших заяв про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, які були б подані після постановлення вироку.

Крім цього, до початку апеляційного розгляду по суті, головуючий спеціально запитував у обвинуваченого, чи потрібно йому ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, й останній не виявив такого бажання, подавши про це відповідну письмову заяву.

Тому, керуючись ст. ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :