Справа № 152/1464/15-к
В И Р О К
іменем України
28 вересня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого: 27.05.2003 року Крижопільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки; 21.11.2007 року Шаргородським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки; 09.06.2011 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців; звільненого 09.10.2012 року зі Стрижавської ВК №81 по відбуттю строку покарання,

Обвинувачений ОСОБА_4 знаючи, що йому 24.03.2014 року Шаргородським районним судом встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік, який 16.03.2015 року продовжено терміном на шість місяців, починаючи із 25.03.2015 року, з обмеженнями у вигляді заборони покидати місце проживання з 23 години до 5 години щоденно; заборони виїздити в особистих справах за межі району без дозволу Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області; заборони перебувати у підприємствах торгівлі, де проводиться продаж спиртних напоїв, за винятком придбання продуктів харчування; зобов`язано до проходження реєстрації в Шаргородському РВ УМВС України у Вінницькій області один раз на місяць, порушуючи встановлені щодо нього обмеження, 05.07.2015 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, не отримавши дозволу керівництва Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області самовільно залишив місце проживання АДРЕСА_1 , де він проживає без реєстрації, виїхавши за межі Шаргородського району, поїхавши зі станції Ярошенка в м. Одеса, де перебував до 25.08.2015 року, після чого повернувся до постійного місця проживання.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся. Суду показав, що 05.07.2015 року він вирішив поїхати на море. З цією метою він із с. Слобода-Шаргородська поїхав до станції Ярошенка, звідки доїхав до станції Вапнярка, а із станції Вапнярка поїхав у м. Одесу, де тимчасово влаштувався охоронником і пробув у м. Одеса до 25.08.2015 року. Після цього він повернувся додому, в АДРЕСА_1 , де співмешкає з ОСОБА_5 з 2010 року. Він був обізнаний із тими обмеженнями, що були визначені Шаргородським районним судом при встановленні та продовженні йому адміністративного нагляду, відповідно, 24.03.2014 року та 16.03.2015 року, зокрема щодо того, що він не має права без дозволу Шаргородського РВ УМВС залишати місце проживання і виїздити за межі Шаргородського району. Місце проживання він залишив самовільно, свідомо та умисно, з метою порушення адміністративного нагляду, оскільки за відповідним дозволом в Шаргородський РВ УМВС не звертався.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, який передбачений ст.395 КК України і викладений в обвинувальному акті від 31.08.2015 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 про можливість розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 31.08.2015 року, доведена повністю.
Відтак, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.395 КК України, тобто самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а саме: знаючи, що йому 24.03.2014 року Шаргородським районним судом встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік, який 16.03.2015 року продовжено терміном на шість місяців, починаючи із 25.03.2015 року, з обмеженнями у вигляді заборони покидати місце проживання з 23 години до 5 години щоденно; заборони виїздити в особистих справах за межі району без дозволу Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області; заборони перебувати у підприємствах торгівлі, де проводиться продаж спиртних напоїв, за винятком придбання продуктів харчування; зобов`язано до проходження реєстрації в Шаргородському РВ УМВС України у Вінницькій області один раз на місяць, порушуючи встановлені щодо нього обмеження, 05.07.2015 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, не отримавши дозволу керівництва Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області обвинувачений ОСОБА_4 самовільно залишив місце проживання АДРЕСА_1 , де він проживає без реєстрації, виїхавши за межі Шаргородського району, поїхавши зі станції Ярошенка в м. Одеса, де перебував до 25.08.2015 року, після чого повернувся до постійного місця проживання.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ст.395 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст.395 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, від цього злочину потерпілих немає.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що, відповідно до вимог ч.1 ст.66 КК України, є обставинами, що пом`якшують покарання.
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, та з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, особи винного, який має непогашену судимість за вчинення умисного злочину, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання за ст.395 КК України виді чотирьох місяців арешту.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільні позови у кримінальній справі не заявлялися.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ст.395 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, за якою засудити його до покарання у виді арешту строком на чотири місяці.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 вираховувати з дня звернення вироку до виконання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1