УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/2527/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
потерпілої: ОСОБА_8 ,
представника потерпілої: ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської
області, зареєстрованого по
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5100 гривень штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Речові докази по справі: автомобіль FORD Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 залишено у власника, ОСОБА_11 .
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1228 гривень 50 копійок судових витрат.
Цивільний позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Фінансового управління Коростенської міської ради кошти витрачені за стаціонарне лікування потерпілої в сумі 9093,50 гривень.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що близько 16 години 40 хвилин 21 жовтня 2014 року порушуючи п. 2.9а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем FORD Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Жовтневій, в м. Коростені зі сторони центра міста в напрямку автодороги Київ-Ковель із швидкістю близько 70 км/год., що перевищує дозволену в населеному пункті. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на ділянці дороги де встановлено знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" навпроти будинку №3 по вул. Жовтневій в м. Коростені, порушуючи вимоги пунктів 1.3, 2.3 б), 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 (б), 18.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, виявивши небезпеку для руху не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека, продовжив рух з попередньою швидкістю та скоїв наїзд на пішохода неповнолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вулиці Жовтневої по пішохідному переходу зліва-направо. В результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді : закритого перелому середньої треті правої ключиці зі зміщенням, закритого перелому правої лопатки та медіального відростку правого плеча зі зміщенням, закритого перелому лонної та сідничної кістки справа без порушення тазового кільця, відкритого уламкового перелому середньої треті правої гомілки зі зміщенням, рани середньої треті правої гомілки, крововиливу верхньої треті правого стегна, садна лоба зліва, при наявності забою головного мозку з помірно вираженою клінічною симптоматикою, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 01 від 09 січня 2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи обставин, установлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок в частині призначення покарання скасувати у зв?язку із незастосуванням судом додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та призначенням мінімально іспитового строку. Постановити новий вирок. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5100 гривень штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки. Посилається на те, що судом не враховано, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України є також безпека руху й експлуатації транспорту поряд із життям і здоров?ям особи. Вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння підвищує його суспільну небезпеку. Призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і є надто м?яким.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, потерпілу, представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України відповідає обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності зібраних доказах і ніким з можливих апелянтів не оскаржується.
Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд дотримався загальних засад передбачених ст.ст. 50, 65 КК України. Судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке вчинено з необережності, є невеликої тяжкості, даних про особу винного, який характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має на утриманні неповнолітню доньку та батьків, які є потерпілими від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії і інвалідами 2-ї групи із захворюваннями пов?язаними з аварією на ЧАЕС, обставин, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної потерпілій шкоди та обтяжують покарання, а саме, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думки, потерпілої та її законного представника, які просили суворо не карати обвинуваченого і не позбавляти його права керувати транспортними засобами, те що він продовжує надавати потерпілій допомогу з використанням автомобіля.
Враховуючи наведене суд, першої інстанції правильно прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення права керувати транспортними засобами.
За наведених обставин доводи прокурора, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст.286 КК України є безпека руху й експлуатації транспорту поряд із життям і здоров?ям особи не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.
Безпідставними є і доводи, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і є надто м?яким, що правопорушення ОСОБА_7 вчинено у стані алкогольного сп`яніння і підвищує його суспільну небезпеку. З огляду на встановлені судом і наведені у вироку докази покарання призначено ОСОБА_7 з врахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України в межах санкції частини 1 ст. 286 КК України.
Колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку суду.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: