Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-444/2010р Головуючий в 1-й інстанції Котьо І.В.
Категорія: ст.. 286 ч.2 КК України Доповідач: Червоненко В.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних правах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Червоненка В.Я.

Суддів: Буженко Н.В., Красновського І.В.

З участю прокурора: Литвиненка 0.0.

адвоката: ОСОБА_1

потерпілого: ОСОБА_2

засудженого: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, , потерпілого ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, на вирок Комсомольського районного суду Херсона від 16 лютого 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець,

громадяни України, ІНФОРМАЦІЯ_3,

майстер ЗАТ «Херсонгаз», одружений,

маючий одну неповнолітню дитину,

сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,

раніше не судимий, інвалід III групи,

мешканець АДРЕСА_1,

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на три роки позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишена у виді підписки про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_2 22 450 гри. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати на користь держави в сумі 966 грн. 24 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_3 визнано винним і засуджено за те, що він 08 лютого 2009 року приблизно о 04.00 год. в м.Херсоні на вул. Острівське шосе біля зупинки «Суднозавод», керуючи технічно справним автомобілем «Форд Фокус», д.н. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, порушив Правила безпеки дорожнього руху і в результаті скоєної дорожньо-транспортної пригоди заподіяв пасажиру ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, вважає вирок незаконним у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок його м'якості. В обгрунтування доводів апеляції прокурор посилається не те, що суд не врахував, що злочин скоєний ОСОБА_3, є тяжким і вчинений ним в стані алкогольного спяніння . Крім того, ОСОБА_3 раніше близько 19 разів притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а суд не врахував цю обставину.

Просить вирок скасувати і постановити новий, засудивши ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України на сім років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

В апеляції потерпілий ОСОБА_2 вважає вирок незаконним у звязку неправильним застосуванням кримінального закону і невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок його м'якості.

В обгрунтування доводів апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що суд не повній мірі врахував тяжкість злочину, а при визнанні обставин, які пом'якшують покарання, а саме: щире каяття, позитивну характеристику та добровільне відшкодування шкоди, - припустився помилки, оскільки ОСОБА_3 не визнавав своєї вини, умисно скоїв у 2007 - 2008 роках 19 адміністративних правопорушень, добровільно не відшкодував моральну шкоду.

Просить вирок скасувати і постановити новий, засудивши ОСОБА_3 за ст. 286 КК України на вісім років позбавлення волі у кримінально-виконавчій уста по: позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого 47 450 грн. моральної шкоди.

В апеляціях засуджений ОСОБА_3 і його адвокат ОСОБА_4 вважають призначене вироком покарання несправедливим через його суворість і просять вирок суду змінити, пом'якшивши покарання шляхом застосування ст.ст. 69, 75 КК України, звільнивши ОСОБА_3о. від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування доводів апеляцій засуджений і його адвокат посилаються на те, що суд не в повній мірі врахував всіх обставин, що пом'якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики з місця роботи та проживання. ОСОБА_3 вперше вчинив злочин, який є необережним, одружений, має неповнолітню дитину, інвалід ІІІ групи, добровільно відшкодував збитки потерпілому. ОСОБА_3 визнає можливість, знаходячись на волі, відшкодувати суми моральної шкоди та судові витрати.

В запереченнях на апеляції прокурора та потерпілого засуджений ОСОБА_3 не погоджується з їх обґрунтуванням, просить їх відхилити, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав свою апеляцію в повному обсязі, а апеляції засудженого і адвоката не підтримав; потерпілого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію в повному обсязі і не погодився з апеляціями ОСОБА_3 і адвоката ОСОБА_4н., засудженого і його адвоката, які підтримали свої апеляції і не погодилися з апеляціями прокурора і потерпілого, останнє слово засудженого ОСОБА_3, який просив помякшити йому покарання, застосувавши ст.ст. 69, 75 КК України, дослідивши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, потерпілого, засудженого і адвоката, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, обгрунтовані сукупністю доказів, яким дана правова оцінка, є правильним і учасниками процесу не оспорюються.

Апелянтами оспорюється міра і вид призначеного ОСОБА_3 покарання:

-прокурором і потерпілим - внаслідок надмірної м'якості;

-засудженим і адвокатом - внаслідок суворості.

Крім того, потерпілим оспорюється незастосування до засудженого додаткової міри покарання - позбавлення права керування транспорті і и засобами, а також не відшкодування моральної шкоди в повному обсязі згідно позовної заяви.

Проте, як вбачається з вироку, суд при обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 врахував вимоги ст. 65 КК України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, суд мотивував, що злочин, скоєний ОСОБА_3, хоча і є тяжким, але вчинений з необережності. ОСОБА_3 позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом III групи, щиро розкаюється у вчиненому і наслідкам, що настали, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

Суд врахував і дані про те, що ОСОБА_3 у 2008 році неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Суд призначив покарання ОСОБА_3 у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України і мотивував, що саме призначене судом покарання у виді позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив вимоги ст. 65 КК України, а тому апеляції прокурора, потерпілого, засудженого і його адвоката є необгрунтованими.

Що стосується додаткової міри покарання, то вона згідно санкції ч.2 ст. 286 КК України не є обов'язковою, а зменшення суми цивільного позову судом мотивовано у вироку.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не допущено порушень кримінального та кримінально-процесуального законодавства, які б могли вплинути на законність вироку.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, потерпілого ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 лютого 2010 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Головуючий:

Судді: