№ провадження 1-кс/646/5297/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2015 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у визнання потерпілим та про зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
Заявник звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області від 07.10.2015 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000822 та зобов`язання надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.
Заявник не погоджується із даною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просив скаргу задовольнити та розгляд скарги здійснювати без його участі.
Прокурор до суду не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Дослідивши скаргу та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 01.10.2015 року за № 0000822 за заявою ОСОБА_5 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України за фактом, що 27.09.2015 року працівники міліції та поліції в Дзержинському районі м. Харкова, перевищуючи службове становище, нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , після чого одягли останнім кайдани та доставили до відділення міліції.
07.10.2015 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 з тих підстав, що доказів, які б свідчили про те, що заявнику кримінальними правопорушеннями завдано моральної, фізичної або майнової шкоди не встановлено.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 07.10.2015 року, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що заявнику було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
Також, ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Крім того, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам, визначеним ст. 110 КПК України.
Таким чином, скарга в частині скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованою.
В свою чергу, вимоги щодо зобов`язання слідчого надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого задоволенню не підлягає, оскільки, у відповідності до ч.5 ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Фіксування судового засідання, згідно ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у визнання потерпілим та про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Постанову від 07.10.2015 року слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000822 від 01.10.2015 року скасувати.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1