Справа № 1-585/2010
В И Р О К

іменем України

"08" червня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Курило А.В.,

при секретарі Косенко О.В.,

з участю прокурора Мельничук О.В.

законного представника ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 5 лютого 2010 року, приблизно в 8 годин 25 хвилин, знаходячись біля СЗШ №158 по вул. Стальського, 12, в м.Києві, вступив у попередню змову з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою відкритого викрадення чужого майна. Здійснюючи свої злочинні наміри ОСОБА_3 з невстановленою досудовим слідством особою у той же день приблизно о 8 годині 30 хвилин біля СЗШ №158 в м.Києві, діючи злагоджено, підійшли до раніше незнайомого ОСОБА_4 де невстановлена досудовим слідством особа застосовуючи до останнього насильство, яке не є небезпечним для його здоровя, нанесла потерпілому один удар кулаком в живіт, від якого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 та застосовуючи до останнього насильство, яке не є небезпечним для його здоровя, наступив коліном на праву щоку та почав ошукувати кишені потерпілого та відкрито викрав з правої кишені штанів мобільний телефон «Самсунг 56 HU 600» вартістю 1200 гривень в якому знаходилась картка оператора мобільного звязку «Білайн» вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошей не було.

Заволодівши чужим майном, ОСОБА_3 та невстановлена досудовим слідством особа з місця вчинення злочину скрилися та розпорядилися викраденим за власним розсудом.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю та показав, що 5 лютого 2010 року він приблизно о 8 годині познайомився з хлопцем, імя якого не памятає, та домовився з ним про здійснення крадіжки, так приблизно о 8 год. 30 хв. біля СЗШ №158 вони побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_4 та діючи злагоджено, підішли до останнього де знайомий ОСОБА_3 наніс удар кулаком в живіт ОСОБА_4 в результаті чого останній впав на землю. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 та наступивши коліном на праву щоку почав обшукувати його кишені, викравши з правого заднього карману мобільний телефон «Самсунг» він втік з місця вчинення злочину.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Інші докази по справі в судовому засіданні не досліджувались в порядку, передбаченому ст. 299 КПК України.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для здоровя потерпілого вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин відноситься до тяжких, особу підсудного, який скоїв злочин вперше, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, проживає та виховується без батька, мати інвалід 3 групи з дитинства.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_3, є щире каяття у вчиненні злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину щодо малолітнього.

З урахуванням позитивних даних про особу підсудного, наявності обставини, яка помякшує покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 мінімальну міру покарання, передбачену санкцією статті, та надати йому можливість виправлення шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 104, 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання, роботи і періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді підписки про невиїзд.

Речовий доказ по справі залишити у володінні ОСОБА_5

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя