Справа № 522/629/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.01.2016 року, приблизно о 02.30 годин ОСОБА_5 разом зі своїми товаришами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проходили біля бару «Пейпер», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 36, де помітили незнайомих їм ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які йшли попереду них. У вказаний час ОСОБА_5 вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , направлену на заволодіння чужим майном ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яке знаходилось при них.

Розуміючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 фізично розвинуті, а тому зможуть ефективно протистояти нападу, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вирішили, що для безпечного заволодінням чужим майном необхідно погрозити застосуванням насильства щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а в разі відмови останніх віддати належне їм майно, напасти на них, використовуючи чисельну перевагу, шляхом нанесення сильних ударів руками та ногами по голові та тулубу, що призведе до втрати орієнтації потерпілих та надасть можливість безпечно та безперешкодно обшукати їх одежу з метою виявлення цінного майна, яким можливо заволодіти.

Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , і почали вимагати від останніх віддати належні їм мобільні телефони, попередивши, що в разі їх відмови виконати вказані умови, до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 буде застосоване насилля.

Не бажаючи віддавати своє майно, ОСОБА_11 відповів відмовою, після чого збільшив швидкість у напрямку безпечнішого та людного місця, внаслідок чого відокремився від ОСОБА_12 , який в цей час зупинився. Продовжуючи виконувати свій злочинний намір, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 почали переслідувати ОСОБА_11 , а ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 залишись біля ОСОБА_12 .

Погрожуючи ОСОБА_12 застосуванням до нього фізичного насилля, та тримаючи його за воріт куртки та руку, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 почали обшукувати одежу ОСОБА_12 , вимагаючи у нього віддати їм гроші та мобільний телефон, на що останній дістав з кишені належний йому мобільний телефон марки «Леново А 660», вартістю 1000 грн., боячись за своє здоров`я. У цей же час ОСОБА_5 дістав з карманів ОСОБА_12 належне останньому майно, а саме запальничку «Веес» рожевого кольору, вартістю 15 грн., яку поклав до себе у карман.

Під час вказаних дій до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підбігли співробітники поліції Приморського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області, які перебували неподалік на оперативному чергуванні по відпрацюванню грабежів та розбоїв, та припинили злочинні дії ОСОБА_7 і ОСОБА_5 і затримали їх на місці вчинення злочину.

Водночас ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , наздогнавши ОСОБА_11 , завдали один удар рукою по обличчю останнього, після чого штовхнули його у спину, від чого ОСОБА_11 втратив рівновагу і впав на землю. Після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , користуючись чисельною перевагою, почали наносити удари руками і ногами по тулубу і обличчю ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні дії у той час, як частина нападників продовжувала наносити удари по ОСОБА_11 , забезпечуючи безпечність іншого нападника, один з нападників обшукував одежу ОСОБА_11 на предмет наявності цінних речей.

В результаті вказаних злагоджених дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме: мобільним телефоном марки «Нокіа 206» вартістю 800 грн., у якому знаходилось дві сім-карти «Лайф», вартістю 50 грн, та «МТС» (контрактний абонент), вартістю 150 грн., карта пам`яті ємкістю 4 Гб, вартістю 200 грн., спричинивши ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 1200 грн.

Після зазначених дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 мали змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, однак через короткий проміжок часу були затримані співробітниками поліції.
Як зазначає слідчий, ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

16.01.2015 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Згідно клопотання слідчого, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.

Як зазначає слідчий, провина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю підозрюваного та потерпілого ОСОБА_12

-протоколом допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

-протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно клопотання, приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з метою ухилення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими, та просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із встановленням розміру застави на розсуд суду.

Захисник підозрюваного - адвокат - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що підозрюваний раніше не засуджений, має постійне місце мешкання, у зв`язку із чим, просив обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що підозра є необґрунтованою, оскільки кримінального правопорушення він не скоював, а лише стояв поряд із потерпілим, коли його друг розмовляв з ним.

Розглянувши клопотання слідчого, та вивчивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на який має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Закон, як власне і практика ЄСПЛ, не передбачає, що може визначити обґрунтованість підозри. ЕСПЛ неодноразово зазначав те, «що можна вважати «обґрунтованим, залежить від усіх обставин». Але, все ж у пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції йдеться про « обґрунтовану підозру», а не про щиру або сумлінну підозру».

За визначенням ЕСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Підозра має стосуватися правопорушення передбаченого Законом, в даному випадку ст. 186 ч. 2 КК України.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, який є тяжкими злочином.

Під час судового засідання прокурором доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру, щодо причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Згідно практики ЄСПЛ, «для обґрунтованої підозри у значенні пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, підозру в якому йому висунуто.

Викладені обставини свідчать про наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_5 є запобігання спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, враховуючи, що останній підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, офіційно не працює, та не має міцних соціальних зв`язків, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне не визначити розмір застави, у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту затримання, тобто з 16.01.2016 року з 03.00 годин.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 14.03.2016 року о 03.00 годині.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя
Копію ухвали отримав _________________________________________

дата, прізвище, підпис підозрюваного

18.01.2016