Справа № 201/90/16-к
Провадження № 1кп/201/81/2016

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0005294 відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгороднє, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, одруженого, зі слів має неповнолітню дитину, з середньою освітою, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
15 грудня 2015 року близько о 10-00 годин ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 11-а по вул. Чернишевського у м. Дніпропетровську, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_5 , реалізовуючи раптово виниклий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область правої частини обличчя ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 другий удар лівою рукою стиснутою в кулак в область лобної частини обличчя від чого потерпілий ОСОБА_5 впав на асфальт. Умисними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: двох синців в лобній області праворуч ближче до надбрівної дуги та на нижній повіці правого ока, внутрішньо-шкіряного крововиливу у носо-губному трикутнику праворуч, який розташований на тілі травматичного набряку м`яких тканин правої половини обличчя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав частково, пояснивши суду, що в той день він прийшов на подвір`я будинку, розташованого на АДРЕСА_2 , де працювала його дружина. На подвір`ї він побачив потерпілого, який спілкувався зі свідком, а дружина обвинуваченого знаходилась на відстані 10 м. від них. Обвинуваченому здалось, що потерпілий показав нецензурні жести відносно його дружини і обвинувачений підійшовши зі словами: «Вам, що робити нічого?», намагався вдарити потерпілого лівою рукою, однак промазав та після цього, наніс удар долонею правої руки в задню частину голови потерпілого (дав підзатильник) від чого потерпілий впав на свідка, а обвинувачений розвернувся і пішов з двору.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників кримінального провадження, а також надані останніми докази, суд, виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, робить висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого його злочину з огляду на наступне.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні вбачається, що 15.12.2015 р. близько 10-00 10-30 годин він в складі бригади здійснював прибирання подвір`я будинку АДРЕСА_2 . Коли він закінчив свою ділянку роботи, то стояв на подвір`ї разом зі свідком ОСОБА_7 , а дружина обвинуваченого знаходилась позад них і була поза зоною видимості потерпілого. В цей час він відчув сильний удар ззаду в праву частину обличчя. Він обернувся і побачив обвинуваченого, який зі словами: «Чому ви не працюєте?» наніс потерпілому прямий удар в обличчя від якого потерпілий впав на асфальт та втратив свідомість. Чи був удар кулаком та чи був обвинувачений в рукавицях потерпілий сказати не може, так як все відбулось дуже швидко, однак судячи з сили ударів, вони наносились кулаками. Коли він прийшов до тями, йому допомогла підвестись дружина обвинуваченого, яка відвела його в бік, а через деякий час приїхала швидка, так як у потерпілого була розбита голова, яку зашивали в лікарні.

Показання потерпілого підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 29.12.2015 р. в ході якого потерпілий описав та показав спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень, такий же як і в судовому засіданні.

З показань свідка ОСОБА_7 , допитаного в судовому засіданні, вбачається, що 15.12.2015 р. близько 10-00 10-30 годин він в складі бригади здійснював прибирання подвір`я будинку АДРЕСА_2 . Коли він закінчив свою ділянку роботи, то стояв на подвір`ї разом з потерпілим. В цей час він побачив, як ззаду обвинувачений наніс удар правою рукою в праву частину обличчя потерпілого. Останній обернувся до обвинувачено і той, зі словами: «Чому ви не працюєте?» наніс один удар в рукою в обличчя потерпілого від чого той впав на асфальт і втратив свідомість. У нього текла кров з голови і рота.

Показання свідка підтверджуються та доповнюються протоколом слідчого експерименту від 29.12.2015 р. в ході якого останній описав та показав спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень, а саме, перший удар ззаду кулаком правої руки в праву частину обличчя потерплого, а другий кулаком лівої руки прямий удар в обличчя потерпілого.

Характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому були встановлені висновком судово-медичної експертизи № 5753е від 25 грудня 2015 року відповідно до якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох синців в лобній області праворуч ближче до надбрівної дуги та на нижній повіці правого ока, внутрішньо-шкіряного крововиливу у носо-губному трикутнику праворуч, який розташований на тлі травматичного набряку м`яких тканин правої половини обличчя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінюючи надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння, у зв`язку з чим, позицію останнього, який у судовому засіданні заперечував факт нанесення потерпілому двох ударів, в результаті яких могли бути спричинені тілесні ушкодження, суд не може прийняти до уваги як достовірну, а відносить вказані показання обвинуваченого до способу його захисту в рамках наданих кримінальним процесуальним законом прав, спрямованого на ухилення від кримінальної відповідальності за вчиненні ним суспільно-небезпечні діяння. При цьому, роблячи такий висновок, суд виходить з послідовних, узгоджених між собою та логічно-витриманих у своєму взаємозв`язку показань потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні докладно та повно пояснив обставини спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, при цьому дані показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні вказав на такий же механізм і спосіб нанесення тілесних ушкоджень як і потерпілий. Показання потерпілого та свідка, в сукупності з протоколами слідчих експериментів в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні досліджувався протокол слідчого експерименту за участі обвинуваченого, однак в ньому відсутній факт відтворення обвинуваченим його дій під час події, а отже цей протокол не може бути прийнятий до уваги як доказ.

Крім того, в судовому засіданні з показань потерпілого вбачається, що внаслідок падіння він розбив голову, а з висновку судово-медичної експертизи № 5753е від 25 грудня 2015 року вбачається що у потерпілого, виявлені, крім вищеописаних, тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я.

Судом було з`ясовано у прокурора та потерпілого чи підтримуються вони обвинувачення викладене в обвинувальному акті та чи прокурор бажає змінити обвинувачення, однак останній зазначив, що підтримує обвинувачення у первісній редакції.

З урахуванням викладеного та вимог ст.. 337 КПК України судом розглянуто кримінальне провадження виключно в межах висунутого обвинувачення, а тому вищеописані данні до уваги не приймаються як такі, що виходять за межі обвинувачення.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться.

При цьому, пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому слід призначити покарання у виді громадських робіт, оскільки більш м`яке покарання не забезпечить превентивну його функцію, а покарання у виді громадських робіт буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, наслідкам та даним про особу обвинуваченого, описаним вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт стоком 160 годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасникам кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1