Перечинський районний суд Закарпатської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Чепурнова В.О.,

при секретарі ОСОБА_1,

з участю обвинувача - прокурора Чурей О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, не одруженого, українця, громадянина України, раніше судимого:

- за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2002 року за ст.ст. 307 ч. 2, 185 ч. 2, 69, 70 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі;

- за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2003 року за ст. 395 КК України до покарання у вигляді арешту строком на один місяць;

- за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2004 року за ст.ст. 309 ч. 2, 310 ч. 2, 70 КК України до пяти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. Постановою Перечинського районного суду від 14 лютого 2005 року вирок Ужгородського міськрайонного суду відмінено в частині звільнення і призначено до відбування покарання строком на пять років;

- за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2007 року за ст.ст. 309 ч.2, 263 ч.1, 263 ч.2, 70 КК України до позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 04 березня 2004 року та остаточно призначено пять років один місяць позбавлення волі,

за ознаками злочину, передбаченого ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року, відносно ОСОБА_2 було встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік та наступні обмеження: заборонено виходити з будинку (квартири) з 22 години по 06 годину щодобово; зявлятися в органи внутрішніх справ за місцем свого проживання для реєстрації. Так, з метою ухилення від вказаного адміністративного нагляду, навмисно, без поважної причини 03 та 07 липня 2010 року, не зявився для реєстрації за місцем проживання, тобто в Перечинський РВ УМВС України в Закарпатській області. Крім того, 10 липня 2010 року, умисно, самовільно, без наданого дозволу, ОСОБА_2 залишив постійне місце проживання за адресою с.Т.Ремета, вул.Визволення, № 2 Перечинського району Закарпатської області, а саме виїхав у с.Лази Ужгородського району Закарпатської області, де перебував до 23 липня 2010 року, коли його було затримано в порядку ст. 115 КПК України слідчим СВ Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 28 березня 2010 року він повернувся з місць позбавлення волі в с.Т.Ремета, вул. Визволення, 2, де проживав разом з братом Русланом. Оскільки, йому було встановлено адміністративний нагляд, то він 03 квітня 2010 року зявився у Перечинський РВ УМВС України, де йому було встановлено дату та час реєстрації, а саме першу та третю суботу місяця. З того часу, він постійно ходив відмічатися, але потім йому це набридло і 10 липня 2010 року, посварившись з братом, він поїхав у с.В.Лази Ужгородського району, де перебував до 15 липня 2010 року, коли його було затримано працівниками міліції за збут наркотичних засобів.

Враховуючи те, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудний правильно зрозумів зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч.3 ст.299 КПК України обмежується визнавальними показами підсудного, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_2 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинений підсудним ОСОБА_2 злочин відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_2 по місцю проживання характеризуються посередньо.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_2, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання підсудному, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, винному ОСОБА_2 необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання у виді арешту в межах санкції, передбаченої ст. 395 КК України.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, с у д , -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Початок строку відбування покарання за даним вироком ОСОБА_2 рахувати з 19 жовтня 2010 року.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженому ОСОБА_2 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий : Чепурнов В.О.