Справа № 146/1662/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,-
22 листопада 2015 року біля 00:30 год ОСОБА_5 , працюючи слюсарем по охолодженню молока в ТОВ «Торговий дім «Фінпром» с. Комаргород, із корисливих спонукань, з метою таємного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрав із корівника один мішок мінеральних добавок вагою 25 кг, вартістю за 1 кг 12 грн на суму 321 грн 25 коп, один мішок дерті вагою 28 кг, вартістю за 1 кг 3 грн 50 коп на суму 98 грн та 140 кг силосу, вартістю за 1 кг - 38 коп на суму 53 грн 20 коп, а всього на загальну суму 472 грн 45 коп, після чого викрадене погрузив на свій гужовий транспорт та при виїзді із території товариства був виявлений працівниками охорони і з причин, що не залежали його волі злочин не було доведено до кінця.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом. З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 пояснив, що 22.11.2015 року перебуваючи на робочому місці в ТОВ «Торговий дім «Фінпром», проходячи по приміщені корівника даного товариства побачив один мішок мінеральних добавок, один мішок дерті та силос, які вирішив викрасти. Погрузивши дані мішки та силос на підводу, однак при виїзді з території товариства був зупинений працівниками охорони, які виявили у нього викрадене майно.
Представник ТОВ «Торговий дім «Фінпром» - ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру не має. При призначенні покарання ОСОБА_5 покладається на думку суду.
Дії ОСОБА_5 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто замах на таємне викрадення чужого майна.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, судимостей немає, компрометуючі матеріали відсутні, на диспансерному психіатричному та наркологічному обліку не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідностідо ч. 2 ст. 50 КК Українимає на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, розмір завданих збитків, позицію державного обвинувача та представника потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченогоч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годи громадських робіт.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1