Провадження №: 1-кп/752/925/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2015 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0008503 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
с. Гоголів, Броварського району, Київської області, українки, громадянки України, освіта вища, яка працює фізичним собою-підприємцем, неодруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, -
встановив:
ОСОБА_6 28.07.2015 року у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи в приміщенні свого офісу АДРЕСА_3 , уклала із ОСОБА_4 договір на туристичне обслуговування № 73/15 від 28.07.2015 року та додатки до нього, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 придбав у ФОП ОСОБА_6 туристичну подорож до Домініканської республіки, із датою відльоту 31.08.2015 року на двох осіб, при цьому сплативши 4100 доларів США.
Так, ОСОБА_6 28.07.2015 року прийняла в якості оплати за туристичну подорож до Домініканської республіки у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2500 доларів США, (що на момент вчинення злочину відповідно до курсу валют Національного банку України становило 55 150 гривень), про що видала ОСОБА_4 квитанцію про оплату №73/15 від 28.07.2015 року, на якій поставила власну печатку фізичної особи-підприємця та власний підпис.
В подальшому, ОСОБА_6 31.07.2015 року прийняла в якості оплати за туристичну подорож до Домініканської республіки у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1600 доларів США, (що на момент вчинення злочину відповідно до курсу валют Національного банку України становило 34 576 гривень), про що видала ОСОБА_4 квитанцію про оплату №73/15 від 31 липня 2015 року, на якій поставила власну печатку фізичної особи-підприємця та власний підпис.
Для створення переконання у ОСОБА_4 , що туристична подорож до Домініканської республіки була придбана та грошові кошти були за неї сплачені в повному обсязі, ОСОБА_6 в кінці серпня 2015 року, перебуваючи в приміщенні офісу АДРЕСА_3 , надала ОСОБА_4 два роздруковані квитки на літак із датою відльоту 31.08.2015 року, та запевнила ОСОБА_4 , що дані квитки є справжніми, хоча достовірно знала, що туристичну подорож до Домініканської республіки відповідно до укладеного із ОСОБА_4 договору про надання туристичних послуг не бронювала, квитки не купувала та грошові кошти до каси чи розрахункових рахунків туристичного оператора не вносила, а витратила їх на власний розсуд, тим самим своїми діями завдала матеріальної шкоди ОСОБА_4 в сумі 4100 доларів США (що на момент вчинення злочину відповідно до курсу валют Національного банку України становило 89 726 гривень).
Крім цього, ОСОБА_6 в кінці серпня 2015 року, в невстановлений час, перебуваючи в приміщенні офісу АДРЕСА_3 , використовуючи власний персональний комп`ютер, із використанням програмного забезпечення «Microsoft Office Word», виготовила два авіаквитки до яких внесла інформацію про дату відльоту та прізвище потерпілого ОСОБА_4 , що не відповідало дійсності та дані авіаквитки не були дійсними та надала їх ОСОБА_4 та запевнила останнього, в тому, що дані авіаквитки є справжніми та придбані в ході виконання нею своїх обов`язків відповідно до договору надання туристичних послуг укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнала повністю та пояснила, що уклала із ОСОБА_4 договір на туристичне обслуговування відповідно до умов якого, ОСОБА_4 придбав у ФОП ОСОБА_6 туристичну подорож до Домініканської республіки, із датою відльоту 31.08.2015 року на двох осіб, при цьому сплативши 4100 доларів США. Прийнявши в якості оплати за туристичну подорож до Домініканської республіки у ОСОБА_4 грошові кошти ОСОБА_6 , видала ОСОБА_4 квитанції про оплату. Для створення переконання у ОСОБА_4 , що туристична подорож до Домініканської республіки була придбана та грошові кошти були за неї сплачені в повному обсязі, ОСОБА_6 надала ОСОБА_4 два роздруковані нею квитки на літак із датою відльоту 31.08.2015 року, які були нею попередньо виготовлені використовуючи власний персональний комп`ютер, із використанням програмного забезпечення «Microsoft Office Word», та запевнила ОСОБА_4 , що дані квитки є справжніми, хоча знала, що туристичну подорож до Домініканської республіки відповідно до укладеного із ОСОБА_4 договору про надання туристичних послуг не бронювала, квитки не купувала та грошові кошти до каси чи розрахункових рахунків туристичного оператора не вносила, а витратила їх на власний розсуд. Обвинувачена просить її сильно не карати, у вчиненому щиро кається, обіцяє стати на шлях виправлення.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому та за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією і який надає права кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середнього та невеликого ступеню тяжкості, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, має постійне місце реєстрації та проживання за яким характеризується з позитивної сторони, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку і відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 та ч. 1 ст. 358 КК України з урахуванням вимог ст. 70 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченій покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для її виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Цивільний позов, поданий потерпілим ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду в зв`язку із відповідною заявою потерпілого на підставі повного відшкодуванням обвинуваченою завданого збитку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шестидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисяча двадцять) гривень в дохід держави.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_6 , у виді штрафу в розмірі 60 (шестидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисяча двадцять) гривень в дохід держави.
Цивільний позов, пред`явлений потерпілим ОСОБА_4 залишити без розгляду
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_7