Справа №10-106/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах АпеляційногоЯ суду Сумської області в складі:

головуючого - Безверхого О.М.

суддів: Забари І.К., Ященка В.А.

з участю прокурора - Лобушко І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 5 березня 2010 року, якою залишено без задоволення його скаргу на постанову Шосткинського міжрайонного прокурора від 22 лютого 2010 року про порушення відносно ОСОБА_2 кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області зі скаргою про скасування постанови Шосткинського міжрайонного прокурора Сумської області від 22 лютого 2010 року, якою було порушено кримінальну справу відносно нього за фактом зловживання службовим становищем та вчинення службового підроблення, мотивуючи свої вимоги тим, що постанова є незаконною, і прокурор в порушення вимог ст.94, ст.98 КПК України не мав достатніх приводів та підстав для порушення даної кримінальної справи, оскільки ОСОБА_2 не є працівником правоохоронного органу та не мав умислу на внесення до документів виконавчого провадження завідомо неправдивих відомостей.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 5 березня 2010 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на вищезазначену постанову Шосткинського міжрайонного прокурора Сумської області від 22 лютого 2010 року відмовлено.

В поданій апеляції ОСОБА_2С, просить вказані постанови суду першої інстанції та прокурора скасувати, мотивуючи свої вимоги тим, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.3 ст.364 КК України, оскільки він не є працівником правоохоронного органу, не мав умислу на вчинення вказаного злочину, та не мав місця корисливий мотив, крім того, виконавче провадження не закривалось, а закінчувалось, і виконавчий документ повертався стягувачу, який мав право його пред'явити для виконання знову, отже права та законні інтереси стягувача не було порушено та істотної шкоди діями ОСОБА_2 завдано не було. До того ж зазначав, що в його діях був відсутній склад злочину, передбаченого ст. 366 КК України, оскільки акт державного виконавця не є офіційним документом, а присутність понятих при вчиненні виконавчих дій не є обов'язковим, тому їх зазначення в акті державного виконавця не має суттєвого значення. Крім того, матеріали справи, що стали приводом для порушення кримінальної справи було здобуто з порушенням норм процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення постанови суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Розглядаючи справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову про порушення відносно нього кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст.236-8 КПК України, перевіривши наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення кримінальної справи. При цьому, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що він не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Судом під час розгляду справи за скаргою ОСОБА_2 з'ясовувались питання: чи були наявними на час порушення справи, передбачені ч.1 ст.94 КПК України приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було нею додержано встановлений для цього порядок. Вичерпний перелік приводів для порушення кримінальної справи міститься у ч.1 ст.94 КПК України, а підставами для порушення кримінальної справи є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину, що вбачається з ч.2 ст.94 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, приводом для порушення кримінальної справи стало безпосереднє виявлення прокурором під час проведення перевірки в діях ОСОБА_2 ознак злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

Вказані приводи є належними і отриманими законним шляхом, а також містять достатньо даних для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, сама кримінальна справа порушена компетентною особою з додержанням порядку, передбаченого ст.98 КПК України.

Посилання ж ОСОБА_2 на відсутність вказаних приводів і підстав, а також на незаконність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови, є необґрунтованими та нічим не спростовуються.

Отже порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції за скаргою ОСОБА_2С, які б свідчили про необхідність зміни чи скасування постанови відсутні, а тому відсутні підстави для задоволення апеляції.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 362, 377 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2010 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_2 на постанову Шосткинського міжрайонного прокурора від 22 лютого 2010 року про порушення відносно ОСОБА_2 кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.366 КК України залишено без задоволення - залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_2 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_4