АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/812/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1687/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 8 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Лизогубівка Харківського району, Харківської області, громадянин України, не працюючий, не одружений, з середньою освітою, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, з призначенням покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.187 КК України 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з 23 лютого 2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід Державного бюджету України витрати за проведення: судової товарознавчої експертизи №1510 від 13.02.14р у сумі 147,00грн. (сто сорок сім гривень 00 коп.); судової дактилоскопічної експертизи №14 від 13.02.14р у сумі 880,20грн. (вісімсот вісімдесят гривень 20 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 1500 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тім, що 3 березня 2013 року, близько 08-00 години, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний намір на відкрите заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження стосовно якої виділені в окреме провадження, розподіливши ролі, згідно яких вказана особа повинна наглядати за прилеглою територією до будинку АДРЕСА_3 та сповістити ОСОБА_8 , в разі появи небезпеки або сторонніх осіб, а ОСОБА_8 мав проникнути в приміщення будинку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відкрито заволодіти її грошима.

Реалізуючи злочинний намір особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_8 прийшли до вказаного домоволодіння, де зазначена особа залишилася біля будинку виконувати свої функції згідно раніше досягнутої домовленості, а ОСОБА_8 підійшов до вхідних дверей і постукав. Після того як ОСОБА_10 відкрила вхідні двері, ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, небезпечне для її життя і здоров`я, умисно поштовхом правої руки в область лівого плеча ОСОБА_10 збив її з ніг, в результаті чого, згідно висновку експерта №65 -4/13 від 14 березня 2013 року, потерпілій були спричинені наступні тілесні ушкодження: синець на обличчі, що кваліфікується по критерію тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження (менше 6 днів); рвано-забійні рани правої руки, по критерію тривалості розладу здоров`я кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (більше 6 днів). Потім ОСОБА_8 проник до її житла, де відкрито заволодів належними ОСОБА_10 грошовими коштами у сумі 1500 гривень, відштовхнувши потерпілу, покинув будинок.

25 січня 2014 року, о 18-00 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із знайомим ОСОБА_11 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ПП «Лекса». Підійшовши до прилавку у відділі лікеро-горілчаних виробів, взяв чотири пляшки горілки «Київська» («Приватна колекція»): дві з яких ємкістю по 0,5 літри кожна, а інші дві - по 0,7 літри, та попрямував в напрямку каси. В цей час у ОСОБА_8 раптово виник умисел, спрямований на відкрите викрадення горілки. Реалізуючи злочинний намір, про який ОСОБА_8 не повідомляв ОСОБА_11 , керуючись корисливим мотивом, не зупиняючись біля каси, ігноруючи вимоги продавця ОСОБА_12 сплатити вартість товару, який тримав у руках, ОСОБА_8 вибіг з приміщення магазину. Продавець побігла за ним, голосно вимагаючи сплатити вартість товару, але ОСОБА_8 , не реагуючи на вимоги продавця, з місця злочину втік, обернувши майно у свою користь та розпорядившись на власний розсуд, чим, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1510 від 13.02.14року, спричинив ПП «Лекса» майнову шкоду на 162 гривні.

В апеляційній скарзі з доповненням обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування вимог посилається на незаконність вироку в частині його ухвалення за ч.3 ст.187 КК України, оскільки вважає, що висновок суду про його винність за цією нормою закону не відповідає фактичним обставинам справи, первинні покази на досудовому розслідуванні він давав під психологічним тиском. Епізод від 25 січня 2014 року не оспорює. Крім цього, звератає увагу на посередню характеристику з місця проживання, відсутність скарг до органів місцевого самоуправління, наявність постійного місця проживання, місця роботи.

Прокурор в апеляційній скарзі просить про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості злочину в силу його м`якості. Ухвалити вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Посилається на вчинення ним тяжкого та особливо тяжкого злочину, невідшкодування спричиненої шкоди, перебування у розшуку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримували викладені в апеляційній скарзі мотиви скасування вироку, прокурора, який подану прокурором по справі апеляційну скаргу підтримував частково, оскільки вважає, що вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України необгрунтований, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора підлягають задоволенню частково,

Згідно ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів. Однак суд не забезпечив повне та всебічне дослідження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні для встановлення наявності чи відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, обгрунтовуючи в мотивувальній частині вироку доведенність обвинувачення в частині вчинення ОСОБА_8 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 послався як на належний та допустимий доказ, показання потерпілої, яка пояснила суду, що злочинець, проникнувши в приміщення будинку, її штовхнув та придушив, від чого вона впала та втратила свідомість. Коли опритомніла, невідомий, в особі якого пізніше впізнала ОСОБА_8 , став вимагати гроші, отримавши які, втік.

Як видно із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_8 , при проникненні в приміщення потерпілої поштовхом правої руки в область лівого плеча збив ОСОБА_10 з ніг, в результаті чого спричинив синець на обличчі та рвано-забійну рану правої руки. Потім ОСОБА_8 проник до житла, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1500 гривень.

Отже, встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення в частині вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 не відповідають перевіреним судом доказам, а саме: показанням потерпілої ОСОБА_10 , а також свідка ОСОБА_13 , яка бачила на тілі матері лише забій на руці, даним висновку слідчого експерименту від 12.03.2013 року з участю ОСОБА_8 , який вказував, що лише штовхнув потерпілу в область плеча, від чого остання впала на підлогу.

При таких обставинах суд допустив істотні суперечності при обгрунтуванні доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, порушив вимоги ч.2 ст.373, ст.374 КПК України, виніс вирок, який в цій частині за змістом та формою не відповідає вимогам ст.370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження. Крім цього, детально не дослідивши пояснення обвинуваченого та потерпілої з приводу пред`явленного обвинувачення, не усунувши протиріччя в їх поясненнях, порушив вимоги ст.ст.351, 353 КПК України. При таких обставинах, не забезпечив обвинуваченому та потерпілій їх право на розгляд кримінального провадження у відповідності до вимог закону, на підставі ст.20 КПК України, порушив право на захист обвинуваченого, що позбавляє колегію суддів дати оцінку обгрунтованності висновків суду першої інстанції про фактичні обставини справи.

Наведені вище порушення являються істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону /ст.ст.370, 374, ч.1 ст.412 КПК України/, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, тому вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, цивільного позову та стягнення витрат за проведення експертиз підлягає скасуванню. Наведені підстави скасування судового рішення унеможливлюють ухвалення вироку судом апеляційної інстанції, усунення яких може потягнути внесення змін в обсяг обвинувачення. При таких обставинах колегія суддів, вважаючи необхідним призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в цій частині, керується загальними засадами кримінального провадження, визначеними ст.7, п.6 ст.9, ст.415 КПК України.

Доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого в частині необхідності скасування вироку з наведених вище мотивів не позбавлені правових підстав, тому задовільняються частково.

Щодо засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України, фактичні обставини кримінального правопорушення в частині вчинення ним відкритого викрадення майна з приміщення магазину «Маркет» ПП «Лекса» ніким із сторін судового провадження не оспорюються.

Обгрунтувавши в цій частині вирок сукупністю належних та допустимих доказів, суд з достатньою повнотою дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку, обгрунтовано визнав, що обвинувачений умисно, повторно вчинив відкрите викрадення майна ПП «Лекса» та правильно кваліфікував його дії.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які у будь-якому разі тягнуть скасування судового рішення не встановлено, отже підстав для скасування вироку в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України не вбачається.

При такий обставинах колегія суддів вважає, що кримінальне провадження в частині вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України підлягає виділенню в окреме провадження з направленням на новий судовий розгляд.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 8 квітня 2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_14 слід змінити та виключити із резолютивної його частини вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання з застосуванням ч.1 ст.70 КК України.

Цей же вирок в частині визнання винуватості та засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України до покарання, призначенного судом першої інстанції, 4-х років позбавлення волі, в частині стягнення витрат за проведення експертиз, вирішення питань щодо речових доказів, на думку колегії суддів, підлягає залишенню без змін. Призначене судом покарання за ч.2 ст.186 К України відповідає вимогам ст.65 КК України. Суд при призначенні покарання в цій частині врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки. В достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. До пом`якшуючих покарання обставин суд обгрунтовано відніс щире каяття. До обтяжуючих вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин призначене ОСОБА_8 покарання в мінімальних межах санкції вчиненого кримінального правопорушення являється мотивованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України. Підстав для задоволення апеляції прокурора про посилення покарання в цій частині не встановлено.

Обраний судом першої інстанції запобіжний захід ОСОБА_8 , з врахуванням продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, який може продовжити злочинну діяльність чи переховуватись від суду, в вигляді тримання під вартою, слід продовжити до 27 листопада 2015 року.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 8 квітня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 в частині засудження за ч.3 ст.187 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілої, стягнення витрат скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Кримінальне провадження в цій частині виділити в окреме провадження.

Цей же вирок суду першої інстанції змінити та виключити з резолютивної частини вказівку суду про призначення ОСОБА_8 покарання з застосуванням ч.1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

В іншій частині /в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України/ вирок суду залишити без змін.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний судом першої інстанції запобіжний захід в вигляді тримання під вартою продовжити до 27 листопада 2015 року.

В частині залишення вироку суду першої інстанції без змін ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_15 ОСОБА_16