АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1760/15 Справа № 207/105/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001855, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, дітей не маючого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого на користь держави за проведення судової дактилоскопічної експертизи №41/01-161 від 09 грудня 2014 року 393 гривні 12 копійок та вирішено долю речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 18 листопада 2014 року, близько 15 години 30 хвилин, біля входу у квартиру АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязнених стосунків, у ході раптово виниклої сварки з раніше знайомим ОСОБА_11 , діючи навмисно, наніс потерпілому не менше двох ударів руками по тулубу та один удар ножем у ділянку грудної клітки з правої сторони, завдавши ОСОБА_11 , відповідно до висновку експерта № 1399-Е від 26 грудня 2014 року, тілесні ушкодження у вигляді подряпини на тулубі праворуч та садна на тулубі ліворуч, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, а також поранення грудної клітини праворуч з раною на рівні 4-го межребір`я від якої ззовні всередину та справа-наліво прямує раневий канал, проникаючий у праву плевральну порожнину, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

На вирок обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він просив призначити йому покарання з урахуванням того, що він активно сприяв розкриттю вчиненого ним злочину, даючи правдиві покази, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є обставиною, що пом`якшує покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисників, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.

Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121 КК України обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються.
За викладених обставин, колегією суддів при розгляді вимог апеляційних скарг питання стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121 КК України не перевіряються.
Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 66 КК України, тобто пом`якшуючих обставин. При цьому обвинувачений зазначає, що він активно сприяв розкриттю вчиненого ним злочину, даючи правдиві покази, що є обставиною, що пом`якшує покарання.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, за які його засуджено, підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність винності засудженого, не встановлено.
Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 50 та ст. 65 КК України призначив ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене ч.1. ст.121 КК України.
Колегія суддів не може визнати слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого за таких підстав.
Згідно зі ст.69 КК призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.
Під час розгляду справи достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_6 статті 69 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.
Із змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, які саме конкретні обставини, які б відповідали дослідженим по справі доказам, не відносились до характеризуючих засудженого даних та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, дають підстави застосовувати до ОСОБА_6 положення ст. 69 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на сприяння розкриттю вчиненого ним злочину, на думку колегії суддів, не може бути підставою для призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, як того просить обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, оскільки відповідно до норм ч. 1 ст. 69 КК України для цього необхідно наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Крім того, як пом`якшуючу обставину, на думку колегії суддів, не можна визнати щире каяття обвинуваченого, оскільки він частково визнав свою вину, а щире каяття передбачає визнання вини в повному обсязі та готовність нести покарання за скоєний злочин.
За таких обставин, не вбачається підстав для застосування відносно обвинуваченого вимог ст. 69 КК України.
Як вбачається зі справи, ОСОБА_6 умисно вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК визнається тяжким.
Враховуючи те, що у судовому засіданні першої інстанції не було встановлено пом`якшуючих підстав та враховуючи конкретні обставини скоєного злочину, колегія суддів колегія суддів також вважає неможливим застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія вважає що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, оскільки суд врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані, що характеризують його особу, характеристику з місця мешкання та його відношення до скоєного.
Оскільки висновки суду першої інстанції відповідно до норм ст. 94 КПК України ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року - залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту проголошення, засудженим ОСОБА_6 - в той же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

__________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4