1-кп/357/949/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.11.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви в режимі відео конференції з СІЗО кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000047 від 24 березня 2015 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с.Деріївка Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою

спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваного під час мобілізації 7 серпня 2014 р. Світловодсько

Онуфрієвським ОРВК Кіровоградської обл., проходив військову службу в розпорядженні

командира в/частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), солдата запасу, зареєстрованого за

адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код

НОМЕР_3 , раніше судимого: 02.11.2015 р. вироком Апеляційного суду Кіровоградської

обл. за ст.286 ч.2 КК України до 3-х років позбавлення волі,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, за наступних обставин.

7 серпня 2014 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 .. ОСОБА_5 був призваний на військову службу по мобілізації, яку проходив у військовому званні «солдат» в розпорядженні командира частини НОМЕР_2 (п/п НОМЕР_1 ), що дислокується по АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України ОСОБА_5 , як військовослужбовець ЗС України був повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем ЗС України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, 19 лютого 2015 р. призваний під час мобілізації, ОСОБА_5 будучи солдатом, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 14 квітня 2015 р. був відсутній без поважних причин тривалістю понад один місяць, перебуваючи в цей час за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та не вживаючи будь-яких дій щодо повернення до військової частини.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю і показав суду, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_3 був призваний на військову службу по мобілізації, яку проходив у військовому званні «солдат» в розпорядженні командира в/частини НОМЕР_2 , що дислокується по АДРЕСА_2 . Перебував з серпня по грудень 2014 р. в зоні АТО.

Являючись військовослужбовцем ЗС України і знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, 19 лютого 2015 р., самовільно залишив військову частину і до 14 квітня 2015 р. був відсутній по місцю служби без поважних причин, перебуваючи за місцем свого проживання: в АДРЕСА_1 .

На даний час перебуває під вартою в зв`язку з засудженням за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

У скоєному розкоюється, просить суворо не карати.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст.349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор та захисник не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст.407 ч.3 КК України, оскільки він вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць,

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_5 як особа за місцем проживання характеризується позитивно, має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, у скоєному чистосердечно розкоюється, добровільно з`явився із зізнанням та активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі покарання.

Обтяжуючих покарання обставин у провадженні судом не встановлено.

З врахуванням наведених обставин та даних про особу ОСОБА_5 , суд вважає, що йому слід призначити мінімальне покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі.

Оскільки інкримінований злочин ОСОБА_5 вчинив до постановлення вироку щодо нього Апеляційним судом Кіровоградської області від 02.11.2015 р., яким він за ст. 286 ч.2 КК України засуджений до 3-х років позбавлення волі, при визначенні остаточного покарання за даним вироком, необхідно застосовувати правила ст.70 ч.4 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному провадженні не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України і призначити покарання - 2(два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.11.2015 р., яким ОСОБА_5 за ст.286 ч.2 КК України засуджений до 3-х років позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_5 визначити покарання 3(три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3(три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 19.11.2015 р., зарахувавши час перебування під вартою з 14.04.2015 р. по 16.04.2015 р. та з 02.11.2015 р. по 18.11.2015 р.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу обрати у виді тримання під вартою, утримуючи в Кіровоградському СІЗО.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1 ,