Справа № 364/314/13-к
Провадження № 1-кс/364/26/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2013 року, Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

при секретарі Бондаренко Л. С.,

з участю прокурора Матюшко О.А.,

слідчого СВ Володарського РВ ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володарка, скаргу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Київській області, на постанову слідчого СВ Володарського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1, про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Володарського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1 від 13 лютого 2013 року, про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в діяннях ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 складу злочину, передбаченого ст. 249 ч. 1 КК України. Скаржник вказав суду, що не погоджується із вказаною постановою слідчого Винокура В.Г. виходячи з наступного. 18 січня 2013 року в с. Городище Пустоварівське Володарського району Київської області гр. ОСОБА_3 виловив раки в кількості 200 шт. методом ручного збирання в гідрокостюмі, чим грубо порушив правила рибальства, оскільки перевищив добову норму вилову раків на 170 шт., що стверджено протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями ОСОБА_3 . Скаржник вказує, що слідчий СВ Володарського РВ не правильно врахував критерії відсутності заборони вилову раків та кількість виловлених раків тому просив суд скасувати постанову слідчого СВ Володарського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1 від 13 лютого 2013 року, про закриття кримінального провадження.

Слідчий СВ Володарського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1 пояснив суду, що 06 лютого 2013 року до Володарського РВ ГУ МВС України в Київській області надійшли матеріали, про незаконний лов раків на території водного плеса р. Рось Володарського району Київської області від Державного агентства рибного господарства України, для проведення досудового розслідування, в звязку з вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 249 ч. 1 КК України. В ході розгляду даних матеріалів та проведення досудового розслідування було встановлено, що в діях ОСОБА_3 не вбачається складу злочину, передбаченого ст. 249 ч. 1 КК України та постановлено 13 лютого 2013 року закрити кримінальне провадження.

Прокурор Володарського району Київської області заперечив щодо задоволення скарги, як необґрунтованої, просив відмовити у задоволенні скарги, постанову СВ Володарського РВ ГУ МВС України в Київській області , про закриття кримінального провадження, залишити без змін.

Суд, заслухавши думку прокурора, представника скаржника, слідчого СВ Володарського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1, дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000049, прийшов до висновку, що скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 10 грудня 2004 року № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» вказує, що вирішуючи питання про те, чи є шкода істотною (ч. 1 ст. 244, ст. 246, ч. 1 ст. 248, ч. 1 ст. 249 КК ( 2341-14 ), суди повинні враховувати не тільки кількісні та вартісні критерії, а й інші обставини, що мають значення для вирішення цього питання. Під тяжкими наслідками (статті 236, 237, частини 2 статей 238-243, ч. 2 ст. 245, статті 247, 251, ч. 2 ст. 252, ч. 1 ст. 253 КК (2341-14) слід розуміти: загибель чи масове захворювання людей; істотне погіршення екологічної обстановки в тому чи іншому регіоні (місцевості); зникнення, масові загибель чи тяжкі захворювання об'єктів тваринного і рослинного світу; неможливість відтворити протягом тривалого часу ті чи інші природні об'єкти або використовувати природні ресурси в певному регіоні; генетичне перетворення тих чи інших природних об'єктів; заподіяння матеріальної шкоди в особливо великих розмірах; тощо. З'ясовуючи питання про те, чи є загибель або захворювання об'єктів тваринного світу масовими, суди, зокрема, повинні досліджувати відомості про чисельність тварин, риби, інших організмів, що загинули чи захворіли, їх поширеність на території України або конкретної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до п. 12 зазначеної Постанови ПВС України , під незаконним заняттям рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом (ст. 249 КК ( 2341-14 ) треба розуміти таке вилучення водних живих ресурсів із природного середовища, яке здійснюється з порушенням чинного законодавства, що регулює порядок і умови промислового, любительського, спортивного рибальства, іншого використання водних живих ресурсів. Зокрема, незаконним є промисел, який здійснюється всупереч існуючим правилам: без належного на те дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, із застосуванням заборонених знарядь лову, з перевищенням установлених лімітів чи норм вилову. Водні живі ресурси утворюють риби різних порід, водні тварини (дельфіни, раки, краби, креветки, кальмари тощо), морські рослини, які мають промислове значення. Хутрові тварини (видри, бобри, ондатри тощо) й водоплаваючі птахи до водних ресурсів не належать, і відповідальність за незаконний їх вилов чи відстріл настає за ст. 248 КК ( 2341-14 ). Під промислом розуміються як один акт добування риби, тварин чи рослин, так і неодноразове вчинення таких дій. Відповідальність за злочин, передбачений ст. 249 КК ( 2341-14 ), настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено; тощо. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4 ст. 85 КпАП ( 80731-10 ). Вилов риби чи водних тварин зі спеціально облаштованих або пристосованих водоймищ, у яких вони вирощуються підприємствами, організаціями чи громадянами, за ст. 249 КК ( 2341-14 ) кваліфікувати не можна. За наявності відповідних підстав дії винної особи можуть кваліфікуватись як посягання на чужу власність.

Ст. 306 ч. 2 КПК України вказує, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше пяти днів з моменту надходження скарги.

Згідно ст. 85 ч. 4 КУпАП, грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Відповідно до ст. 249 ч. 1 КК України незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

В матеріалах справи приєднано копію протоколу про адміністративне правопорушення від 18.01.2013 року, щодо гр. ОСОБА_3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 КУпАП.

Істотна шкода це оцінне поняття, до якого можна віднести знищення нерестовищ риби, вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі, добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено, тощо. Спеціальні питання кваліфікації та призначення покарання, тлумачення певних термінів і понять, відмежування від інших правопорушень, розкриваються в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 року за № 17, тому вимоги скарги необґрунтовані та безпідставні, з посиланням на кількість та вартість шкоди, як істотна шкода, що дає підстави кваліфікувати дії особи як кримінальне правопорушення, враховуючи, що працівниками скаржника, складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 85 ч. 4 КУпАП, повноваження по розгляду якого визначено Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 221 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Київській області, на постанову слідчого СВ Володарського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1, про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя О. В. Ткаченко