Перемишлянський районний суд Львівської області Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1.
Справа № 11а-764/10 Категорія ч. 1 ст. 286 КК України
Доповідач в апеляції ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2010 року колегія суддів Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Марітчака Т.М.

суддів апеляційного суду Зазулі І.Є. та Ревера В.В.

при секретарі Семчишин М.Б.

за участю прокурора Горин У.І.

потерпілої ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

та засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляції засудженого ОСОБА_6, його захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурора Перемишлянського району на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 27 серпня 2010 року, яким -

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 «а», Львівської області, українця, громадянина України, військовозобов'язаного, без судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 судом змінено, з підписки про невиїзд, на взяття під варту в залі судового засідання.

Вироком суду постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_6 у дохід держави 2 111,40 грн. судових витрат у справі та задоволено цивільний позов прокурора і стягнуто з засудженого ОСОБА_6 559,35 грн. на користь Перемишлянської ЦРЛ за лікування потерпілої ОСОБА_3.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог чинного законодавства.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за те, що він 28.09.2010 року, близько 15.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи мотоциклом марки «Хонда-Хорнет» без належної реєстрації, на 13 км + 390 м автодороги Куровичі-Рогатин, на вул. Галицькій у м. Перемишляни Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не справився з керуванням транспортним засобом та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3. Внаслідок зіткнення, остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, за ознаками небезпеки для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, в частині призначення покарання, засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 подали апеляції, в яких просять вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 27.08.2010 року змінити та застосувати при призначенні покарання щодо ОСОБА_6 вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

В обгрунтування наведеного, апелянти покликаються на те, що суд першої інстанції, при призначенні покарання безпідставно не взяв до уваги молодий вік ОСОБА_6, як пом'якшуючу обставину, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, крім того, здійснює догляд за своєю одинокою бабцею ОСОБА_7 - 1922 р. н., що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Перемишлянської міської ради.

Апелянти також зазначають, що ОСОБА_6, після скоєння наїзду на пішохода, не залишив місця дорожньо-транспортної пригоди, спробував доправити потерпілу до лікарні, відшкодував останній витрати на лікування, надавав потерпілій щомісячну грошову допомогу, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у вчиненому.

В апеляції, прокурор Перемишлянського району просить згаданий вирок суду скасувати, постановити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Апелянт вказує на те, що при винесенні вироку, Перемишлянський районний суд застосував до ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема, не було враховано того, що засуджений керував мотоциклом у стані алкогольного сп'яніння та вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Водночас, судом першої інстанції не враховано, що потерпіла ОСОБА_3 перебуває на лікуванні і шкода їй не відшкодована.

Заслухавши доповідача, прокурора про скасування вироку суду першої інстанції та необхідність постановлення нового вироку і призначення засудженому ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі, захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про підтримання ним поданої апеляції і звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного судом покарання відповідно до вимог ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від призначеного судом покарання, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що в задовольненні апеляції прокурора необхідно відмовити, а апеляції захисника та засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково, з наступних підстав.

Винність засудженого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому йому злочину, за ч. 2 ст. 286 КК України, при обставинах, наведених у вироку суду, повністю підтверджується сукупністю зібраних і досліджених судом доказів та не заперечується самим засудженим ОСОБА_6 і його

захисником.

Суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України та підставно призначив йому покарання у виді З років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На думку колегії суддів, покликання прокурора в апеляції на необхідність скасування вироку Перемишлянського районного суду Львівської області від 27 серпня 2010 року у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_6 суперечить матеріалам кримінальної справи та не відповідає вимогам закону.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання засудженому ОСОБА_6 врахував, що засуджений керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння і вчинив тяжкий злочин, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Судом першої інстанції також враховано, при постановленні вироку, всі обставини, що пом'якшують покарання, а саме його молодий вік та сприяння встановленню дійсних обставин справи.

Що ж до покликання прокурора, на те, що судом не враховано перебування потерпілої ОСОБА_3 на лікуванні і невідшкодування засудженим ОСОБА_6 заподіяної шкоди потерпілій, то колегія суддів приходить до наступного.

Це покликання прокурора частково спростовується вироком Перемишлянського районного :/д/. в якому зазначено (в показаннях потерпілої), що засуджений ОСОБА_6 частково відшкодовує тотерпілій ОСОБА_3 витрати на лікування і надає грошову допомогу в розмірі 60-70 грн. домісяця. Потерпіла ОСОБА_3 також пояснила, що розмір виплачених їй підсудним коштів юна записувала в зошит, який може представити суду (а.с. 140, на звороті).

Однак, суд першої інстанції не дослідив питання відшкодування шкоди потерпілій. Так, з ротоколу судового засідання вбачається, що суд першої інстанції 06.08.2010 року за своєю пціативою зобов'язав потерпілу ОСОБА_3 представити розрахунок витрат понесених на ікування і документи, що підтверджують отримання від підсудного ОСОБА_6 кошти у ідшкодування заподіяної ним шкоди (а.с. 140, 142). При продовженні судового розгляду у справі, 7.08.2010 року (а.с. 50) суд, не вирішуючи питання про можливість закінчення судового слідства :з дослідження питання про відшкодування понесених витрати на лікування та встановлення суми, дшкодованої шкоди підсудним ОСОБА_6, оголосив матеріали справи, провів судові дебати та становив вирок. Таким чином, суд першої інстанції не встановив чи відшкодовувалась заподіяна сода засудженим і в якому розмірі.

Суд першої інстанції при цьому, не вияснив думку потерпілої ОСОБА_3 щодо изначення покарання підсудному ОСОБА_6.

З метою виправлення даного упущення суду першої інстанції, апеляційним судом поновлено судове слідство, підчас якого допитано потерпілу ОСОБА_3, яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 повністю відшкодував їй заподіяну шкоду, допомагав під час лікування, претензій до нього вона не має, підтримує апеляції засудженого та його захисника і просить суд призначити йому покарання не пов'язане з позбавленням волі.

ОСОБА_8 ОСОБА_6, в судовому засіданні пояснив, що після вчинення ДТП, він повністю взяв всі витрати по лікуванню та догляду за потерпілою ОСОБА_3 на себе і за цей період часу (до вироку суду) витратив близько 100 000 грн.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 передав суду квитанції, з яких вбачаються понесені витрати засудженим на лікування та догляд потерпілої.

Представник потерпілої (її дочка) ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала апеляції засудженого та його захисника і пояснила суду, що після ДТП засуджений ОСОБА_6 взяв усі витрати на лікування та догляд за потерпілою на себе. Вона стверджує про відшкодування засудженим ОСОБА_6, заподіяної шкоди в межах, названих ним в апеляційному суді, просить звільнити його від відбування покарання.

Відповідно до розписки потерпілої ОСОБА_3 від 28.09.2009 року, засуджений ОСОБА_6 повністю відшкодував їй заподіяну матеріальну та моральну шкоду і в неї немає жодних претензій до засудженого.

Таким чином, призначаючи покарання підсудному ОСОБА_6, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив питання відшкодування засудженим заподіяної шкоди потерпілій та не вияснив думку потерпілої щодо призначеного покарання підсудному ОСОБА_6 і, відповідно, не врахував у вироку суду, що ОСОБА_6 добровільно відшкодував потерпілій заподіяну шкоду і вона до нього претензій не має та просить суд про призначення підсудному покарання не пов'язаного з позбавленням волі.

На думку колегії суддів, враховуючи особу засудженого ОСОБА_6, який раніше не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, вчинив необережний злочин, визнав себе винним і щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_3 заподіяну шкоду в розмірі 100 000 грн. та сприяв розкриттю злочину колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення засудженого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів є покарання не пов'язане із позбавленням волі.

А тому, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом основного покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки.

Оскільки в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп'яніння, чого не заперечує і сам засуджений, то колегія суддів вважає за необхідне залишити засудженому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано стягнутв із засудженого ОСОБА_6 у дохід держави 2 111,40 грн. судових витрат у справі та 559,35 грн. на користь Перемишлянської ЦРЛ за лікування потерпілої ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 362-366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

відмовити в задовольненні апеляції прокурора, апеляції засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково, а вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 27 серпня 2010 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного, за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 27.08.2010 року, за ч. 2 ст. 286 КК України основного покарання, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового терміну на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 - утримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно, в залі судового засідання.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвалу можна оскаржити в касаційному порядку до Верховного Суду України, на протязі З місяців.

Судді:

підпис підпис підпис

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_2

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т. Марітчак