Справа № 495/9753/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.1, ст. 186 ч.2 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_4

адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту від 16.12.2014 року прокурором Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у тому, що 15.04.2014 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, більш точний час встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись на пішохідній доріжці пустирю неподалік від санаторію «Орізонт» між вулицями Чорноморська та Горького в смт. Сергіївка, м.Білгород-Дністровський, Одеської області побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка проходила неподалік. Умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, напав на останню, наздогнавши її на вказаній доріжці, застосував фізичне насильство, що виразилося в нанесенні потерпілій ОСОБА_6 одного удару кулаком в область обличчя, яке є небезпечним для життя та здоров`я останньої, після чого вирвав з її рук гаманець, б/в, вартістю 50 гривень, в якому знаходилось на ступне: 200 доларів США, які у еквіваленті до гривні НБУ станом на 15.04.2014 року складають 2477 гривень 11 копійок; 1500 гривень; каблучка золота 585 проби, вагою 2 грами, вартістю за 1 грам 400 гривень, на суму 800 гривень; каблучка золота 585 проби, вагою 2 грами, вартістю за 1 грам 400 гривень, на суму 800 гривень; сережки золоті 585 проби, вагою 2 грами, вартістю за 1 грам 400 гривень, на суму 800 гривень; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , пенсійна картка «Приват Банк», кредитна картка «Приват Банк», пенсійне посвідчення, які не становить вартості для потерпілої. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 6427 гривень 11 копійок, чим спричинив збиток останній на вказану суму. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник та розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 125 від 13.05.2014 року потерпіла ОСОБА_6 була госпіталізована в Білгород-Дністровську міську лікарню 15.04.2014 о 14.00 годині з тілесними ушкодженнями: забитими ранами обличчя, закритою черепно-мозковою травмою у вигляді струсу головного мозку, синцями обличчя. Комплекс закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забитих ран і синців обличчя у потерпілої ОСОБА_6 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що тягнуть короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, тобто, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.07.2014 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, більш точний час встановити не вдалось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Чорноморській біля перехрестя з вул. Лісною в смт. Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеської області побачив потерпілу ОСОБА_7 , яка проходила по узбіччю вул. Чорноморській. Повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосував фізичне насильство, що виразилося в нанесенні потерпілій ОСОБА_7 не менш ніж десять ударів кулаком в області обличчя, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, після чого, вирвав з рук та відкрито викрав у ОСОБА_7 її сумочку, б/в, вартістю 100 гривень, в якій знаходилось наступне: золотий ланцюжок 585 проби, вагою 1 грам, вартістю за 1 грам 317,54 гривень, на суму 317,54 гривень; золотий ланцюжок 585 проби, вагою 1 грам, вартістю за 1 грам 317,54 гривень, на суму 317,54 гривень; газовий балончик, який не становить вартості для потерпілої; косметика, ключі від бару, книжка «Ощад Банку», пластикова карточка «Приват Банку» для накопичення грошей, гаманець які не становить вартості для потерпілої. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 735 гривень 08 копійок, чим спричинив збиток останній на вказану суму. Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 зник та розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №252 від 05.08.2014 року у потерпілої ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження: множинні синці обличчя, кінцівок, як наслідок багаторазової травмуючої дії тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, на що вказує характер тілесних ушкоджень і їх розміри. Синці обличчя та кінцівок у потерпілої ОСОБА_7 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не тягнуть короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Далі, 01.08.2014 року в проміжок часу з 17 години 30 хвилин до 18.00 години обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись біля бару «Маяк» на Буджакській Косі смт. Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля «TOYOTA RAV 4» державний номер НОМЕР_1 , який було припарковано на вказаній території. Реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши ліве водійське бокове скло вказаного автомобіля, ігноруючи оклики та зауваження потерпілого ОСОБА_8 , відкрито викрав із вказаного автомобіля сумку, вартістю 1000 гривень, в якій знаходилось наступне майно: мобільний телефон «НТС Т528d», IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 1300 гривень із сім-карткою «Інтертелеком», вартістю 10 гривень; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , який не становить вартості для потерпілого. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_8 на загальну суму 2310 гривень та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому збиток на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Провівши судове слідство та дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч.1 ст.187 КК України за фактом нападу з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) та за ч.2 ст.186 КК України за фактом відкритого викрадення майна (грабіж) потерпілої ОСОБА_7 , поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не доведено, а тому обвинуваченого ОСОБА_4 за цими статтями необхідно виправдати за недоведеністю, виходячи з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 187 ч.1, ст. 186 ч.2 КК України не визнав та пояснив наступне. Кримінальне правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 за ст. 187 ч.1 КК України він не здійснював. 15.04.2014 року біля 10.00 годині він із батьком поїхали в с. Біленьке на дачу працювати на огороді. Повернулись додому о другій половині дня та він займався своїми справами. 25.04.2014 року він поїхав до м. Запоріжжя та знаходився по 25-26.05.2014 року. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 на суму 14725,54 грн. він не визнав, так як не скоював відносно неї злочин. По факту інкримінованого кримінального правопорушення за ст. 186 ч.2 КК України відносно потерпілої ОСОБА_7 пояснив наступне, що 27.07.2014 року з 21.30 години до ранку 28.07.2014 року він знаходився в гостях у ОСОБА_10 , який мешкає АДРЕСА_1 . В той вечір він проводив особисто час із ОСОБА_11 , додому пішов вранці. Кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_7 він не скоював. Коли був вчинений злочин відносно ОСОБА_7 , вважає, що вона знала його в обличчя, оскільки працює в барі «Буджак» смт. Сергіївка, а він відвідував цей бар. Йому розповідав ОСОБА_12 , що в той вечір, коли на потерпілу ОСОБА_7 напали, то вона відразу зателефонувала йому і розповіла, що на неї напали двоє людей, але вона їх не знає і не бачила хто напав, оскільки було темно. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 на суму 1200 грн. він не визнав, так як не скоював відносно неї злочин. За фактом інкримінованого грабежу відносно потерпілого ОСОБА_8 01.08.2014 року також пояснив, що своєї провини не визнає, оскільки злочин не скоював. Так, дійсно цього ж дня він знаходився на морі біля гірки у знайомого ОСОБА_13 . Потерпілого ОСОБА_8 вперше побачив коли він рухався з племінником на мопеді та був збитий з мопеда автомобілем начальника відділу міліції смт. Сергіївка ОСОБА_14 , в якому ж знаходився потерпілий ОСОБА_8 . Після того як він із ОСОБА_15 впав із мопеда, ці дві особи, вибігли із автомобіля, підбігли до них та почали наносити удари, забрали його мобільний телефон та доставили в відділення міліції смт. Сергіївка. В подальшому він був затриманий на троє суток та арештований на два місяці. Про цей факт він написав в заяві Білгород-Дністровському міжрайонному прокурору Одеської області, але відповіді до теперішнього часу так і не отримав. Просив суд на підставі досліджених доказів у судовому засіданні прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що раніше вона обвинуваченого ОСОБА_4 не бачила і не знала.15.04.2014 року о 08.00 годині вона пішла до магазину «Будматеріали», який розташований в смт. Сергіївка та назад поверталась по доріжці, за нею йшли дві жінки на відстані приблизно 50 метрів. Обвинувачений ОСОБА_4 вискочив із-за будівлі та вдарив її в праве око кастетом, який знаходився в його правій руці, від удару вона впала на землю, а він схопив її гаманець та побіг. Від удару, який обвинувачений ОСОБА_4 наніс їй у нього залишився слід на руці від удару кастетом. Стверджує, що свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_17 (це були ті дві жінки) йшли разом і разом підійшли до неї, взяли та відвели її на швидку допомогу. Також пояснила, що на місці скоєння кримінального правопорушення була і мати обвинуваченого ОСОБА_4 , яка нібито теж відводила її до лікарні після вчинення на неї нападу В той же день амбулаторії по фото, яке пред`явив їй працівник міліції, вона впізнала ОСОБА_4 , що він на неї напав. В момент нападу був одягнений в джинси та куртку з капюшоном темного кольору. Потім впізнання було вживу в м. Білгород-Дністровський, де вона теж впізнала обвинуваченого. З гаманцем у неї було викрадено 200 доларів США, 1500 грн., паспорт, код, дві банківські картки, золоті сережки, дві золоті каблучки, вагу золотих виробів вона не знає, оскільки чеків на придбання золотих виробів вона не мала, вагу золотих виробів визначив сам слідчий. Пояснила, що незадовго до скоєння відносно неї кримінального правопорушення вона бачила обвинуваченого ОСОБА_4 в будівельному магазині де він побачив у неї в гаманці гроші, коли вона розраховувалась за покупки, але обличчя його не бачила. Також потерпіла ОСОБА_6 пояснила у судовому засіданні, що ОСОБА_4 заразив її інфекційним захворюванням, а саме, гепатитом та вона проходила лікування. Підтримує цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 14725,54 грн., який заявила на досудовому слідстві.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 27.07.2014 року це була неділя, вона працювала в барі «Буджак» смт. Сергіївка до 23.00 години. По закінченню зміни її додому проводжали чоловік та дружина, а потім вона зателефонувала щоб її зустрів син. Коли вона проходила по вул. Чорноморській, то назустріч їй на великій швидкості рухався мопед, на ньому знаходилось двоє людей, за кермом мопеда знаходився обвинувачений ОСОБА_4 . Вона продовжувала рухатись по вулиці та розмовляла з сином по мобільному телефону і в цей час обвинувачений ОСОБА_4 зліз із мопеду і почав наносити кулаком їй множинні удари в голову, висок від яких вона впала на землю та вронила мобільний телефон. У неї обвинувачений забрав чорну сумку в якій знаходились золоті речі, а саме, два золотих ланцюжки вагою по одному граму кожний, банківські картки, ключі від бару, косметичку, газовий балончик. Освітлення на даному відрізку дороги не було, але світила луна і вона побачила обличчя обвинуваченого. Коли її син підійшов на місце пригоди, то обвинувачений побіг, але син впізнав на мопеді хлопця по імені ОСОБА_18 , який просто сидів. Відразу після пригоди на місці вона зателефонувала ОСОБА_19 та повідомила, що на неї начали, але хто напав не повідомила. Вона відразу в ту ж ніч звернулась із заявою до міліції про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, однак ніяких доказів цього у обвинувачення не має. Через деякий час в кафе слідчий пред`являв їй ксерокс фото осіб для впізнання де вона впізнала ОСОБА_4 . Потім впізнання було вживу в м. Білгород-Дністровський, де вона теж впізнала обвинуваченого, оскільки перед тим його бачила, що він знаходився в міліції в клітці в смт. Сергіївка. В ході досудового розслідування вона заявила цивільний позов про стягнення на її користь 1200 грн. матеріальної шкоди, але жодних доказів підтвердження позову не надала. Просила суд покарати обвинуваченого ОСОБА_4 позбавленням волі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що число він не пам`ятає, влітку 2014 року в період часу з 18.00 години до 19.00 години приїхав на мопеді до бара «Прибой» смт. Сергіївка забрати свого дядька обвинуваченого ОСОБА_4 . Вдвох вони їхали на мопеді на шино монтажний відділ, щоб підкачати колесо в мопеді. По дорозі їх наздогнав автомобіль під керуванням начальника Сергіївського відділку міліції ОСОБА_14 , який збив мопед, вони теж впали із мопеду на землю. Потім йому та обвинуваченому незнайомий чоловік (в подальшому це був потерпілий ОСОБА_8 ) та начальник відділку міліції почали наносити тілесні ушкодження. В подальшому вони були затримані та доставлені до Сергіївського відділку міліції де з 19.00 години до 02.00 ночі провели в камері, йому на той час було 17 років. ОСОБА_8 бив його та питав про якусь сумку, але він ніякого відношення до сумки не має. У обвинуваченого ОСОБА_20 . ОСОБА_14 забрав мобільний телефон «Соні Єріксон» чорного кольору.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що в той день 15.04.2014 року вона йшла в банк. По дорозі їй назустріч нормальним шагом йшов високий хлопець, одітий в темну одежу, на голові була темна кепка, капюшона на голові не було. Обличчя хлопця вона не бачила. Коли вони розминулись, то через хвилин п`ять, пройшовши 300-400 метрів вона побачила жінку, яка привставала із землі (це була потерпіла). Біля неї була ще одна жінка, потім взнала, що її звати ОСОБА_21 , яка йшла попереду неї на відстані приблизно метрів 200. Потерпіла розповіла, що пробіг якийсь хлопець вдарив її, забрав гаманець. Також пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_4 вона знає з дитинства, в той день вона його не бачила, знає сім`ю обвинуваченого, з матір`ю обвинуваченого в той день також не бачилась. Тільки вона прийшла додому, то їй зателефонували в двері працівники міліції і демонстративно показували альбом з фото та питали за ОСОБА_4 . Наполягала на тому, що якби в той день по дорозі вона зустріла обвинуваченого, то впізнала би його. Не погодилась із твердженням потерпілої ОСОБА_6 , що вона йшла разом з ОСОБА_21 , вона по дорозі йшла сама на відстані за ОСОБА_21 приблизно метрів 200.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона проживає в смт. Сергіївка, 15.04.2014 року зранку вона йшла в банк платити комунальні платежі. По дорозі за поворотом вона зустріла жінку (потерпілу), яка сиділа на землі. У неї була розбита брові, жінка сказала, що хлопець її обікрав, вдарив та побіг по дорозі. Вона пішла в сторону бази відпочинку «Оризонт» та на відстані 200-250 метрів побачила людину, але чи то була жінка чи то був чоловік, вона не визначила, оскільки це було далеко та на шляху між ними були перепони (решітка, огорожа). Вона дійсно по дорозі йшла сама, і коли знаходилась біля потерпілої ОСОБА_6 , то підійшла друга жінка. Момент нападу на потерпілу вона не бачила. Її до відділку міліції викликали двічі, в той же день та рівно через місяць, це вона добре пам`ятає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що знає обвинуваченого ОСОБА_4 як товариша, йому відомо, що останнього обвинувачують у вчинені кримінального правопорушення по грабежу відносно ОСОБА_7 27.07.2014 року, але в той день обвинувачений ОСОБА_4 знаходився у нього дома за адресою АДРЕСА_2 , оскільки на той час у нього орендувала квартиру дівчина на ім`я ОСОБА_23 з якою обвинувачений провів цілу ніч. Обвинувачений ОСОБА_4 пішов додому наступного дня вранці о 08.00 годині. До 27.07.2014 року обвинувачений ОСОБА_4 часто лишався у нього спати.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив, обвинуваченого ОСОБА_4 знає з дитинства. Йому ОСОБА_4 розповідав, що його обвинувачують в здійсненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_25 . Йому відомо від охоронця ОСОБА_26 , який працював у барі, що ОСОБА_27 побили та забрали сумку, вона описала йому таку картину. Що вона йшла додому біля 12.00 години ночі, побачила дві тіні, дві людини і два різні голоси, обличчя їх не розгледіла, оскільки отримала зразу удар і нічого не пам`ятала, помне дві людини на мопеді. Також він заходив в бар де працює ОСОБА_7 та побачив під оком у неї був синець, ОСОБА_28 пояснила, що не помне, хто її вдарив. Також йому відомо, що ОСОБА_7 розповідала його матері, що вона не помне хто її побив і вона нікого не впізнала.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснила, обвинувачений є її сином. На роботу вона завжди йде на 08 годину 30 хвилин. 15.04.2014 року її син з чоловіком залишались дома снідати. Потім поїхали на дачу на огород виконати якісь роботи. Все зробили і повернулись додому о другій половині дня та разом обідали. По факту скоєння кримінального правопорушення відносно ОСОБА_30 їй відомо від ОСОБА_16 яка йшла із центру додому та їй розповіла, що біля санаторія «Оризонт» пограбували жінку. ОСОБА_16 пояснила їй, що коли вона йшла по дорозі, то зустріла хлопця високого зросту, який йшов бистрим шагом, вдягнений в чорну одежу. Її сина ОСОБА_4 . ОСОБА_16 знає, але в той день вона його не бачила. Потерпілу вона знає як мешканку смт. Сергіївка, але в той день її теж не бачила. Відносно обвинувачення по епізоду ОСОБА_7 пояснила, що в той день її син знаходився у товариша і дома не ночував.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_31 пояснив, що обвинувачений є його сином. Йому відомо, що сина обвинувачують в скоєні кримінальних правопорушеннях. 15.04.2014 року дружина пішла на роботу раніше, а він із сином біля 09.00 години поїхали на дачу на огород. Повернулись додому у другій половині дня, дружина уже була дома і розповіла, що в той день в смт. Сергіївка вранці пограбували жінку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 його приятель, знає його давно. Одного разу він зайшов у бар в смт. Сергіївка де працює ОСОБА_7 , вона знаходилась в очках та розповіла йому, що йшла додому вечором, підбігли, ударили, але вона не знає хто це був. Підстав говорити не правду у нього не має.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснив, що обвинуваченого знає з 2004 року як мешканця смт. Сергіївка. Потерпілу ОСОБА_6 не знає, потерпілу ОСОБА_7 знає, оскільки та працює в барі. Влітку 2014 року приблизно в 23.00 годині йому зателефонувала ОСОБА_7 і повідомила, що вона йшла додому і її пограбували. Він запитав як це було, то вона розповіла, що два хлопці під`їхали на мопеді до неї, коли вона йшла додому. Вона їх не впізнала, оскільки було темно, сказала, що забрали ключі від бару. Через декілька днів він побачив її, вона була в очках, під оком був синець. Потім через дві неділі він знову її побачив та вона йому сказала, що згадала, що на неї напав ОСОБА_4 , але пояснити більш нічого не змогла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_34 пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_4 знає з дитинства. Літом 2014 року в другій половині дня в смт. Сергіївка дня він повертався із гаража додому по ґрунтовій дорозі і побачив як начальник відділку міліції ОСОБА_14 збив обвинуваченого ОСОБА_4 на мопеді. Це було на відстані приблизно 50 метрів, було світло, обвинувачений ОСОБА_4 знаходився на задньому сидінні мопеда, управляв мопедом якийсь хлопець. Він їхав в сторону жилого масиву і йому назустріч їхав мопед, а за ним їхав автомобіль «Джип» яким керував начальник відділку міліції, він був без форми та з ним був ще один чоловік, якого він не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_35 пояснив, що потерпіла ОСОБА_7 є його мати. 27.07.2014 року після 23.00 годині мати йшла з роботи додому. Він йшов їй назустріч по асфальтній дорозі. Потім на мопеді йому назустріч проїхали ОСОБА_4 та ще один хлопець, біля нього розвернулись та поїхали в ту сторону, де йшла мама. Приблизно через три хвилини він почув крик, підбіг і побачив матір, яка лежала в крові під деревом та сказала, що її побили, забрали сумку, бажали зґвалтувати. Мати сказала, що нападників було двоє, один сидів на мопеді, а другий нападав. Вона не впізнала хто це був, також не бачила колір мопеда, оскільки було темно. Момент нападу на матір він теж не бачив. Другий хлопець, який сидів позаду, теж був у кепці. Хто це був він сказати не може. Прикмет нападників він не бачив, знає, що вони були в чорній одежі та кепках. Через годину він сказав матері, що на мопеді був ОСОБА_4 і матір сказала, що напав на неї той, хто сидів за рулем і був поменше. По школі він обвинуваченого ОСОБА_4 не помне, зі сторони обвинуваченого тиску на нього не було.

Допитана судовому засіданні свідок ОСОБА_36 пояснила, що в квітні 2014 року перед ОСОБА_37 вона вийшла із сільської ради та бачила як вели якусь жінку до скорої допомоги. Свідком скоєння злочину вона не була, про обставини злочину їй розповіла потерпіла ОСОБА_6 , а саме, що потерпіла помітила вираз обличчя нападника, а потім працівники міліції показували їй фото та вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , також потерпіла їй розповіла, що удар був у височину частину голови кастетом, та із сумки було забрано паспорт, золоті вироби, гроші, кількість вона не знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_38 пояснила, що в квітні 2014 року біля 10.00 години вона знаходилась на роботі в «Ощадбанку» то їй повідомили, що на її маму ( ОСОБА_6 ) напали і вона побігла на швидку допомогу в амбулаторію смт. Сергіївка. Пояснила, що при ній мати впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 по фото, які містились в альбомі, це показував працівник міліції на швидкій допомозі, а потім мати була на впізнанні вживу в м. Білгород-Дністровський, яке проводилось в міліції.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов висновку про те, що вони не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо, не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

По епізоду вчинення розбою щодо потерпілої ОСОБА_6 15.04.2014 року.
Суд визнає недопустимим доказ по кримінальному провадженню, а саме протокол пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_4 від 10.06.2014 року, який було проведено слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області, оскільки він був проведений в порушення вимог ст. 228 КПК України, яка регламентує порядок пред`явлення особи для впізнання. Ретельно дослідивши цей протокол суд вбачає, що перед пред`явленням особи для впізнання потерпіла ОСОБА_6 на запитання слідчого повідомила, що 15.04.2014 року приблизно о 08.30 годині особа вчинила відносно неї противоправні дії та заволоділа її майном на пустирі біля санаторія «Оризонт» та впізнає особу за зростом, рисами обличчя, очі, брови, ніс, смуглястий колір обличчя (т.1, а.с.79-86). Із показів свідків, потерпілої, допитаних та перевірених у судовому засіданні вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 ніколи не вказувала прикмет нападаючої особи, тільки вказувала, що в момент нападу він (нападник) був одягнений в джинси та куртку з капюшоном темного кольору, детально ніяких рис обличчя нападаючої особи вона не описувала. Крім того, судом встановлені в протоколі впізнання різкі відмінності у зовнішності осіб, їх віці та одязі, яких впізнавала потерпіла ОСОБА_6 . Офіційне впізнання було проведено майже через два місяці (10.06.2014 року) після вчинення нападу на потерпілу ОСОБА_6 (15.04.2014 року) і в протоколі пред`явлення особи для впізнання забої на правій руці ОСОБА_4 , зазначені потерпілою ОСОБА_6 , не були описані слідчим і не зафотографовані. Тому суд приходить до висновку, що на час пред`явлення ОСОБА_4 для впізнання доказів наявності пошкоджень на його руці не встановлено. Факт впізнання Балцану в амбулаторії по фото 15.04.2014 року, яке пред`явив їй працівник міліції, де вона впізнала ОСОБА_4 , не спростовує і сама потерпіла ОСОБА_6 , що являється порушенням ч.1 ст. 228 КПК України, що забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання. Оскільки під час проведення так званого оперативного впізнання за фотокартками, результати проведення якого жодним чином не були оформлені та і КПК України таке проведення не передбачає. Судом також встановлено, що перед проведенням вказаної слідчої дії слідчим потерпілій ОСОБА_6 не були роз`яснені її права і обов`язки потерпілого, передбачені КПК України, так як відсутні такі відомості в протоколі. Обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні розбійного нападу відносно потерпілої ОСОБА_6 базується лише на тому, що нібито потерпіла ОСОБА_6 сама впізнала ОСОБА_4 під час пред`явлення їй для впізнання, яке було проведено з грубим порушенням норм КПК і тому не може вважатися допустимим доказом по цій справі. Відповідно до ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухвалені судового рішення.

Із доказів, наданих обвинуваченням та досліджених в судовому засіданні вбачається, що згідно виписки з ЖЄО Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області 15.04.2014 року о 11.10 годині надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_6 , що 15.04.2014 року був здійснений злочин відносно неї із застосуванням насилля. Вказані прикмети злочинця: на вигляд 35 років, волосся темне коротке, зріст 170-175 см, худорлявої статури, був одягнений у темну куртку (т.1, а.с.23). Але в ході досудового розслідування, а також в ході судового розгляду кримінального провадження ані потерпіла ОСОБА_6 , ані свідки не вказували на такі прикмети злочинця. На протязі судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 доводила суду, що злочинець, який на неї напав, був у темній куртці із капюшоном та детально не описувала прикмет особи, яка на неї напала. Суд не погоджується з версією потерпілої, що в момент нападу вона могла розгледіти прикмети нападника, про які вона відразу вказувала в повідомленні міліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 на протязі судового розгляду кримінального провадження, неодноразово даючи покази цьому кримінальному провадженні постійно поясняв про те, що на час скоєння розбійного нападу щодо ОСОБА_6 , тобто 15.04.2014 року, приблизно о 08 год. 30 хв. він знаходився в себе вдома, що підтверджується показами його батьків ОСОБА_29 та ОСОБА_31 , разом з якими він проживає. Також суд приймає до уваги покази свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні пояснила, що в той день 15.04.2014 року вона йшла в банк. По дорозі їй назустріч нормальним шагом йшов високий хлопець, одягнений в темну одежу, на голові була темна кепка, капюшона на голові не було. Обличчя хлопця вона не бачила. Коли вони розминулись, то приблизно через хвилин п`ять, пройшовши 300-400 метрів вона побачила жінку, яка привставала із землі, це була потерпіла ОСОБА_6 . Обвинуваченого ОСОБА_4 вона знає з дитинства і якби в той день по дорозі вона зустріла обвинуваченого, то впізнала би його.

Аналізуючи пред`явлене досудовим розслідуванням обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 187 ч.1 КК України, а саме, що 15.04.2014 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, обвинувачений ОСОБА_4 напав на потерпілу ОСОБА_6 ,. наздогнавши її на вказаній доріжці, застосував фізичне насильство, що виразилося в нанесенні потерпілій ОСОБА_6 одного удару кулаком в область обличчя, яке є небезпечним для життя та здоров`я останньої. Дослідивши в судовому засіданні копію виписного епікризу від 24.04.2014 року з медичної карти № 3211 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , яка є потерпілою по цій справі, вбачається, що зі слів ОСОБА_6 вона травму отримала в побуті. Згідно висновку експерта № 125 від 11.06.2014 року судово-медичної експертизи ОСОБА_6 мається запис із слів останньої: «15.04.2014 г., примерно 08:30, известный нанес удар кастетом в область правого глаза и завладел личным имуществом. Подробности случая помнит детально». Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 є наслідком ударної травмуючої дії тупих твердих предметів (предмета), на що вказує характер тілесних ушкоджень (т. 1, а. с. 41-43). Суд зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_4 досудове розслідування інкримінує нанесення потерпілої ОСОБА_6 одного удару саме кулаком в область обличчя, що, як загальновідомо, є частиною руки людини і не відноситься до предмета. Суд вважає, що можливість спричинення тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_6 саме кулаком взагалі експертом не досліджувалося. Зважаючи на те, що висновок експерта в частині спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 саме предметами (предметом) є визначеним, то він спростовує обвинувачення ОСОБА_4 в частині нанесення ним ОСОБА_6 одного удару саме кулаком в область обличчя.

Суд критично ставиться до показань потерпілої ОСОБА_6 відносно фактичних обставин вчинення розбою саме обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки надані нею показання у судовому засіданні, є суперечливими та недостовірними, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 у категоричній формі стверджувала про те, що однією з двох жінок, які йшли позаду неї під час скоєння нападу на неї 15.04.2014 року була мати обвинуваченого ОСОБА_4 , яка нібито і відводила її до лікарні після вчинення на неї нападу; що незадовго до скоєння відносно неї кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 вона бачила його в будівельному магазині, де ОСОБА_4 побачив у неї в гаманці гроші в той час, коли вона розраховувалася; що обвинувачений ОСОБА_4 наніс їй удар металевим кастетом; що свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_17 йшли разом і одразу вдвох підійшли до неї після скоєння нападу. Також потерпіла ОСОБА_6 не надала суду доказів про те, що її в момент нападу заразив інфекційним захворюванням (гепатитом) саме обвинувачений ОСОБА_4 , про що стверджувала в судовому засіданні Суд вважає, що такі покази не узгоджуються з показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_29 та висновком експерта та оцінює їх як суперечливими та недостовірними, такими, що спростовуються у судовому засіданні.

По епізоду вчинення грабежу щодо потерпілої ОСОБА_7 27.07.2014 року
Із доказів, наданих обвинуваченням та досліджених в судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування зазначено, що кримінальне правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_7 було вчинено 27.07.2014 року. Однак лише 04.08.2015 року вона звернулась із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення 27.07.2014 року о 23.30 годині. В заяві вона вказує, що ОСОБА_39 спричинив їй тілесні пошкодження та відкрито викрав майно на загальну суму 1500 грн. (т.1, а.с.178-179). В той же день працівником міліції у неї були відібрані пояснення де вона поясняла, що на неї напав ОСОБА_4 , конкретно описала в чому він був одягнений, та описала, що на мопеді сидів брат ОСОБА_40 ім`я вона не знала, вказала, що на мопеді горіла фара та зазначила колір мопеду. В судовому засіданні вона про даний факт не вказувала. Поясняла, що вона йшла того вечора додому розмовляючи з сином по мобільному телефону. В цей час обвинувачений ОСОБА_4 зупинився та зліз із мопеду, почав наносити кулаком їй множинні удари в голову, висок від яких вона впала на землю та впустила мобільний телефон. Коли її син підійшов на місце пригоди, то обвинувачений побіг, але син впізнав на мопеді хлопця на ім`я ОСОБА_18 , який просто сидів.

Допитаний свідок ОСОБА_35 пояснив у судовому засіданні, що за слів матері йому стало відомо, що вона не впізнала особу, яка на неї напала, також не бачила колір мопеда, оскільки було темно, фара на мопеді не горіла. Момент нападу на матір він не бачив. Через годину після пригоди він сказав матері, що на мопеді в той вечір був ОСОБА_4 , одягнений в чорну одежу та кепку. Другий хлопець, який сидів позаду, теж був у кепці. Хто це був він сказати не може. Прикмет нападників він не бачив, знає, що вони були в чорній одежі та кепках.

Суд також встановив, що 05.08.2014 року потерпіла ОСОБА_7 звертається до слідчого з цивільним позовом в якому вказує, що 27.07.2014 року біля 23.00 години невстановлені особи в смт. Сергіївка відкрито викрали у неї майно на суму 1200 грн., хоча в заяві про вчинення злочину від 04.08.2014 року вона конкретно називає прізвище особи, яка на неї напала ( ОСОБА_41 ) (т.1, а.с.191).

Суд критично ставиться до показань потерпілої ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_35 та оцінює їх як непослідовні, суперечливі, що позбавляє суд можливості сприймати їх як такі, що можуть мати значення для оцінки достовірності показань потерпілої та свідка.

Судом аналізується висновок експерта № 252 від 05.08.2014 року, в якому мається такий запис: (експертиза почата 05.08.2014 року, 10 год. 00 хв. 10 год. 20хв., закінчена 05.08.2014 року --- ) із якого вбачається, що в постанові про призначення експертизи від 05.08.2014 року слідчий СВ вказує, що біля 23.30 годин в смт. Сергіївка невідомою особою потерпілій ОСОБА_7 були нанесені декілька ударів по голові, і коли остання впала, то в неї вихватили сумку, спричинили шкоду на суму 1200 грн. Зі слів: 27.07.2014 року, приблизно о 23.30 годині побив відомий, спричинив удари в область голови. Подробиці випадку пам`ятає. За медичною допомогою не зверталась. Дослідницька частина: В нижньому повіку лівого ока помірно виражений бурий-синюшний синець. В області задньої поверхні лівого ліктьового суглобу овальний синець розмірами 4х4см. бурої окраски. В області передпліччя, в області нижніх кінцівок множинні жовтувато овальні синці розмірами в діаметрі 8 см. Інших видимих слідів тілесних ушкоджень не виявлено. Висновки: У ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження - множинні синці обличчя, кінцівок як наслідок багаторазової травмуючої дії тупим твердим предметом з обмежено контактуючою поверхнею, на що вказують характер тілесних ушкоджень і їх розміри. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли бути спричинені 5-10 днів до дати медичного огляду, про що вказує їх буре забарвлення. Крововиливи у ОСОБА_7 мають незначні, наслідки, що скоро минають, та тривають не більше 6 днів і. за цим критерієм відповідно до п.2.3.5.«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Якщо звернутись до обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 за ст. 186 ч.2 КК України, а саме, що 27.07.2014 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не вдалось встановити, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Чорноморській біля перехрестя з вулицею Лісною в смт. Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеської області побачив потерпілу ОСОБА_7 , яка проходила по узбіччю вул. Чорноморській. Повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосував фізичне насильство, що виразилося в нанесенні потерпілій ОСОБА_7 не менш ніж десять ударів кулаком в області обличчя, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, після чого, вирвав з рук та відкрито викрав у ОСОБА_7 її сумочку.

Суд вважає, що ані потерпіла ОСОБА_7 на протязі досудового розслідування та в судовому розгляді, ані висновок експерта не говорить про спричинення потерпілій ОСОБА_7 таку кількість ударів, яка вказана в обвинувальному акті. Маються цілковиті розбіжності із показами потерпілої та висновком експерта в які ж саме частини тіла були спричинені їй тілесні ушкодження та їхня кількість. Суд не вбачає на підставі яких доказів слідчий дійшов висновку в обвинувальному акті та інкримінував обвинуваченому, що ним було застосовано фізичне насильство, яке виразилося в нанесенні потерпілій ОСОБА_7 не менш ніж десяти ударів кулаком в область обличчя, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Потерпіла в заяві не вказує про кількість ударів і в які частини тіла вони були спричиненні. В описовій частині висновку експерта зі слів потерпілої їй були спричинені удари в область голови, про кількість також не вказує.

Суд також визнає недопустимим доказ по кримінальному провадженню, а саме протокол пред`явлення особи для впізнання від 07.08.2014 року, який було складено слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області, оскільки він був проведений в порушення вимог ст. 228 КПК України, яка регламентує порядок пред`явлення особи для впізнання. Ретельно дослідивши цей протокол суд вбачає, що перед пред`явленням особи для впізнання потерпіла ОСОБА_7 на запитання слідчого повідомила, що 27.07.2014 року в 23.30 годині на неї напала особа, обличчя якої вона розгледіла і повністю описала його прикмети (т.1, а.с.199-201). Якщо звернемось до показів всіх свідків по кримінальному провадженню, показам потерпілої, які були перевірені в судовому засіданні, то потерпіла ніколи не вказувала прикмет нападаючої особи, тільки вказувала одежу та невідомі особи. Крім того, судом встановлені в протоколі впізнання різкі відмінності у зовнішності осіб та у їх віці, яких впізнавала потерпіла ОСОБА_7 . Тобто, суд приходить до висновку, що на момент впізнання потерпіла ОСОБА_7 вже декілька разів бачила ОСОБА_4 , а саме, впізнавала його по фото копії, наданими слідчим у кафе та коли він був затриманий та тримався в Сергіївському відділку міліції і знаходився в «клітці». Дані факти свідчать про порушення ч.1 ст. 228 КПК України, що забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання.

Суд також виключає із доказів по кримінальному провадженню, а саме довідки про оцінку майна, відкрито викраденого у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки оцінка цих предметів була проведена без наявності цих викрадених речей, не уповноваженими на те особами, з порушенням ст. 93 ч.2 КПК України. У суду також маються сумніви щодо кількості та ваги золотих виробів, відкрито викрадених у потерпілої ОСОБА_6 , оскільки в судовому засіданні потерпіла пояснила, що вагу золотих виробів вона не знає, оскільки відсутні чеки на придбання цих виробів, їх вагу визначив сам слідчий.

Під час судового розгляду були досліджені наступні докази:

-виписка з ЖЕО Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області від 15.04.2014 року № 3434 (т.1, а.с. 23);

-протокол прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2014 року (т.1, а.с. 24-26);

-протокол огляду місця події від 25.04.2014 року, предметом огляду якого була пішохідна ґрунтова доріжка, яка починається з вул. Чорноморської, смт. Сергіївка, м. Білгород-Дністровський та веде до вулиці Горького, в смт Сергіївка (т.1, а.с. 29-34);

-епікриз ОСОБА_6 , 1954 року народження (т.1, а.с. 41);

-висновок судово-медичної експертизи від 11.06.2014 року № 125 (т.1, а.с. 42, 43);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2014 року (т.1, а.с. 70-86);

-протокол проведення слідчого експерименту від 24.06.20134 року (т.1, а.с. 111-117);

-цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, на її користь 14725 грн. (т.1, а.с. 157-162);

-витяги з кримінального провадження № 0002402 (т.1, а.с. 171-172);

-протокол прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2014 року (т.1, а.с. 178-179);

-протокол огляду місця події від 04.08.2014 року, предметом огляду якого була ділянка дороги узбіччя по вулиці Чорноморській (т.1, а.с. 181-184);

-цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, на її користь 1200 грн. (т.1, а.с. 191);

-висновок судово-медичної експертизи від 05.08.2014 року № 252 (т.1, а.с. 193);

-відповідь на запит від 13.08.2014 року Білгород-Дністровського районного споживчого товариства (т.1, а.с. 194);

-відповідь на запит від 13.08.2014 року ПТ «Ломбард Вілард «Гажійська та Титаренко» (т.1, а.с. 195);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 07.08.2014 року (т.1, а.с. 199-203).

Положеннями ст. 62 Конституції України, рекомендаціями Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства та Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановлені вироків» від 29 червня 1990 року (з наступними змінами та доповненнями), слідує, що в основу вироку можуть бути покладені достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви, в тому числі, щодо зібраних фактичних даних повинні тлумачитись на користь обвинувачених.

Відповідно до ч.6 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктом 2 ч.1 ст. 284 КПК України, а саме: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

За таких обставин, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 187 КК України (розбій відносно потерпілої ОСОБА_6 ) та за ч.2 ст. 186 КК України (грабіж відносно потерпілої ОСОБА_7 ) ґрунтується на припущеннях та недостовірних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, тому обвинувачений підлягає виправданню за ч.1 ст. 187 КК України та за ст. 186 ч.2 КК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

По епізоду вчинення відкритого викрадення майна (грабіж) щодо потерпілого ОСОБА_8 , яке мало місце 01.08.2014 року суд дійшов до висновку про доведеність провини ОСОБА_4 з наступних підстав.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 в режимі відео конференції пояснив наступне, що 01.08.2014 року в другій половині дня він із дружиною відпочивав біля берегової лінії моря смт. Сергіївка. Повз них проходив по пляжу чоловік (обвинувачений ОСОБА_4 ) та спілкувався з іншими людьми. Цей чоловік підійшов і до нього та представився на ім`я ОСОБА_42 , в руках у нього знаходився розкладний мобільний телефон сірого кольору. Він розмовляв з ним на протязі 5-6 хвилин. Після чого ОСОБА_42 пішов вздовж берегової лінії моря. Його автомобіль «TOYOTA RAV 4» державний номер НОМЕР_1 , знаходився в метрах двадцяти від нього та був припаркований передньою частиною до моря. Раптом він почув хлопок від розбиття скла та підбіг до автомобіля і побачив як обвинувачений бив скло його автомобіля. В цей момент він почав реально кричати « ОСОБА_43 , що ти робиш?». Поряд з автомобілем знаходився його брат який був вище зростом ніж обвинувачений та також намагався щось дістати рукою з автомобіля. Незважаючи на те, що він голосно кричав, обвинувачений ОСОБА_4 витягнув з його автомобіля сумку яскраво рудого кольору та вдвох побігли до очерету, тримаючи її під мишкою. Він бачив все на відстані приблизно 19-25 метрів та чітко розгледів обличчя обвинуваченого та його брата. Запевняє, що саме обвинувачений ОСОБА_39 рукою доставав із автомобіля сумку, це він бачив точно, оскільки скло його автомобіля не тоноване і все було видно, та і сумка яскравого кольору і її було видно. Потім він чув як завівся мопед, яким керував обвинувачений та на ньому сиділа ще одна людина і поїхали в бік мосту. Він прослідував за ними та по дорозі зустрів людину, якою виявився співробітник міліції, йому і повідомив, що його пограбували. Після чого він із співробітником міліції на автомобілі (співробітника міліції) продовжували переслідувати обвинуваченого та його брата і наздогнали у полі. Співробітник міліції находу схопив та затримав обвинуваченого. Також ними був знайдений особистий мобільний телефон розкладний сірого кольору, той самий, який був в руках обвинуваченого під час їхнього знайомства. Викрадену сумку він не знайшов. Однак по дорозі знайшов свої документи. На даний час він точно не пам`ятає, у чому були одягнені обвинувачений та його брат, але що це був саме обвинувачений ОСОБА_4 та його брат наполягає на цьому. Після затримання обвинувачений та брат були доставлені до відділення міліції. У затриманих був вилучений мопед. Він не бачив на обвинуваченому тілесних ушкоджень. Просив призначити покарання обвинуваченому відповідно до закону. Він наполягає на своїх показаннях, у судовому засіданні дав присягу говорити правду. Цивільний позов не заявляв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_44 пояснив, що літом 2014 року він з дружиною поїхали на море в смт. Сергіївка. Дружина пішла на пляж, він залишав автомобіль на стоянці і в цей момент біля нього пробіг молодий чоловік з криками. На відстані метрів п`ятдесят він побачив мопед, який поїхав в сторону моста і цей чоловік побіг за мопедом. Обличчя молодого чоловіка він не бачив, оскільки світило сонце в очі та був відблиск з лиману. Також біля комишів стояв автомобіль, марку він не знає, в автомобілі спрацювала сигналізація.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він на той період перебував на посаді начальника Сергієвського відділу міліції. 01.08.2014 року біля 18.00 години з метою проведення профілактичних засобів він перебував на березі моря смт. Сергіївка. Раптом він почув крик чоловіка і через хвилину побачив як по дорозі на бистрої швидкості рухається мопед на якому знаходились обвинувачений ОСОБА_39 і ОСОБА_45 . За ними біг чоловік (потерпілий ОСОБА_8 ) і кричав, що ОСОБА_42 украв із його автомобіля сумку. Він спитав звідки ОСОБА_8 знає як звати ОСОБА_46 , на що той відповів, що хлопець недавно підходив до нього на пляжі і представився ОСОБА_47 . Він запропонував ОСОБА_8 сісти в його автомобіль Сузукі і поїхати догнати мопед. Вони дійсно догнали мопед у полі біля школи № 8 на якому їхали ОСОБА_39 і ОСОБА_48 . Оскільки мопед швидко рухався, то в полі вони впали з мопеду, він їх оглянув, при них нічого не було. Потім ОСОБА_39 і ОСОБА_49 були супроводжені до Сергієвського відділку міліції для отримання пояснень. В подальшому йому відомо, що ОСОБА_8 на відстані 15-20 метрів від свого автомобіля знайшов в комишах свій мобільний телефон, паспорт, а також мобільний телефон ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду були досліджені наступні докази:

-протокол прийняття усної заяви від ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 01.08.2014 року № 7665 (т.2, а.с. 25, 26);

-рапорт начальника Сергіївського ВМ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області від 01.08.2014 року про те, що 01.08.2014 року він знаходячись на охороні громадського порядку на Будацькій косі в смт. Сергіївка бачив як обвинувачений ОСОБА_4 проїзжав на мопеді чорного кольору на великій швидкості з боку бару «Маяк» в бік мосту. Вслід за ним направлявся потерпілий ОСОБА_8 з криками « Они украли мою сумку!» (т.2, а.с. 27);

-протокол огляду місця події від 01.08.2014 року, предметом огляду якого була ділянка місцевості, розташована на відстані 30 метрів у східну сторону від в`їзду з мосту через Шаболатський лиман на Будацьку косу (т.2, а.с. 29-31);

Суд вважає, що провина ОСОБА_4 за фактом відкритого майна у потерпілого ОСОБА_8 повністю доведена у судовому засіданні. Потерпілий ОСОБА_8 чітко, детально пояснив у судовому засіданні за яких обставин він познайомився з обвинуваченим, назвав його ім`я, пояснив, що на відстані 19-25 метрів він бачив обличчя обвинуваченого та як відкрито викрадалось його майно. У суду не має підстав не довіряти показам потерпілого ОСОБА_8 .

Суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 зі ст. 186 ч.2 КК України на ст. 186 ч.1 КК України, оскільки інкриміноване йому обвинувачення досудовим розслідуванням за ст. ст. 187 ч.1 КК України (розбій відносно потерпілої ОСОБА_6 ) та ст. 186 ч.2 КК України (грабіж відносно потерпілої ОСОБА_7 ) не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, тому за цими статтями суд вважає обвинувачення недоведеним, отже в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення. Вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 за фактом відкритого заволодіння майна потерпілого ОСОБА_50 належить кваліфікувати ст.186 ч.1 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 186 ч.1 КК України - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом також не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає з батьками, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, провини у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, враховується думка потерпілого ОСОБА_50 щодо призначення покарання обвинуваченому відповідно до закону (т.2, а.с.189-194, 196, 202, 203).

Враховуючи вищевикладене та те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, посередньо характеризується за місцем проживання, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Речові докази: носовичок з плямами червоно-бурого кольору, який виявлений та вилучений 15.04.2014 року в ході огляду місця події, переданий до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області - знищити (т.1, л.д.35, 36).

Речові докази: паспорт громадянина України на ОСОБА_8 , КК115103; мобільний телефон марки НТС imeі-2704, залучені до кримінального провадження та передані під схоронну розписку потерпілому ОСОБА_8 залишити йому (т.2, а.с. 58-59).

Речові докази: мобільний телефон Sony Ericson imei НОМЕР_3 , переданий до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області передати ОСОБА_4 (т.2, а.с. 60, 74).

Речові докази: мопед марки Yamaha номер рами НОМЕР_4 , залишений на зберіганні в Сергіївському СВМ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області передати ОСОБА_4 (т.2, а.с. 75, 76).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення на її користь у випадку встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, 14725 грн.54 коп. залишити без розгляду, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України (т.1, а.с. 9).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення на її користь у випадку встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, 1200 грн. залишити без розгляду, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України (т.1, а.с. 10).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави за провадження дактилоскопічної експертизи 245, 70 грн. (т.2, а.с. 50).

Керуючись ст. ст.129, 100, 284 ч.6, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим та виправдати його у пред`явленому обвинувачені за ч.1 ст. 187 КК України (розбій відносно потерпілої ОСОБА_6 ) та за ч.2 ст. 186 КК України (грабіж відносно потерпілої ОСОБА_7 ) на підставі ч.6 ст. 284 КПК України.

ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст. 186 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання у виді 2 (двох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у судовому розгляді не обирався (а.с. 92-94).

Речові докази: носовичок з плямами червоно-бурого кольору, який виявлений та вилучений 15.04.2014 року в ході огляду місця події, переданий до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області- знищити (т.1, л.д.35, 36).

Речові докази: паспорт громадянина України на ОСОБА_8 , НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки НТС imeі-2704, залучені до кримінального провадження та передані під схорону розписку потерпілому ОСОБА_8 залишити йому (т.2, а.с. 58-59).

Речові докази: мобільний телефон Sony Ericson imei НОМЕР_3 , переданий до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області передати ОСОБА_4 (т.2, а.с. 60, 74).

Речові докази: мопед марки Yamaha номер рами НОМЕР_4 , залишений на зберіганні в Сергіївському СВМ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області передати ОСОБА_4 (т.2, а.с. 75, 76).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення на її користь у випадку встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, 14725 грн.54 коп. залишити без розгляду, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України (т.1, а.с. 9).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення на її користь у випадку встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, 1200 грн. залишити без розгляду, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України (т.1, а.с. 10).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави за провадження дактилоскопічної експертизи 245, 70 грн. (т.2, а.с. 50).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку

Копію вироку негайно видати прокурору та обвинуваченому.

СУДДЯ