Справа № 694/1941/15-к Провадження №1-кп/694/168/15
В и р о к
Іменем України
04.12.2015 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч.2 ст. 309 КК України, -
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, в середині серпня 2015 року, в приміщенні гаражу, розташованого на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , дозволив ОСОБА_6 вжити наркотичний засіб канабіс, шляхом куріння через раніше виготовлений ним пристрій. ОСОБА_6 після вживання наркотичного засобу канабіс, залишив виготовлений пристрій ОСОБА_5 в приміщенні гаражу, який в послідуючому 01.10.2015 року був вилучений працівниками міліції під час проведення обшуку та згідно висновку судово-хімічної експертизи №2/1675 від 08.10.2015 року в змивах саморобного пристрою виявлено небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабіс загальною масою 0,205 грам.
Він же, в середині серпня 2015 року на околиці с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, з дикоростучих рослин коноплі зірвав верхівкові частини рослинного походження, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабс, який переніс та незаконно зберігав за місцем свого проживання до 01.10.2015 року, коли близько 19 години 00 хвилин під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 в приміщені гаражу та жилому будинку було виявлено та вилучено вказану речовину, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2/1670 від 08.10.2015 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, загальна маса якого 2406,05 грам.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за:
- ч. 1 ст. 317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів;
- ч.2 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 317 КК України, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.
Під час досудового розслідування досягнуто згоди між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 щодо укладання угоди про визнання винуватості.
1. Підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а також співпрацювати з правоохоронними органами у виявлені та припинені інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень.
2. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за:
- ч. 1 ст. 317 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі;
- ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити підозрюваному ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити підозрюваного ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку в один рік він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.
3. Підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного також відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
4. Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і всіх положень складеної угоди.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
5. Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Угода про визнання винуватості підписана сторонами та разом із обвинувальним актом надійшла до суду.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч.2 ст. 309 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості. Потерпілих від злочину немає.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у підготовчому судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317 КК, ч.2 ст. 309 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Прокурор ОСОБА_3 вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, як таку, що відповідає вимогам закону.
Захисник ОСОБА_4 також вважає за можливе затвердити угоду між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості із призначенням підозрюваному ОСОБА_5 узгодженої в угоді міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази верхню та нижню частини пляшки з полімерного матеріалу, канабіс, загальною масою 2406,05 грам. - відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України підлягають знищенню.
Процесуальні витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні складають 1075 грн. 20 коп. та на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з підозрюваного ОСОБА_5 на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Звенигородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , укладену 21.10.2015 року в м. Звенигородка.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317 КК, ч.2 ст. 309 КК України, та призначити покарання:
- ч. 1 ст. 317 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі;
- ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити підозрюваному ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити підозрюваного ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку в один рік він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази, а саме верхню та нижню частини пляшки з полімерного матеріалу, канабіс, загальною масою 2406,05 грам, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні в сумі 1075 грн. 20 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя