АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2221/15 Справа № 178/925/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000187, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Аули Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Вирішено питання щодо речових доказів у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов залишено без розгляду.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 , 30 квітня 2015 року близько о 21 годині 10 хвилин на Дніпродзержинському водосховищу, що неподалік вул. Колгоспної в смт. Аули Криничанського району Дніпропетровської області та куди прибув на автомобілі Москвич 412 д/з НОМЕР_1 помаранчевого кольору з автомобільним причепом, на якому знаходився металевий човен «Прогрес 2» сірого кольору з двигуном «Yamaha 30», за допомогою заздалегідь заготовленого та привезеного з собою забороненого знаряддя лову - трьох рибальських сіток, в порушення вимог чинного законодавства України, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, в період заборони лову риби, що передбачено Наказом Управління охорони, використання та відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Дніпропетровській області від 04 березня 2015 р. № 41, незаконно займався рибним добувним промислом вилучив с природного середовища Дніпродзержинського водосховища водні живі біоресурси (рибу) на загальну суму 3808 грн. Згідно розрахунку збитків Управління охорони використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Дніпропетровській області від 01 травня 2015 року, ОСОБА_7 заподіяно істотну шкоду, розмір якої складає 3808 грн., тобто 224 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та інші фактичні обставини кримінального провадження, просить вирок в частині призначення покарання у виді штрафу змінити, вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме: відповідно до ст. 53 КК України, єдиним виміром розміру покарання у виді штрафу є неоподатковуваний мінімум доходів громадян, кількість якого визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 до 50000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив вирок змінити в частині призначення покарання, обвинувачений та його захисник ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та обвинуваченого, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Оскільки висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 249 КК України та інші фактичні обставини кримінального провадження ґрунтуються на достовірних та узгоджених між собою доказах, визнавались обвинуваченим, а також враховуючи, що в апеляційній скарзі ці висновки суду не оскаржуються, то вказані обставини апеляційним судом не перевіряються.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Суд першої інстанції визначив ОСОБА_7 розмір покарання у виді штрафу в твердій грошовій сумі 2000 гривень, що суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.

Норми статті 65 КК зобов`язують суд призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень Загальної частини КК та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК покарання у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Зокрема, санкція частини 1 статті 249 КК, за якою засуджено ОСОБА_7 , покарання у виді штрафу встановлює в розмірі від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою Загальної частини КК, яка визначає поняття та правила застосування даного виду покарання, є стаття 53, згідно з якою штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення частини п`ятої цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу XX), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у абз.2 п. 7 постанови від 1 жовтня 2015 року, при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4