Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Завязуна С.М.,

суддів: Заліщука М.С. та Прокопчука С.М.,

з участю прокурора Сидоренка О.П.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Олевсього районного суду Житомирської області від 15 червня 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина та жителя Російської Федерації, раніше судимого 28.11.2005 року Приозерським міським судом Ленінградської області за ч.2 п. «г» ст.112 КК Російськоїх Федерації на 2 роки позбавлення волі, умовно з іспитовим строком виконання вироку 2 роки,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 обчислено з дня затримання - з 08.01.2011 року.

Запобіжний захід до набранням вироком законної сили засудженому ОСОБА_1 залишено попередній тримання під вартою.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, вирок щодо якого в апеляційному порядку не оскаржується.

Речові докази по справі: перфоратор «Einhell Ergotool Е-ВН?950», 9 рожково накидних слюсарських ключів, пластмасову каністру чорного кольору, обємом 20 літрів у якій знаходиться 10 літрів бензину, марки А?95, бензинову пилу «Viper» у зборі, металевий бідон залишено власнику ОСОБА_3; деревяні бруски, два навісні замки з ключами до них та металевий прут вирішено знищити.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дольовому порядку по 232.20 грн., з кожного на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області за проведення експертизи.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину при наступних обставинах.

29.12.2010 року, о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_1, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_2, та перебуваючи у стані алкогольного спяніння, підійшовши до приміщення лазні, яка розташована по вул.Пушкіна, 9/«в» в м. Олевську Житомирської області, достовірно знаючи про схованку ключів від вхідних дверей зазначеного приміщення, діставши їх відчинив вхідні двері та проник в середину лазні, а ОСОБА_2, знаходячись на вулиці біля входу у вказане приміщення став спостерігати за навколишнім оточенням з метою безпечності вчинення крадіжки. ОСОБА_1, в цей час, знаходячись в середині приміщення лазні ключем, відімкнувши навісний замок дверей підсобного приміщення лазні, проник до середини останнього, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_3 на загальну суму 1150.45 грн., чим заподіяли останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок суду щодо нього та постановити новий, яким помякшити призначене йому покарання, обмежившись відбутим ним строком, застосувати екстрадицію до РФ. В обґрунтування апеляції зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що вину він визнав повністю, у вчиненому розкаявся, претензій матеріального та морального характеру до нього у потерпілого немає, активно допомагав слідству. Разом з тим, вказує, що злочин вчинив самостійно, засуджений ОСОБА_2 до вчинення злочину не причетний, попередня змова між ними відсутня. Просить апеляційний суд прийняти рішення про його екстрадицію до Російської Федерації.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_1, який апеляцію просив задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляції, обговоривши доводи апеляції, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Сформульовані у вироку висновки про вину ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну й обєктивну оцінку в їх сукупності та взаємозвязку. Діям засудженого дана правильна юридична оцінка.

Згідно ст.ст.324, 365, 366 КК України вирішення питання екстрадиції засудженого не входить в перелік питань, які суд першої інстанції - при постановленні вироку, а апеляційний суд - в порядку апеляційного провадження, вправі вирішувати.

Відповідно до ст.367 КПК України, серед інших, підставою для скасування або зміни судового рішення може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, на що посилається засуджений у своїй апеляції.

Разом із тим, згідно ст.372 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м'якості, так і суворості.

Викладені в апеляції доводи про те, що засудженому призначено надмірно суворе та явно несправедливе покарання не можна визнати обґрунтованими.

Вирішуючи це питання, суд виходив з вимог ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та з урахуванням всіх обставин справи.

ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який є тяжким.

Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, тяжкість злочину та особу засудженого.

Викладені в апеляції доводи на пом'якшення покарання, а також інші дані, що маються в матеріалах справи щодо особи засудженого негативна характеристика з місця тимчасового проживання (т.1 а.с.223), не одружений, не працює, раніше судимий, перебуває у розшуку за підозрою у вчиненні злочину на території Російської Федерації, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_1 покарання.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на непослідовність позиції засудженого щодо визнання ним своєї вини у вчиненні злочину. Так в ході судового слідства свою вину він визнав повністю. Однак в апеляційній скарзі засуджений заперечив факт вчинення злочину за попереднім зговором із засудженим ОСОБА_2. На переконання апеляційного суду, такі доводи ОСОБА_1 є способом захисту, спрямованого на помякшення вини та є свідченням відсутності в нього ознак щирого каяття.

Вчинення злочину за попереднім зговором ОСОБА_1 з ОСОБА_2 повністю підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами по справі, а саме: показаннями самого ОСОБА_1; показаннями засудженого ОСОБА_2; протоколами відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України та пом'якшення покарання засудженому, вид і міра якого є необхідними й достатніми для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 15 червня 2011 року щодо нього без зміни.

Судді: