Справа № 428/1987/15-к
Провадження № 11кп/782/119/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Секретаря судового
засідання: ОСОБА_4
Прокурора: ОСОБА_5
Захисника : ОСОБА_6
Обвинуваченого: ОСОБА_7

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Апеляційного суду Луганської області, в м. Сєвєродонецьку апеляційні скарги: прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого на Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2015 року у кримінальному провадженні, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьку, Луганської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, що проживав до взяття під варту за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого:

1/ 16.12.1997 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.141, ч.2 ст.142 КК України / 1960 року / до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців;

2/ 25.06.1998 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.141,ч.2 ст.142, ч.1 ст.194, ч.1 ст.229-6, ст.42 КК України / 1960 року/ до 6 років позбавлення волі, звільнений 22.02.2003 року на підставі постанови Краснолуцького міського суду Луганської області від 14.02.2003 року згідно із ст.107 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 10 місяців 12 днів;

3/ 02.03.2004 року Кремінським районним судом Луганської області за ч.ч.3,4 ст.187 КК України, ст.71 КК України / 2001 року / до 8 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 23.02.2012 року після відбуття строку покарання.

Його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення :

-за ч. 2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 /чотири / роки.

До набрання вироком чинності обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взято під варту в залі суду.

Ухвалено строк відбування покарання рахувати з 07.05.2015 року.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого стягнуто на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 393 грн.12 коп., відповідно до вимог ст. ст.118, 122, КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Старобільського районного суду Луганської області встановлено, що 04.12.2014 року , приблизно о 22 годині, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи намір на вчинення відкритого викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, знаходячись біля магазину «М`ясна лавка», розташованого в районі будинку № 25 по пр.- ту Хіміків в м. Сєвєродонецьку, побачив потерпілу ОСОБА_9 , до якої підійшов із заду та шляхом ривку відкрито вирвав її жіночу сумку, яка для потерпілої не представляє матеріальної цінності, із мобільними телефонами в середині, «Нокіа 1110» вартістю 100 грн. та «Нокіа 5230 Наві», вартістю 350 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на 450 грн.

Не погодившись з вироком суду, на нього внесли апеляційні скарги:
-обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_6 , які не оскаржують фактичні обставини , юридичну кваліфікацію та докази по справі, просять вирок суду змінити, оскільки вважають, що призначене обвинуваченому покарання являється занадто суворим, призначити йому покарання не пов`язане з позбавлення волі, посилаються, що свою вину ОСОБА_7 визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, допомагав слідству, погасив моральну шкоду потерпілій ОСОБА_9 в сумі 3000 грн., що правопорушення він скоїв, оскільки йому потрібні були кошти на лікування його грудної дитини, окрім того, на його утриманні перебуває друга малолітня дитина;
-прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, а в іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін. Посилається, що суд не врахував, що обвинувачений не працює, неодноразово судимий за вчинення грабежів та розбоїв, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність, судом не обґрунтовано не визнано обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.
Потерпіла ОСОБА_9 належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду вказаних апеляційних скарг, до апеляційного суду не з`явилась, обвинувачений, захисник та прокурор не заперечують проти апеляційного розгляду без участі потерпілої, за таких обставин, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неявка потерпілої не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали в повному обсязі свої апеляційні скарги, просять їх задовольнити, призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , просить її задовольнити, вважає вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 / п`яти / років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, заслухавши сторони в судових дебатах та обвинуваченого в останньому слові, вивчивши матеріали справи, перевіривши та обсудивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перегляд судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом проводиться в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Одною із підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, яка передбачена в ч. 2 ст.409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Фактичні обставини справи, правильність юридичної класифікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 186 КК України та доведеність його вини, ні прокурором, ні іншими учасниками кримінального провадження не оспарюються, а тому не являються предметом розгляду апеляційного суду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 186 КК України , як відкрите викрадення чужого майна, повторно.

Міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначена судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особи винного, який офіційно не працює, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.ст. 66, 67 КК України,.

Так, суд першої інстанції відповідно до ст.66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання, відніс: повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття, та , що відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання , судом першої інстанції не встановлено.

Доводи прокурора щодо не визнання судом першої інстанції обставиною, що обтяжує покарання рецидиву злочинів, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 67 КК України, визнання рецидиву злочинів обставиною, що обтяжує покарання , являється правом, а не обов`язком суду.

Однак, призначаючи обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, судом першої інстанції фактично враховано, що обвинувачений раніше неодноразово був засуджений, в тому числі за грабежі та розбійні напади, судимості не погашені та не зняті у встановленому Законом порядку, що він офіційно ніде не працює.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, яке являється мінімальним, передбаченим в санкції ч.2 ст.186 КК України.

Доводи обвинуваченого та його захисника , щодо суворості призначеного йому покарання за скоєний злочин та те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_7 свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, допомагав слідству, погасив моральну шкоду потерпілій ОСОБА_9 в сумі 3000 грн., являються необґрунтованими, оскільки фактично , при призначені йому покарання суд врахував вищенаведені обставини, оскільки призначив йому мінімальне покарання , передбачене в санкції ч.2 ст.186 КК України.

Доводи обвинуваченого та його захисника, що ОСОБА_7 правопорушення скоїв, оскільки йому потрібні були кошти на лікування його грудної дитини, окрім того, що на його утриманні перебуває друга малолітня дитина ,не приймаються до уваги, оскільки, старша неповнолітня дитина його співмешканки, в шлюбі з якою він не перебуває, від першого її шлюбу, батько дитини не позбавлений батьківських прав, а обвинуваченого не визнано батьком у встановленому законом порядку, окрім того, в свідоцтві про народження молодшої дитини , батьком останньої зазначену іншу особу, а не ОСОБА_7 , в зв`язку із чим, судом першої інстанції не прийнято до уваги перебування вказаних дітей на утриманні обвинуваченого, який сам ніде офіційно не працює.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для ухвалення нового вироку та призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, так само, як і застосування положень ст. 69 КК України або призначення обвинуваченому покарання із застосування ст.75 КК України, не має.

Таким чином, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, являється необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 393, 405 п. 1 ч. 1 , 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2015 у кримінальному провадженні, яким ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.186 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженому який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 15 липня 2015 року о 09-00 годині.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3
________________ _________________ __________________