Справа № 527/1819/15-к
провадження № 1-кп/527/3/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2016 року м..Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження № 0000175 від 8.03.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має малолітню дитину, працюючого комірником у ТОВ «Приватбудіндустрія», жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в селищі Новоархангельськ Кіровоградської області, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

8.03.2015 року, близько 0 год.10 хв. ОСОБА_6 поблизу приміщення будинку культури, розташованого по вул. Леніна в с. Пузикове Глобинського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно, із застосуванням колюче-ріжучого предмету кухонного ножа, спричинив поранення ОСОБА_4 в області грудної клітки та шиї зліва.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи від 17.06.2015 року № 100 у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді поранення м`яких тканин грудної клітки та шиї зліва з пошкодженням невеликих венозних та артеріальних судин, лівого півостьового м`язу, з розвитком нейропатії вушного та надключичного нервів зліва з гіперпатією лівої вушної раковини, контрактурою лівого плечового суглобу з помірним порушенням відведення лівої руки догори з бокового положення.

Виявлені тілесні ушкодження не супроводжувалися небезпечними для життя явищами, спричинили тривалий розлад здоров`я (більш як на 21 день), стійку втрату загальної працездатності менш ніж на третину і відносяться до середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України визнав частково. Не заперечував, що застосував до потерпілого ніж, але вказував, що зробив це з метою самозахисту. Ударів потерпілому не наносив, той сам наткнувся на ніж, коли виривався від нього.

Пояснив, що з потерпілим знайомий не був. За півроку до цієї події хлопці з с. Пустовійтове приїжджали в с. Пузикове і побили його. Він лежав у лікарні. 7 березня 2015 року в сільському клубі був концерт. Він вирішив піти на нього. З собою взяв невеликий кухонний ніж для того, щоб різати хліб та ковбасу, так як збирався з друзями випивати. Після концерту в компанії відпочивав біля клубу. Пили пиво . Потім з ОСОБА_7 пішов до бару. По дорозі його плечем зачепив якийсь хлопець. Він запитав у ОСОБА_8 : «Хто це?» Той відповів, що це приїхали з ОСОБА_9 та «Молдун» (прізвисько потерпілого). Коли поверталися з бару ОСОБА_4 почав ображати ОСОБА_8 нецензурною лайкою і поліз до нього. Він вступився за свого товариша. У відповідь ОСОБА_10 сказав: «Тоді розберемося з тобою» і попросив ОСОБА_11 , щоб той погукав хлопців. Від бару швидким кроком почала йти їх компанія. Пам`ятаючи, що його вже літом били, з метою самозахисту він схватив ОСОБА_4 до себе, приставив йому до шиї кухонний ніж і кричав хлопцям: «Не підходьте». Положення руки при цьому не міняв. Ботнару почав вириватися, а потім закричав. Він відразу відпустив його і пішов з місця події. Про те, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому дізнався лише наступного дня. Гадає, що потерпілий отримав тілесні ушкодження, коли виривався. Злякавшись, під час рибалки, він викинув ніж, який приставляв до потерпілого у водойму.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що ввечері 7.03.2015 року поїхав із своїм товаришем ОСОБА_12 до сусіднього села Пузикове на святковий концерт. Після концерту йому зателефонувала дівчина ОСОБА_13 і попрохала, щоб вони вийшли їй назустріч. Зустрівши дівчину, вони втрьох направилися в сторону бару, що знаходиться неподалік від клубу, розмовляли між собою, жартували.

По дорозі зустріли ОСОБА_6 , якого він знав лише в обличчя, але ніколи з ним не спілкувався, так як він (потерпілий) проживає в с. Пустовійтове . Останньому здалося, що вони говорили саме про нього. Він в нецензурній формі запитав його (потерпілого): «Що ти сказав ?» і продовжував лайку в його адресу ненормативною лексикою. Вони пройшли мимо нього не зупиняючись . Коли вже минули, обвинувачений раптово підбіг позаду нього і правою рукою, в якій був ніж, захватив його за шию. Під ножем тримав десь півтори хвилини, потім вдарив ним. Він відразу відчув гострий біль у шиї. Ніяких спроб вирватися не вчиняв, бо відчував боязнь за своє життя. На його погляд потерпілий був агресивно налаштований і якийсь неадекватний. Погрожував оточуючим : «Не підходьте, бо я його вб`ю». Від больового шоку він (потерпілий) упав, втратив свідомість, далі пам`ятає, як йому на місці надавали першу медичну допомогу. Через отримані тілесні ушкодження він кілька днів лікувався у Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського у відділенні судинної хірургії, переніс оперативне втручання , добу перебував у реанімації, потім продовжував лікування амбулаторно. Спричинену йому матеріальну та моральну шкоду обвинувачений не відшкодував.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні дав показання близькі до показань потерпілого. Зокрема, пояснив, що стояв разом із ОСОБА_10 біля бару в с. Пузикове. Потім пішли за ОСОБА_13 . Зустріли її біля центрального входу в приміщення Будинку культури. Коли поверталися назад, то бачили поблизу бару компанію , в якій знаходився обвинувачений. З цієї компанії в їх адресу прозвучали слова на зразок : «Що ви тут ходите? Чого смієтеся?», які він зрозумів так, що їм тут ходити не можна. Він ішов попереду, а Ботнару разом із ОСОБА_13 - позаду. Через деякий час він відчув , що щось відбувається. Повернувшись, побачив, що ОСОБА_15 тримав ОСОБА_10 , стоячи ззаду, і приставив тому ніж до шиї. Потерпілий жодних рухів не робив, не виривався. Він (свідок) почав казати : «Відпусти його» . У відповідь обвинувачений погрожував порізати ОСОБА_10 та оточуючих, кричав , щоб усі відійшли. Він та інші відійшли, бо усвідомлювали реальність загрози. Коли ОСОБА_15 відпустив товариша, той відразу впав на траву, на шиї у нього була рана, з якої текла кров. ОСОБА_15 відразу пішов з місця події в сторону бару. Видимих причин для таких дій не було, але він підтверджує, що між хлопцями із с. Пустовійтове та с. Пузикове раніше відбувалися бійки через ворожнечу, однак його та ОСОБА_16 вони не стосувалися.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що близько 24-00 год. 7.03.2015 року вона, ОСОБА_16 та його друг ОСОБА_14 , ідучи від сільського клубу в с. Пузикове до бару, проходили поміж компанію, де знаходився ОСОБА_17 . Між ОСОБА_15 та ОСОБА_10 зав`язався словесний конфлікт, з приводу чого не пам`ятає. Потерпілий біля ОСОБА_15 не зупинявся, вони пішли далі. Коли відійшли від компанії метрів за 10, вона почула, що хтось за ними біжить. Це був ОСОБА_15 . Він підбіг позаду ОСОБА_10 і схватив того за шию рукою у якій був ніж. Після цього прибігли знайомі ОСОБА_10 , всі кричали : «Відпусти, не займай!», а обвинувачений у відповідь: «Всі відходьте!». Як тільки ОСОБА_15 відпустив ОСОБА_10 , той відступив крок і відразу упав. Після цього всі побачили на шиї потерпілого багато крові і зрозуміли, що ОСОБА_15 його порізав.

Допитаний як свідок ОСОБА_18 пояснив, що 7.03.2015 року ввечері приїхав разом з дружиною на концерт в с. Пузикове із с. Пустовійтове. Там був і його син ОСОБА_14 . Син разом з ОСОБА_10 пішли забрати дівчину останнього. Він (свідок) в цей час зайшов у бар випити кофе. Через 4-5 хвилин пішов за сином, але було вже пізно. Сина оточили пузиківські хлопці, чоловік 7-8, а ОСОБА_19 «стояв під ножем». ОСОБА_15 тримав його перед собою, обхопивши останнього рукою, в якій був ніж, за шию. Довжина леза ножа становила десь 5-6 см. ОСОБА_20 дівчина кричала: « ОСОБА_21 !» Потерпілий не виривався, ніяких рухів не робив, лише просився : « ОСОБА_22 , навіщо ти це робиш ?» Він (свідок) закричав тим хлопцям , що оточили його сина, що він його батько і забрав сина. Десь через хвилину ОСОБА_23 упав. Ударів ножем він не бачив, так як знаходився в стороні. Причина конфлікту між обвинуваченим та потерпілим йому також невідома. Але він підтверджує, що неодноразово по приїзду хлопців із с. Пустовійтове в с. Пузикове одні й ті ж особи з цього сусіднього села затівали бійки. До таких відноситься і обвинувачений.

Допитана як свідок ОСОБА_24 співмешканка обвинуваченого, у суді підтвердила, що ввечері 7.03.2015 року, ідучи на концерт до сільського клубу, ОСОБА_6 взяв із собою невеликий кухонний ніж для нарізання ковбаси, так як планував з хлопцями випити горілки. Після концерту вона, ОСОБА_15 , їх знайомі ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 стояли біля клубу та пили пиво. Потім ОСОБА_15 разом з ОСОБА_8 пішли в напрямку бару. Через короткий час звідти почулися крики. Вони пішла разом з усіма в ту сторону. Подію не бачила, бо по дорозі її зустрів ОСОБА_15 і вони разом повернулися додому. Чоловік пояснював, що ішов з ОСОБА_8 , того штовхнув ОСОБА_10 , зав`язався конфлікт. ОСОБА_29 хотів налякати ОСОБА_10 і приставив до його шиї ніж.

Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні пояснив, що перебуває з обвинуваченим у родинних стосунках. Вони сиділи з ним у компанії біля клубу, а потім разом пішли до бару за пивом. По дорозі зустріли ОСОБА_23 , який зачепив ОСОБА_15 плечем. Обвинувачений спитав: «Хто це?» Він пояснив йому, що це ОСОБА_31 з Пустовійтово. Коли вже поверталися з бару, знову зустріли ОСОБА_10 , який був разом з ОСОБА_32 і ще з якимось хлопцем. Той сказав ОСОБА_15 : «У тебя проблемы», почав нецензурно висловлюватися та обзиватися. Він (свідок) не бажав конфлікту, тому повернувся назад до компанії. Розмову між обвинуваченим та потерпілим не чув. Чи був ніж у ОСОБА_15 не знає. Далі він бачив як ОСОБА_15 забрав свою дружину ОСОБА_33 і пішов з нею додому. Він (свідок) підійшов до великого скупчення людей, побачив, що ОСОБА_10 лежав на землі, навколо кричали , щоб викликали швидку. Що з ним трапилося він не знає, місце конфлікту між ОСОБА_15 та ОСОБА_10 не пам`ятає, чи купили вони пиво в барі - також .

Свідок ОСОБА_34 пояснив у суді, що через 2-3 хвилини після того, як ОСОБА_15 пішов до бару, почув крики. Коли прийшов до місця події, то побачив потерпілого, який лежав на землі і рукою тримався за шию. З рани йшла кров. ОСОБА_15 там не було. Де був ОСОБА_8 , коли обвинувачений пішов до бару, він вже не пам`ятає. Хтось повідомив, що ОСОБА_15 чимось порізав потерпілого. Про те, що у ОСОБА_15 в той вечір при собі був ніж він не знав. Разом з компанією вони випили десь один літр алкогольного пива.

Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні підтвердила, що після концерту в компанії із 6 осіб пила пиво, спілкувалися. Потім ОСОБА_15 та ОСОБА_8 кудись пішли. Десь через 5 хвилин після цього вона, пішовши на крики, побачила, що ОСОБА_15 , стоячи позаду, тримав ОСОБА_10 , його права рука лежала на лівому плечі потерпілого. Було темно, ножа в його руках вона не помітила і про те, що він у нього був не знала. Потерпілий стояв і не виривався. Навколо казали, що у ОСОБА_15 ніж, але вона не повірила. Коли ОСОБА_15 відпустив потерпілого, той відразу впав. Вона надавала йому першу медичну допомогу. На шиї бачила поріз, на який до приїзду швидкої накладала пластирі.

Свідок ОСОБА_36 рідний брат ОСОБА_4 по матері, у суді пояснив, що про те, що сталося з потерпілим дізнався лише наступного дня. Очевидцем події не був, але і він і батьки допомагали братові коштами на лікування, так як він лікувався стаціонарно, а потім ще десь з місяць не працював, бо через пошкодження м`яза у нього не піднімалася рука.

Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України підтверджується об`активними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 17.06.2015 року № 100 у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді поранення м`яких тканин грудної клітки та шиї зліва з пошкодженням невеликих венозних та артеріальних судин, лівого півостьового м`язу, з розвитком нейропатії вушного та надключичного нервів зліва з гіперпатією лівої вушної раковини, контрактурою лівого плечового суглобу з помірним порушенням відведення лівої руки догори з бокового положення.

Дані тілесні ушкодження утворились не менш як від 2-кратної колюче-ріжучої дії гострого предмету, яким міг бути ніж чи інший предмет з подібними характеристиками.

Виявлені тілесні ушкодження не супроводжувалися небезпечними для життя явищами, спричинили тривалий розлад здоров`я (більш як на 21 день), стійку втрату загальної працездатності менш ніж на третину (стійка втрата працездатності становить 15 %) і відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Вказаний висновок зроблено комісійно експертами та лікарями різної спеціалізації (травматологом, отоларингологом-сурдологом, невропатологом, судинним хірургом) з дотриманням «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, він узгоджується із встановленими у судовому засіданні обставинами події, тому його правильність сумнівів у суду не викликає.

Пошкодження виявлені на одязі потерпілого та плями бурого кольору співпадають по локалізації із тілесними ушкодженнями ОСОБА_4 . Так, згідно протоколу огляду від 11.03.2015 року на комірі футболки бавовняної, жовтого кольору, виявлено численні плями бурого кольору, зовні схожі на кров; на задній частині футболки в районі шиї, вище лопаток, виявлено пляму бурого кольору зовні схожу на кров. Поруч із коміром наявні пошкодження тканини футболки у вигляді розривів неправильної форми. Згідно протоколу огляду куртки потерпілого від 11.03.2015 року на комірі куртки виявлено плями бурого кольору, схожі на плями крові, зосереджені в лівій частині коміра куртки. На відстані 2 см від краю коміра зліва наявне механічне ушкодження цілісності тканини куртки у вигляді розрізу правильної форми довжиною 15 мм. Воно є наскрізним. Навколо пошкодження є пляма бурого кольору, зовні схожа на кров. На внутрішній підкладці капюшона куртки виявлено численні плями бурого кольору, зовні схожі на плями крові В лівій частині капюшона куртки також видиме пошкодження тканини у виді порізу довжиною 15 мм, яке є наскрізним.

У судовому засіданні були оглянуті вказані речові докази футболка бавовняна жовтого кольору та куртка спортивна синього кольору із синтетичного волокна, належні потерпілому. Суд переконався, що характер пошкоджень вказаних речей підтверджує застосування колюче-ріжучого предмету.

Згідно висновку судово-імунологічних експертиз від 10.04.2015 року № 380, № 379 кров ОСОБА_4 належить до АВ (ІV) групи, якій властиві антигени А та В. На футболці, на куртці наданих на дослідження, знайдена кров людини АВ (ІV) групи. Кров в цих слідах може походити від ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши докази обвинувачення та захисту, дійшов висновку, про наявність в діях ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України - спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Захисну версію обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження потерпілий отримав, вириваючись від нього, а причиною конфлікту була неправомірна поведінка потерпілого по відношенню до ОСОБА_8 , суд сприйняв критично, оскільки навіть свідок ОСОБА_8 , який перебуває в родинних стосунках із ОСОБА_15 (мати свідка та дружина ОСОБА_15 рідні сестри) не підтвердив те, що потерпілий до нього чіплявся. Такі показання обвинуваченого суд оцінив, як обрану форму захисту. Крім цього, виходячи з показань безпосередніх очевидців події, не є підтвердженим, що обвинуваченому загрожувала якась небезпека, що він змушений був захищатися, оскільки всі свідки вказували ( ОСОБА_32 , ОСОБА_11 ), що потерпілий не зупинявся біля ОСОБА_15 , навпаки останній наздогнав ОСОБА_10 і здійснив його захват за шию ззаду.

Судом враховано і роз`яснення експерта обласного бюро СМЕ ОСОБА_37 , дане в судовому засідання, яка вказала, що поранення, виявлені у потерпілого закінчені в товщі м`язів, тому поверхневими їх не назвеш. Якби особа наткнулася самостійно на колюче-ріжучий предмет, то глибокого поранення не було б, оскільки вона б рефлекторно відсахнулася , відчувши біль.

Крім цього, суд звернув увагу на те, що потерпілий був одягнутий у футболку та куртку, на яких виявлені проникаючі через товщу тканини ушкодження. Згідно медичної документації проникаюче ножове поранення шиї розміром до 2 см. Таким чином, глибина та характер ушкоджень вказують, що вони не могли утворитися при простому потраплянні на гострий предмет. На те, що потерпілий , стоячи під ножем, не рухався вказував не тільки він сам, але і свідки ОСОБА_25 ( особа із компанії обвинуваченого), ОСОБА_14 та ОСОБА_18 . Протилежні показання свідка ОСОБА_38 в цій частині суд оцінив, як намагання полегшити участь обвинуваченого, оскільки їх поєднують родинні стосунки.

Разом з цим, заслухавши безпосередньо всіх свідків, суд дійшов висновку, що причиною дій обвинуваченого все-таки була раптова неприязнь, оскільки словесна перепалка між ним та потерпілим відбулася, крім цього, ніхто із свідків не заперечував факту існування ворожнечі між хлопцями з с. Пузикове та с. Пустовійтове. Тому в конкретному випадку для обвинуваченого навіть сам факт того, що ОСОБА_4 із с. Пустовійтове став чинником, який визначив його подальшу поведінку і викликав його протиправні дії, які не відповідали малозначності конфлікту.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійну роботу, сім`ю, виховує малолітню дитину, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За відсутності об`єктивних медичних даних про стан сп`яніння ОСОБА_6 під час події всі сумніви суд трактував на користь останнього.

Відповідно до роз`ясень даних в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.
Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, характеристику особи, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений заслуговує покаранняу виді виправних робіт за місцем роботи на максимальний строк, передбачений санкцією статті, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Документально підтверджено, що ОСОБА_4 після події з 8.03.2015 року по 13.03.2015 року лікувався стаціонарно у відділенні судинної хірургії та у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфософського. Вартість лікування за бюджетні кошти склала 1321 грн. 45 коп.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

З огляду на вказану норму цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфософського про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду, оскільки він заявлений в інтересах неналежної особи. В конкретному випадку позов має заявлятися в інтересах фінансового органу за рахунок якого проводиться фінансування названої лікарні, і стягнення має проводитися на реквізити вказаного органу, а не лікарні.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення на його користь з ОСОБА_6 11165 грн. у відшкодування спричиненої майнової шкоди та 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також судових витрат підлягає задоволенню частково. Документально (чеками, квитанціями) підтверджено, що витрати потерпілого пов`язані з лікуванням та перебуванням у лікувальному закладі склали 3914.73 грн. При підрахунку суд не взяв до уваги лише квиток на автобус Полтава-Кременчук, датований 10 березня 2015 року, оскільки в цей період ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у м. Полтава, і даних про те, хто саме здійснював цю поїздку, і чому ця сума має враховуватися у його (потерпілого) витрати, суду не надано. Також не надано документи , які підтверджують витрати на правову допомогу, тому стягнення в цій частині не проводиться.

Вирішуючи питання про розмір спричиненої моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Достовірно встановлено, що внаслідок незаконних дій обвинуваченого потерпілий переносив фізичний біль та страждання у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, переніс оперативне втручання, звичний уклад його життя на тривалий час було порушено. Виходячи з характеру вчиненого правопорушення, глибини фізичних страждань, їх тривалості, ступеня вини ОСОБА_6 , як підстави відшкодування шкоди, негативних наслідків, що настали для здоров`я потерпілого, виходячи з принципів розумності та справедливості, розмір спричиненої моральної шкоди суд визначив у сумі 20000 грн.

Тому підлягає стягненню із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 : 3914.73 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, та 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити покарання у виді двох років виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням із суми заробітку в дохід держави 20 відсотків.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 :

-3914.73 грн. у відшкодування матеріальної шкоди;

-20000 грн. (двадцять тисяч) у відшкодування моральної шкоди, а всього, 23914.73 грн.

Речові докази у справі: футболку чоловічу та куртку спортивну - повернути потерпілому ОСОБА_4 , як власнику речей; зразки крові - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1