Провадження № 1-кс/161/3528/14
У Х В А Л А
м. Луцьк 19 серпня 2014 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання старшого слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04 серпня 2014 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс не менше 10 ударів кулаками обох рук в область обличчя потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 809 від 05.08.2014, вищевказаними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя та правої вушної раковини, субкон`юктивального крововиливу правого очного яблука, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 04 серпня 2014 року о 12 годині 35 хвилин до чергової частини Луцького МВ УМВС України у Волинській області по телефонній лінії « 102» надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своїм батьком ОСОБА_7 та побив його. У зв`язку з вищевикладеним, оперативним черговим Луцького МВ для зясування всіх обставин вчинення гр. ОСОБА_5 зазначеного правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 направлено дільничних інспекторів ВДІМ Луцького МВ ст. лейтенанта міліції ОСОБА_9 та ст. лейтенанта міліції ОСОБА_10 .

Перебуваючи на законних підставах в квартирі АДРЕСА_1 (в порядку п. 15 ст. 11 ЗУ «Про міліцію»), вищевказані дільничні інспектори міліції Луцького МВ, виконуючи покладені на них службові обов`язки, що передбачені п. 1-3 ст. 10 Закону України «Про міліцію» в межах розгляду матеріалів, що зареєстровані в ЖЄО Луцького МВ за № 13499 від 04.08.2014, з`ясували, що саме гр. ОСОБА_5 04.08.2014 близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив конфлікт із своїм батьком ОСОБА_7 , під час якого він наніс останньому численні удари кулаками обох рук в область обличчя та тулуба.

В подальшому, дільничний інспектор міліції Луцького МВ ст. лейтенант міліції ОСОБА_9 , вийшовши в приміщення коридору вищезазначеної квартири, побачив, що ОСОБА_5 , маючи

на меті уникнути встановленої законом відповідальності за вчинені ним відносно батька ОСОБА_7 протиправні дії, намагається вийти з квартири, на підставі ст. 11 Закону України «Про міліцію», пред`явив йому вимогу залишитись в приміщенні квартири та надати письмові пояснення з вищевказаного приводу.

Близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, не підкорившись законній вимозі дільничного інспектора міліції ВДІМ Луцького МВ УМВС України у Волинській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 , у зв`язку з виконанням дільничним інспектром міліції своїх службових обов`язків, умисно, схопив руками за формений одяг потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого зірвав з його правого плеча погон, після чого наніс йому один удар кулаком лівої руки в обличчя, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 799 від 05.08.2014, вищевказаними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя синця на нижній повіці правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України.

05.08.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

14.08.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний, як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України, винним себе визнав частково, оскільки в силу того, що при вищеописаних обставинах перебував в стані алкогольного сп`яніння, то не пригадує всіх подій, що мали місце у вищевказаний час.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , протоколом одночасного допиту осіб (за участю підозрюваного ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ), висновком СМЕ № 799 від 05.08.2014 та висновком СМЕ № 809 від 05.08.2014, протоколами проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Варто зауважити, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1ст. 122 КК України та систематично вчиняє адміністративні правопорушення, про що ДІМ ВДІМ Луцького МВ складали протоколи про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, ті обставини, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, хоча його вік та стан здоров`я дозволяють йому знайти постійне місце роботи; не має міцних соціальних зв`язків, оскільки проживаючи з батьками та сестрою постійно вчиняє відносно них протиправні дії, зокрема, спричиняє їм тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості; раніше притягувався до кримінальної відповідальності та систематично вчиняє адміністративні правопорушення; зловживає алкогольними напоями; негативно характеризується за місцем проживання, а тому вважаю, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного як під час слідства, так і в суді, що забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Зокрема, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 5 років, крім того, він будучи судимим за умисний середньої тяжкості

злочин, знову вчинив злочин, свідчить про те, що існують ризики, передбачені пп.1,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) з`являтися на виклики до органу досудового розслідування, прокурора та суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомити про це посадову особу, що здійснила виклик;

2) не відлучатися з населеного пункту м. Луцька, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) повідомляти службову особу, в провадженні якої знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

20.08.2014 року старший слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 в порядку ст. 185 КПК України доповнив клопотання, погоджене з прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування доповнення до клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04 серпня 2014 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс не менше 10 ударів кулаками обох рук в область обличчя потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 809 від 05.08.2014 року, вищевказаними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя та правої вушної раковини, субкон`юктивального крововиливу правого очного яблука, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 04 серпня 2014 року о 12 годині 35 хвилин до чергової частини Луцького МВ УМВС України у Волинській області по телефонній лінії « 102» надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своїм батьком ОСОБА_7 та побив його. У зв`язку з вищевикладеним, оперативним черговим Луцького МВ для зясування всіх обставин вчинення гр. ОСОБА_5 зазначеного правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 направлено дільничних інспекторів ВДІМ Луцького МВ ст. лейтенанта міліції ОСОБА_9 та ст. лейтенанта міліції ОСОБА_10 .

Перебуваючи на законних підставах в квартирі АДРЕСА_1 (в порядку п. 15 ст. 11 ЗУ «Про міліцію»), вищевказані дільничні інспектори міліції Луцького МВ, виконуючи покладені на них службові обов`язки, що передбачені п. 1-3 ст. 10 Закону України «Про міліцію» в межах розгляду матеріалів, що зареєстровані в ЖЄО Луцького МВ за № 13499 від 04.08.2014, з`ясували, що саме гр. ОСОБА_5 04.08.2014 близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив конфлікт із своїм батьком ОСОБА_7 , під час якого він наніс останньому численні удари кулаками обох рук в область обличчя та тулуба.

В подальшому, дільничний інспектор міліції Луцького МВ ст. лейтенант міліції ОСОБА_9 , вийшовши в приміщення коридору вищезазначеної квартири, побачив, що ОСОБА_5 , маючи на меті уникнути встановленої законом відповідальності за вчинені ним відносно батька ОСОБА_7 протиправні дії, намагається вийти з квартири, на підставі ст. 11 Закону України «Про міліцію», пред`явив йому вимогу залишитись в приміщенні квартири та надати письмові пояснення з вищевказаного приводу.

Близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, не підкорившись законній вимозі дільничного інспектора міліції ВДІМ Луцького МВ УМВС України у Волинській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 , у зв`язку з виконанням дільничним інспектром міліції своїх службових обов`язків, умисно, схопив руками за формений одяг потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого зірвав з його правого плеча погон, після чого наніс йому один удар кулаком лівої руки в обличчя, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 799 від 05.08.2014, вищевказаними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя синця на нижній повіці правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України.

05.08.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

14.08.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний, як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України, винним себе визнав частково, оскільки в силу того, що при вищеописаних обставинах перебував в стані алкогольного сп`яніння, то не пригадує всіх подій, що мали місце у вищевказаний час.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , протоколом одночасного допиту осіб (за участю підозрюваного ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ), висновком СМЕ № 799 від 05.08.2014 року та висновком СМЕ № 809 від 05.08.2014 року, протоколами проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами.

ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України та систематично вчиняє адміністративні правопорушення, про що ДІМ ВДІМ Луцького МВ складали протоколи про адміністративні правопорушення.

В ході досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний гр. ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження, останній неодноразово на виклики слідчого не з`являвся, на телефонні дзвінки слідчого не відповідав, а також те, що раніше гр. ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінальних правопорушень, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, було прийнято рішення про подання до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

15.08.2014 року до Луцького міськрайонного суду було подано клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

У зв`язку з тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення, після подання вищевказаного клопотання до слідчого судді, слідчому стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, зокрема стали відомі додаткові ризики, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність у заміні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, слід врахувати, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явитися до слідчого судді Луцького міськрайонного суду для обрання відносно нього запобіжного заходу (а саме за допомогою телефонного дзвінка), переховувався від органів досудового розслідування, що підтверджується показаннями ОСОБА_13 , в котрої він проживав протягом останнього часу (з 04 серпня 2014 року) та матеріалами правоохоронних органів. Крім того, даний громадянин, 18.08.2014 року близько 16 год. 00 хв. по телефону слідчому повідомив неправдиву інформацію про місце свого перебування, чим ввів в оману слідчого та прокурора, оскільки в той час, коли він знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , повідомив, що знаходиться в с. Лаврів Луцького району та в цей же час, коли дільничні інспектори міліції Луцького МВ знаходились біля вищевказаної квартири, виконуючи доручення слідчого з приводу забезпечення явки підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого судді Луцького міськрайонного суду, останній вискочивши з вікна вищевказаної квартири, втік від працівників ОСОБА_14 в невідомому напрямку, про що також повідомила гр. ОСОБА_13 ..

18.08.2014 року до Луцького МВ із заявою про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення звернулась гр. ОСОБА_13 , котра вказала, що 17.08.2014 близько 22 години 00 хвилин, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно, наніс їй не менше 5 ударів ногами в область тулуба, чим завдав останній фізичного болю. Відомості з даного приводу внесені до ЄРДР за № 0002136 від 18.08.2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. Даний факт підтверджує те, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 345 КК України, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти інші кримінальні правопорушення. У зв`язку з вищевикладеним, 19.08.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Так, вищевикладене свідчить про наявність в поведінці підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та що він може вчиняти й інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи, ті обставини, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, хоча його вік та стан здоров`я дозволяють йому знайти постійне місце роботи; не має міцних соціальних зв`язків, оскільки проживаючи з батьками та сестрою постійно вчиняє відносно них протиправні дії, зокрема, спричиняє їм тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості; не має постійного місця проживання, згідно даних УДМС України у Волинській області; раніше притягувався до кримінальної відповідальності та систематично вчиняє адміністративні правопорушення; зловживає алкогольними напоями; негативно характеризується за місцем проживання - на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, вчинив новий злочин, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 345 КК України, а також враховуючи наявність вищевказаних ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, виникла необхідність у застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав у ньому викладених. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що клопотання підлягає до задоволення з підстав у ньому викладених та пояснив, що повністю підтримує доводи слідчого, є всі підстави для застосування саме такого запобіжного заходу. Просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Захисник просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При розгляді клопотання встановлено, що в провадженні СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області перебуває кримінальне провадження № 0001971 від 04.08.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 345 КК України.

Також встановлено, що вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 345 КК України підтверджено зібраними по кримінальному провадженню доказами та 19 серпня 2014 року було повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 345 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 345 КК України передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Таким чином у відповідності до ст. 12 КК України ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання стороною кримінального провадження доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так як він будучи раніше неодноразово судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, знову вчинив ряд злочинів, серед яких злочин середньої тяжкості, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

При розгляді клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 при вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 345 КК України застосовував насильство по відношенню до потерпілих. А тому за таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

При цьому неможливим є обрання у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, так як він, будучи раніше судимим, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, знову скоїв ряд нових злочин, серед яких один злочин середньої тяжкості за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на такий же строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Таким чином строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 починається 19 серпня 2014 року і закінчується 17 жовтня 2014 року.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання. Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою рахувати з 19 серпня 2014 року по 17 жовтня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 - задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою упродовж шістдесяти днів, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою починається з 19 серпня 2014 року і закінчується 17 жовтня 2014 року.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала складена в повному об`ємі
20 серпня 2014 року