Справа №1-16/10 24.09.2010 01.09.2015
24 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :
головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
засудженого: ОСОБА_6
при секретарі: ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 1 липня 2010 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області Доманівського району с. Мостове, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
засуджено:
- за ч. 1 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5100 грн. штрафу, з позбавленням права обіймати посади і займатися діяльністю, пов`язаною з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками на строк 1 рік.
Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати за проведення експертизи в сумі 405,65 грн.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за скоєння злочину при наступних обставинах.
ОСОБА_6 працював старшим державним інспектором групи автомобільно-технічної інспекції ВДАЇ по ОАТ Доманівського району УМВС України в Миколаївській області і будучи службовою особою та представником влади, виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки.
7.03.2009 року близько 20 години ОСОБА_6 , знаходячись при виконанні службових обов`язків по інспектуванню дотримання правил дорожнього руху України в Доманівському районі, з метою перевірки у водія водійського посвідчення та документів на автомобіль, зупинив автомобіль ВАЗ 2103 д.з. НОМЕР_1 . При перевірці документів ОСОБА_6 запідозрив, що водій ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння і запропонував останньому пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Від такого огляду ОСОБА_8 відмовився.
У зв`язку з чим ОСОБА_6 склав відносно ОСОБА_8 адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, вилучив у нього посвідчення водія для передачі в суд з адміністративним протоколом і виказав намір поставити автомобіль на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів.
З метою уникнути адміністративної відповідальності ОСОБА_8 попросив ОСОБА_6 не направляти адміністративний протокол в суд, повернути йому посвідчення водія і не ставити автомобіль на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів.
При цьому, ОСОБА_8 висловив ОСОБА_6 намір передати в найближчі дні хабар в розмірі 1500грн., на що ОСОБА_6 погодився і пообіцяв не ставити автомобіль на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів, а посвідчення водія повернути та знищити адміністративний протокол після передачі йому ОСОБА_8 грошей.
13.03.2009 року близько 13 години 40 хвилин в службовому кабінеті ОСОБА_6 в приміщенні ВДАЇ по ОАТ Доманівського району УДАЇ УМВС в Миколаївській області за адресою: Миколаївська обл., смт. Доманівка, пр. Леніна 44, ОСОБА_8 передав, а старший державний інспектор групи автомобільно-технічної інспекції ВДАЇ по ОАТ Доманівського району УДАЇ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 , діючи з корисливим умислом, всупереч інтересам служби, отримав від ОСОБА_8 хабар в розмірі 1400грн. за не направлення складеного адміністративного протоколу за територіальністю в Вознесенський міськрайсуд, повернення ОСОБА_8 посвідчення водія і не постановку автомобіля на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів. Після чого ОСОБА_6 був затриманий правоохоронними органами, а одержаний ним хабар в розмірі 1400 грн.- вилучений.
В апеляції прокурор, посилаючись на м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, просить вирок суду скасувати і постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 368 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 роки. Вказує на те, що ОСОБА_6 своїми протиправними діями підірвав авторитет правоохоронних органів. Вважає, що вказані судом у вироку пом`якшуючі покарання обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину.
В апеляції захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
Посилається на не врахування судом тієї обставини, що його підзахисний виконав розпорядження свого керівника про прийняття від ОСОБА_8 коштів, як спонсорської допомоги. Звертає увагу на те, що 13.03.2009 року ОСОБА_6 , який знаходився на лікарняному, за вказівкою свого начальника ОСОБА_9 приїхав на роботу, отримав гроші від ОСОБА_8 та передав останньому посвідчення водія. Разом з тим зазначає, що ОСОБА_6 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні малолітню доньку, сина-студента та батьків-пенсіонерів.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку своєї апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_5 , які просили апеляцію прокурора не задовольняти, а закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину підтверджується дослідженими судом та викладеними у вироку доказами.
Засуджений ОСОБА_6 , який визнавав себе винним частково, підтвердив факт передачі йому грошей ОСОБА_8 13.03. 2009 року в його службовому кабінеті за не притягнення до адміністративної відповідальності. В силу попередньої домовленості він віддав ОСОБА_8 посвідчення водія та запевнив останнього у відсутності адміністративного протоколу, який був складений ним відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.130 КУпАП 7.03.2009 року.
Свідок ОСОБА_8 показав суду, що він зверненувся в міліцію із заявою про вимагання ОСОБА_6 хабара за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1ЗО КУпАП. У зв`язку з чим працівники міліції вручили йому гроші в сумі 1500 грн. для передачі ОСОБА_6 13.03. 2010 року в службовому кабінеті він передав ОСОБА_6 хабара в сумі 1400 грн., а 100 грн. випадково залишились у нього в кишені. Після передачі грошей ОСОБА_6 повернув йому посвідчення водія та запевнив у відсутності адміністративного протоколу, який був складений ОСОБА_6 7.03.2009 року. За його проханням працівник міліції ОСОБА_10 показав в комп`ютері, що відносно нього ніяких даних про вчинення ним правопорушення не має.
Свідок ОСОБА_10 підтвердив факт знаходження 13.03. 2010 року в службовому кабінеті ОСОБА_6 громадянина ОСОБА_8 . Йому не відомо, що відбувалося між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до його приходу. За проханням ОСОБА_8 він показав в базі даних відомості про правопорушення відносно ОСОБА_8 . Через декілька днів він вимушений був внести в базу даних виправлення в анкетні дані ОСОБА_8 , так як при первісному внесенні відомостей на вказану особу були допущені помилки.
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 показали, що 7.03.2009 року працівник УДАЇ склав у відношенні ОСОБА_8 адміністративний протокол. Зі слів ОСОБА_8 їм стало відомо про те, що той домовився з працівником УДАЇ про не притягнення його до адміністративної відповідальності за гроші.
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 засвідчили факт подачі ОСОБА_8 заяви про вимагання у нього працівником УДАЇ хабара. В їх присутності ОСОБА_8 були вручені гроші в сумі 1500 грн., які той повинен був передати працівнику УДАЇ ОСОБА_6 . Коли Притуляка вийшов від ОСОБА_6 , то повідомив, що вручені йому раніше гроші він передав останньому. Але при вилученні грошей працівниками міліції було встановлено, що ОСОБА_8 фактично передав ОСОБА_6 1400 грн.
Як правильно зазначив суд, надані в судовому засіданні показання засудженого та свідків узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами по справі.
Так, за наказом № 123 о/с від 22.10.2007 року капітан міліції ОСОБА_6 був призначений старшим державтоінспектором групи автомобільно-технічної інспекції відділення ДАЇ по ОАТ Доманівського району УДАЇ Миколаївської області (а.с. 106).
Згідно функціональним обов`язкам старшого державтоінспектора ДАЇ по ОАТ Доманівського району ОСОБА_6 виконував організаційно розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, тобто був службовою особою та представником влади (а.с.107-108).
Дані про складання 7.03.2009 року адміністративного протоколу відносно ОСОБА_8 містяться у витягу із журналу обліку матеріалів про порушення правил за №214. В цьому ж витягу із журналу є дані про направлення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_8 не за місцем його фактичного проживання, а в Хмельницьку область (а.с.16-17).
З протоколу огляду журналу реєстрації вхідної кореспонденції ВДАЇ по обслуговуванню Хмельницького району УДАЇ УМВС у Хмельницькій області від 03.04.2009 року видно, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_8 не надходив (а.с.48-58).
Згідно повідомлення начальника Управління ДАЇ УМВС в Миколаївській області при вводі до бази даних правопорушника ОСОБА_8 допущена помилка в анкетних даних (а.с.83-84).
З протоколу обшуку від 13.03.2009року вбачається, що 13.03.2009 року в робочому кабінеті в присутності ОСОБА_6 виявлені та вилучені гроші в сумі 1400 грн., номера банкнот яких співпадають з номерами банкнот відображених в протоколі огляду грошових коштів від 13.03.2009року ( а.с. 9, 11).
Висновком судово-технічної експертизи № 39 від 30.03.2009 року встановлено, що вилучені в ході обшуку 28 банкнот номіналом 50 грн. відповідають аналогічним банкнотам, наведеним в довідниковій літературі та які знаходяться в офіційному обігу України (а.с.65-67).
За даними протоколу про результати застосування оперативно-технічних заходів від 24.04.2009 року відбувся аудиозапис одержання хабарастаршим державтоінспектором групи автомобільно-технічної інспекції відділення ДАЇ по ОАТ Доманівського району УДАЇ в Миколаївській області ОСОБА_6 від ОСОБА_8 13.03.2009 року (а.с.143-144).
Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов вірного висновку про вчинення ОСОБА_6 злочину, а саме: одержання службовою особою в будь - якому вигляді хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабара, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 368 КК України.
З огляду на наведене є безпідставними доводи захисника ОСОБА_5 про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України і тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку з закриттям провадження по справі, про що просив в апеляції захисник ОСОБА_5 .
Не знайшли свого підтвердження доводи захисника ОСОБА_5 і в частині виконання його підзахисним розпорядження свого начальника ОСОБА_9 про необхідність виходу на роботу 13.03. 2010 року для одержання від ОСОБА_8 грошей в якості спонсорської допомоги на придбання форми.
Судом досліджувалися з цього приводу показання ОСОБА_9 , який підтвердив тільки факт складання ОСОБА_6 адміністративного протоколу від 7.03.2009 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 130 КК України, який він підписав для направлення за місцем проживання правопорушника.
В супровідному листу за № 465 від 11.03.2009 року, підписаному начальником відділення ВДАЇ ОСОБА_9 , дійсно містяться дані про направлення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_8 для прийняття рішення (а.с.11).
Згідно постанови слідчого від 23.04.2009року в порушенні кримінальної справи за фактом замаху на одержання хабара за попередньою змовою з ОСОБА_6 відносно ОСОБА_9 відмовлено за відсутністю події злочину.
З урахуванням цих даних колегія суддів погоджується із висновком суду про одержання хабара в розмірі 1400 грн. від ОСОБА_8 саме ОСОБА_6 .
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилався захисник ОСОБА_5 .
З огляду на вчинення ОСОБА_6 злочину середньої тяжкості вперше, позитивної характеристики за місцем проживання, наявності на утриманні двох дітей та батьків-пенсіонерів, а також майже десятирічної служби в органах внутрішніх справ і позитивних службових характеристик за цей період, суд прийняв вірне рішення про можливість призначення ОСОБА_6 основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 368 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України основне покарання у виді штрафу у визначеному судом розмірі, а також додаткове покарання у виді позбавленням права займати посади і займатися діяльністю, пов`язаною з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками на строк 1 рік відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого і є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Не можна погодитись із думкою прокурора про необхідність ізоляції ОСОБА_6 від суспільства тільки з огляду на те, що той своїми протиправними діями підірвав авторитет правоохоронних органів, без врахування даних про особу винного та пом`якшуючих покарання обставин, які суттєво знижують ступінь тяжкості злочину.
На думку колегії суддів покарання у виді позбавлення волі, про призначення якого просив прокурор, є явно несправедливим внаслідок суворості.
Таким чином, апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи, та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими і такими, які не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів-
Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи та адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 1 липня 2010 року у відношенні ОСОБА_6 без зміни.
Судді: