Ухвала

іменем україни

27 серпня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и в:

За вказаним вироком місцевого суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2015 року, визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1200 пігулок з логотипом «SUDAFED» вагою 306,76 г., які містять 71,9854 г. прекурсору псевдоефедрину, та з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності;

- за ч. 2 ст. 311 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією 1200 пігулок з логотипом «SUDAFED» вагою 306,76 г., які містять 71, 9854 г. прекурсору псевдоефедрину, та з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності;

Вирішено питання про судові витрати та долю речових доказів.

За вироком місцевого суду ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те, що він в січні 2015 року за попередньою змовою групою осіб з особою, кримінальне провадження щодо якої виділене в окреме провадження і з якою він був об'єднаний єдиним умислом, діючи відповідно до попередньо розробленого плану, з метою збуту на території України прекурсору в особливо великих розмірах - псевдоефедрину масою 71,9854 г. - здійснив його придбання, зберігання, контрабанду з Республіки Польщі в Україну, перетнувши митний кордон України в зоні міжнародного пропуску автомобільного сполучення «Ягодин», Волинської митниці ДФС, а також перевезення вказаного прекурсору по території України, залучивши до вчинення відповідних злочинів водія рейсового автобусу ОСОБА_4, який не був обізнаний із злочинними намірами останніх.

У касаційній скарзі захисник указує про незаконність постановлених щодо ОСОБА_2 судових рішень у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовуючи своє твердження захисник зазначає про відсутність у діях ОСОБА_2 об'єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України, у зв'язку з тим, що засуджений не мав на меті використання переміщуваних прекурсорів для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, а переміщував прекурсори по території України лише з метою збуту. Зазначає вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_2 у частині засудження останнього за ч. 2 ст. 311 КК України і закриття кримінального провадження в цій частині, а також, враховуючи зменшення обсягу обвинувачення та наявні у провадженні пом'якшуючи покарання обставини, просить призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та звільнити від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для задоволення скарги з мотивів, наведених у ній.

Законність засудження ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 305 КК України у касаційній скарзі не оскаржується.

За змістом касаційної скарги захисник не заперечує того, що ОСОБА_2 за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження, придбав, зберігав та перевозив прекурсор з метою збуту.

Зі змісту ухвали Апеляційного суду Волинської області вбачається, що твердження захисника про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 311 КК України, аналогічні тим, які висловлювались в суді апеляційної інстанції, і були ретельно перевірені, а висновки суду належним чином обґрунтовані.

Так суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зазначив в ухвалі про те, що з диспозиції ч. 2 ст. 311 КК України відповідальність за вчинення даного злочину настає також, за ті самі дії, зазначені в ч. 1 ст. 311 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або у великих розмірах, або з метою збуту, а також незаконний збут прекурсорів. Виходячи із наведеного, місцевим судом було правильно наголошено на тому, що для кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 311 КК України, за ознакою вчинення за попередньою з мовою і з метою збуту не має значення наявність мети в обвинуваченого виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, а тому дії ОСОБА_2 були правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 311 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення прекурсора з метою збуту, вчиненими за попередньою змовою групою осіб.

При перевірці наданих судових рішень колегія суддів дійшла висновку про те, що за встановлених судом фактичних обставин провадження дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 311 КК України кваліфіковано правильно.

Додаткових доводів, які б свідчили про неправильність висновків судів з цього приводу, у касаційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_2 покарання вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.

Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості та характер вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу засудженого, який є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризувався за місцем проживання та навчання. При цьому пом'якшуючими покарання обставинами суд визнав щире каяття ОСОБА_2 у вчинених злочинах, активне сприяння у їх розкритті та відсутність тяжких наслідків від протиправних дій засудженого.

Одночасно, із ухвали видно, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, аналогічні доводам касаційної скарги, дійшов правильного висновку про достатнє обґрунтування вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та за ч. 2 ст. 311 КК України в межах санкції цієї статті.

Окрім того, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів, обране судом ОСОБА_2 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Клопотання про зупинення виконання судових рішень розглядається судом касаційної інстанції в порядку, визначеному ст. 430 КПК України.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_1 відсутні, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для відкриття провадження немає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7