Справа № 199/7367/15-к
ВИРОК
іменем України
2015 року грудня місяця 23 дня м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001740 від 20.08.2015, відносно, -

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпропетровську, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, працюючого електрогазозварником ТОВ «Гідротех Інжирінг», одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючого на утриманні непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
07.08.2015 приблизно о 15:40 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з ним проживає його батько ОСОБА_7 , з яким останній вже раніше мав неприязні стосунки з приводу сімейних побутових проблем. В ході бесіди ОСОБА_3 з його батьком ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, в цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень своєму батьку ОСОБА_7 .

В цей же день приблизно о 15:40 годині ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати за місцем свого мешкання, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень своєму батьку ОСОБА_7 , підійшов до останнього та діючи умисно, перебуваючи навпроти ОСОБА_7 на відстані близько одного метра, обома руками штовхнув потерпілого ОСОБА_7 в область грудної клітини, від чого останній впав на спину та вдарився правим ліктем об асфальтне покриття.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень, дочекався, коли потерпілий ОСОБА_7 підвівся з підлоги, після чого підійшов до ОСОБА_7 та, діючи умисно, наніс потерпілому один удар своєю правою рукою в область обличчя з лівого боку, внаслідок чого останній впав на землю та при падінні пошкодив ліву ногу. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта № 4390-е від 17.09.2015, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців в виличній області ліворуч з переходом в щічну ділянку, по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по передній поверхні лівого колінного суглобу, саднин на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, задній поверхні правого ліктьового суглобу, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину не визнав в повному обсязі і пояснив, що 07.08.2015 у нього був день народження. Приблизно о 14:00 годині він прийшов з роботи додому, де його чекав його кум ОСОБА_9 та сусідка ОСОБА_10 , які прийшли привітати його з днем народження. Трохи пізніше приїхала його кума ОСОБА_11 . В цей момент його покликала жінка та сказала, що до воріт їх будинку хтось під`їхав. Він побачив, як із автомобіля вийшли двоє чоловіків та його молодший брат ОСОБА_12 , які несли у напрямку будинку закутаний телевізор. Брат йому повідомив, що то його телевізор та це не його проблеми. Двоє чоловіків, які були з братом, одразу втекли з двору. Після цього він викликав наряд міліції для встановлення природи виникнення даного телевізору. Коли приїхали співробітники міліції, потерпілий ОСОБА_7 сидів у дворі на стільці, в цей момент на його обличчі не було ніяких тілесних ушкоджень. Коли він прийшов додому, то разом з ОСОБА_9 вони випили по 100-150 гр. горілки кожний. Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що після смерті матері його відносини з батьком потерпілим ОСОБА_7 різко погіршились. Молодший брат ОСОБА_12 разом з батьком постійно зловживають алкогольними напоями, після чого потерпілий ОСОБА_7 його обмовляє, що нібито він наносить йому тілесні ушкодження.

З врахуванням не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що 07.08.2015 він разом зі своїми синами ОСОБА_12 та ОСОБА_3 та невісткою ОСОБА_13 знаходився за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де приблизно о 16:00-16:30 годині між його молодшим сином ОСОБА_12 та старшим сином ОСОБА_3 відбувся конфлікт. В ході конфлікту він підійшов до них та сказав, що зараз викличе співробітників міліції, після чого ОСОБА_3 його штовхнув, від чого він впав на спину та вдарився головою об тротуар від чого й нього появились синці та пішла кров. Коли він лежав на землі, до нього підійшла невістка ОСОБА_13 та забрала мобільний телефон. Після чого він спитав у обвинуваченого ОСОБА_3 : «Чого ти хочеш?», на що він йому відповів: «Я смерті твоєї хочу» та почав наносити удари кулаком в обличчя та підборіддя, спричинивши йому тілесні ушкодження. В процесі конфлікту ОСОБА_12 викликав співробітників міліції, які прийняли від нього заяву про вчинення кримінального правопорушення. В подальшому він був присутнім при проведенні слідчого експерименту, де фіксувались спричинені йому обвинуваченим тілесні ушкодження. Потерпілий ОСОБА_7 просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання;

- показами свідка ОСОБА_12 , в судовому засіданні про те, що 07.08.2015 десь після 17:00 годин він прийшов додому по АДРЕСА_1 і приніс для батька - потерпілого ОСОБА_7 телевізор, так як його телевізор згорів. Грошові кошти для покупки телевізора йому дав батько. Обвинувачений ОСОБА_3 не впускав його в будинок, говорив, що йому не потрібен в будинку крадений телевізор. Після чого обвинувачений підійшов до потерпілого і штовхнув його, від чого потерпілий ОСОБА_7 впав на бетон і вдарився головою і рукою в області ліктя. Коли потерпілий почав підніматися, ОСОБА_3 підійшов до нього і сильно вдарив своєю рукою в область вилиці потерпілого. Після цього потерпілий сказав обвинуваченому, що зараз викличе міліцію, на що ОСОБА_3 відповів: «Викликай!». За інцидентом конфлікту з приміщення будинку спостерігала дружина обвинуваченого, більше нікого на території будинку не було. В той день він ніяких тілесних ушкоджень батьку не спричиняв. Також свідок ОСОБА_12 брав участь у ході проведення слідчого експерименту, де давав такі ж свідчення, як і в судовому засіданні;

- показами свідка ОСОБА_14 , в судовому засіданні про те, що 07.08.2015 потерпілий ОСОБА_7 приходив до неї і розповідав, що вони з молодшим сином ОСОБА_12 купили телевізор, а старший син - обвинувачений ОСОБА_3 не впускав їх у будинок. На цьому ґрунті обвинувачений побив потерпілого ОСОБА_7 . Коли потерпілий прийшов до неї, на його обличчі в області скули були синці. Зі слів потерпілого їй відомо, що свідком конфлікту, крім ОСОБА_12 нікого не було. Також свідок ОСОБА_14 пояснила про те, що вона впевнена, що потерпілому ОСОБА_7 заподіяв тілесні ушкодження саме обвинувачений ОСОБА_3 ;

- показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засіданні, які, кожен окремо, показали суду про те, що в серпні 2015 року, будучи інспекторами патрульної служби, перебували на чергуванні. У денний час доби від чергового вони отримали виклик про нанесення тілесних ушкоджень. Коли приїхали на адресу їм стало відомо, що стався конфлікт через телевізор. Біля воріт будинку стояв потерпілий і його двоє синів. Після чого потерпілий їм повідомив про те, що його побив його син, але хто з них, вони вже не пам`ятають. З`ясування відносин на місці злочину тривало близько 15-20 хвилин, після чого потерпілому було запропоновано проїхати у відділення міліції і написати заяву. Видимих ??тілесних ушкоджень на потерпілому вони не бачили. Коли вони приїхали на виклик, у дворі знаходилося близько чотирьох чоловік, але ніякої бійки вже не було;

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення, згідно якого громадянин ОСОБА_7 просить органи внутрішніх прав прийняти заходи до його сина ОСОБА_3 , який 07.08.2015 приблизно о 16:00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , заподіяв йому тілесні ушкодження (том № 1 а.с. 20);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2015, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 в присутності понятих та судово-медичного експерта вказав на локалізацію та механізм спричинення йому його сином тілесних ушкоджень 07.08.2015 за адресою: АДРЕСА_1 (том № 1 а.с. 24);

- висновком експерта № 4390-е від 17.09.2015 за результатом проведення судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців в виличній області ліворуч з переходом в щічну ділянку по задній поверхні правого ліктьового суглобу по передній поверхні лівого колінного суглобу, саднин на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, задній поверхні правого ліктьового суглобу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися не менш як від трьох механічних дій тупим твердим предметом (предметами). Враховуючи ступінь ознак загоєння виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень (синці брудно-синього кольору з жовтувато-зеленуватим нечіткими контурами, садно слизової оболонки ротової порожнини під білісуватим нальотом, садно шкіри під коричневою кіркою вище рівня шкіри) можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до його огляду, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися не менш як від трьох механічних дій тупим твердим предметом (предметами), послідовність яких встановити не можливо. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони знаходяться в анатомічній ділянці, доступній для нанесення власноруч. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що ушкодження розташовані в області обличчя не характерні виникненням їх внаслідок падіння з висоти власного зросту; ушкодження розташовані в області лівої нижньої кінцівки та правої верхньої кінцівки могли утворитися і внаслідок падіння з висоти власного зросту. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження, на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від 17.01.1995, затверджених наказом МОЗ України, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участі (том №1 а.с. 22-23);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2015, згідно якого свідок ОСОБА_12 в присутності понятих та судово-медичного експерта вказав на локалізацію та механізм спричинення потерпілому ОСОБА_7 його рідним братом ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 07.08.2015 за адресою: АДРЕСА_1 (том № 1 а.с. 28);

- висновком експерта № 4389-е від 18.09.2015 за результатом проведення судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців в виличній області ліворуч з переходом в щічну ділянку по задній поверхні правого ліктьового суглобу по передній поверхні лівого колінного суглобу, саднин на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, задній поверхні правого ліктьового суглобу. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження, на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від 17.01.1995, затверджених наказом МОЗ України, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту (том №1 а.с. 26-27).

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 , будучи допитаною в судовому засіданні, в повному обсязі підтвердила висновки експерта № 4389-е від 18.09.2015 і № 4390-е від 17.09.2015 та роз`яснила, що вона особисто проводила огляд потерпілого ОСОБА_7 та була присутня в ході проведення слідчих експериментів з участю потерпілого та свідка ОСОБА_12 . Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_7 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказують, як свідок ОСОБА_12 , так і сам потерпілий в ході проведення слідчих експериментів.

Крім вказаного, судово-медичний експерт ОСОБА_17 , яка була безпосередньо присутня під час допиту в суді свідка ОСОБА_15 , суду пояснила, що тілесні ушкодження виявлені у потерпілого ОСОБА_7 , могли стати видимими не безпосередньо після їх спричинення, а через деякий час після їх спричинення можливо на протязі двох годин.

Оцінюючи докази в їх сукупності відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 , в яких він не визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та вважає його покази такими, які продиктовані бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Зокрема, покази обвинуваченого ОСОБА_3 спростовані показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також показами потерпілого ОСОБА_7 , сумніватися в об`єктивності яких у суду не має підстав. Даний висновок суду ґрунтується на тому, що в матеріалах кримінального провадження не має даних про обумляння потерпілим обвинуваченого ОСОБА_3 чи загрозу заподіяння потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень обвинуваченому та висловлення в його адресу будь-яких погроз, під час якого б потерпілий був би ініціатором конфлікту та що саме він розпочав активні дії відносно обвинуваченого, що дозволяло би останньому вчиняти дії по своїй самообороні. Навпаки, саме обвинувачений ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння розпочав конфлікт з потерпілим, тому він своїми діями ініціював цей конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_18 , яка є знайомою обвинуваченого та має із потерпілим неприязні відносини, в судовому засіданні показала суду про те, що вона проживає по сусідству з обвинуваченим ОСОБА_3 і потерпілим ОСОБА_7 07.08.2015 приблизно о 15:00 годині вона обідала в колі своєї родини на території свого двору. В той момент вона чула, як обвинувачений казав своєму брату ОСОБА_12 , що його не впустить додому з телевізором, так як ОСОБА_12 часто приносив додому крадені речі. Під час розмови обвинуваченого зі своїм братом ОСОБА_12 їй було чути, як обвинувачений ОСОБА_3 викликав співробітників міліції. Ніякої бійки в той момент на території їхнього будинку не відбувалося. В цей момент потерпілий ОСОБА_7 сидів біля фонтану і спостерігав за даними подіями та, в той момент жодних тілесних ушкодження на потерпілому вона не бачила. Також свідок ОСОБА_18 пояснила, що в той день вона не бачила, щоб обвинувачений вживав алкогольні напої, до конфлікту він сидів за пустим столом та спілкувався з ОСОБА_8 . Крім того, вона неодноразово була свідком, як свідок ОСОБА_12 б`є потерпілого ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_13 , яка є дружиною обвинуваченого та має із потерпілим неприязні відносини, в судовому засіданні показала суду про те, що 07.08.2015 вона прийшла додому за адресою: АДРЕСА_1 та одразу почала готовила їсти. Приблизно о 14:30 годині додому з роботи прийшов обвинувачений ОСОБА_3 . Після чого додому прийшов молодший брат чоловіка ОСОБА_12 та ще двоє незнайомих їй чоловіків, які несли телевізор закутаний у ковдру, а біля воріт будинку знаходився автомобіль таксі. В цей час потерпілий ОСОБА_7 стояв на порозі та тримав вхідні двері в будинок. В цей момент її чоловік ОСОБА_3 почав виганяти ОСОБА_12 з території будинку, так як він постійно приносить додому крадені речі, на що ОСОБА_19 сказав обвинуваченому, що то його телевізор і обвинуваченого це не стосується. Після чого обвинувачений одразу викликав співробітників міліції. В свою чергу ОСОБА_12 також подзвонив в міліцію. В той день її чоловік ОСОБА_3 не спричиняв ніяких тілесних ушкоджень потерпілому та він не падав на землю. В той момент у них вдома знаходились їх куми ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , з якими вони сиділи на кухні та розмовляли. Потерпілий ОСОБА_7 обмовив обвинуваченого, тому що між ними вже тривалий час неприязні стосунки. Тілесні ушкодження потерпілому міг спричинити його менший син ОСОБА_12 , так як вона неодноразово бачила, як він бив потерпілого. Приблизно о 15:30 годині приїхали співробітники міліції, які проводили з ними бесіду, а наступного дня до них додому приходив дільничний, який шукав потерпілого. Також свідок ОСОБА_13 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 в той день вживав алкогольні напої, але до того, як прийшов додому з роботи.

Свідок ОСОБА_9 , який є кумом обвинуваченого, в судовому засіданні показав суду про те, що 07.08.2015 приїхав до ОСОБА_3 , щоб привітати його з днем народження?. Вони з обвинуваченим випили приблизно по 100 гр. горілки і в той момент обвинувачений вийшов у двір, де ОСОБА_12 і ще два незнайомих йому хлопця заносили в будинок телевізор. Після цього він почув слова потерпілого ОСОБА_7 : «Не лізь, це не твого розуму справа», на що ОСОБА_3 сказав, що зараз викличе міліцію. Потім обвинувачений почав говорити на підвищених тонах зі своїм молодшим братом ОСОБА_12 . Ніякої бійки в той момент він не бачив. У цей момент вдома знаходилася дружина обвинуваченого і ще одна незнайома йому жінка. Коли приїхали співробітники міліції, він попрощався і поїхав додому. Також свідок ОСОБА_9 пояснив, що на обличчі потерпілого ні в день конфлікту, ні наступного дня, тілесних ушкоджень він не бачив.

Свідок ОСОБА_20 , яка є знайомою обвинуваченого, в судовому засіданні показала суду про те, що вона проживає по сусідству з обвинуваченим ОСОБА_3 і потерпілим ОСОБА_7 07.08.2015 приблизно о 14:30 годин вона обідала в колі своєї родини на території свого двору, але їм було все видно, що відбувалося на території домоволодіння Уварових. Приблизно о 15:00-15:30 годині вона побачила, що ОСОБА_12 та ще два хлопця заносили у двір телевізор, в цей момент обвинувачений ОСОБА_3 почав кричати, що не потрібен йому в будинку цей телевізор і не давав ОСОБА_19 занести його в будинок. Ніякої бійки між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_7 вона не бачила, був тільки конфлікт між братами - ОСОБА_3 і ОСОБА_12 . Потерпілий був постійно в полі її зору, він сидів на стільці. Наступного дня потерпілому стало погано, але ніяких тілесних ушкодження на його обличчі вона не бачила. Коли приїхали співробітники міліції їй не відомо та їй вона не бачила.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , оскільки ці свідки мають неприязні відносини з потерпілим ОСОБА_7 та їх покази ґрунтуються виключно на суб`єктивному уявленні однієї сторони конфлікту обвинуваченого ОСОБА_3 .

Аналізуючи покази свідків захисту, суд критично їх оцінює і знаходить такими, що не можуть бути прийняті судом як достовірні, оскільки покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_20 спростовуються, як показами потерпілого ОСОБА_7 щодо розвитку подій 07.08.2015 і його наслідків, а всі твердження свідків захисту ґрунтуються виключно на суб`єктивному уявленні однієї сторони конфлікту обвинуваченого ОСОБА_3 , який заінтересований в уникненні від кримінальної відповідальності, та спростовуються доказами сторони обвинувачення, а саме: показами потерпілого ОСОБА_7 та свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в суді, а також показами потерпілого та свідка ОСОБА_12 під час слідчого експерименту та об`єктивними судово-медичними даними, які роз`яснені і підтверджені показами судово-медичного експерта ОСОБА_17 , які є належними, допустимими та достовірними, а в їх сукупності і взаємозв`язку достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні.

У свою чергу свідок ОСОБА_12 вказав на наявність у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень на обличчі в області скули саме 07.08.2015. Покази свідка ОСОБА_12 та покази безпосередньо потерпілого ОСОБА_7 підтверджуються: протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 14.09.2015 (том № 1 а.с. 24); протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 17.09.2015 (том № 1 а.с. 28), Висновком експерта № 4390-е від 17.09.2015 (том № 1 а.с. 22-23), зокрема у даному висновку йдеться про те, що «Локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказує потерпілий ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту та Висновком експерта № 4389-е від 18.09.2015 (том № 1 а.с. 26-27) зокрема у даному висновку йдеться про те, що «Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказує свідок ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту».
Крім вказаного, потерпілий ОСОБА_7 стверджував, що свідка ОСОБА_9 під час спричинення тілесних ушкоджень взагалі не було на території домоволодіння АДРЕСА_1 . В свою чергу свідок ОСОБА_9 надав суду суперечливі докази відносно того, що 07.08.2015 він перебував у вищезазначеному домоволодінні, одночасно свідок вказав на те, що він працює на заводі ім.. Петровського, і 07.08.2015 він повинен був працювати та неофіційно підмінився і на роботі був відсутній.

Аналізуючи покази свідка ОСОБА_9 , суд критично їх оцінює і знаходить такими, що не можуть бути прийняті судом як достовірні в частині часу перебування на території домоволодіння АДРЕСА_1 .

Аналізуючи покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , які мають розбіжності із показами свідка ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_7 щодо викладення характеру розвитку подій та послідовності дій ОСОБА_3 , суд приходить до висновку що покази цих свідків зумовлені особистим сприйняттям кожним із них тих моментів, які вони спостерігали, з урахуванням їх різного один до одного місцезнаходження під час спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, а тому немає підстав для визнання показань свідка ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_7 недостовірними.
За вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З огляду на зазначене, доводи захисника про недопустимість як доказів Висновків експерта №4390е від 17.09.2015 та №4388е від 18.09.2015, є неспроможними.

Системне тлумачення норм КПК України , насамперед, норм загальних засад кримінального судочинства та засад європейських стандартів у цій сфері дає підстави для висновку про те, що докази мають подаватися сторонами, а отже, кримінальна справа формуватися під час судового провадження.

Правила ст. 291 КПК стосуються заключного етапу стадії досудового розслідування, і зводяться до того, що до обвинувального акту під час направлення його до суду додається лише реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов і документи, пов`язані з їх врученням відповідним учасникам кримінального провадження (п. 1-4 ч. 4 ст. 291 КПК України).

Цей об`єм матеріалів є вичерпним і розширеному тлумаченні не підлягає. Більше того, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (абз. 6 ч. 4 ст. 291 КПК України).

Поняття «інші документи» в контексті припису ч. 4 ст. 291 КПК України це не тільки документи, однорідні з реєстром матеріалів досудового розслідування, цивільним позовом тощо, але й «доказові матеріали» (ст. 99 КПК України). Докази ж є складовими поняття «матеріалів досудового розслідування», про які йдеться у ст. 290 КПК України.

Тобто, документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються і поряд з обвинувальним актом та документами, які вже існують є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою)» (ч. 1 ст. 317 КПК України).

Поряд з цим, не підлягають долучення до справи документи, які не мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд не повинен долучати всі без виключення підшиті в справу досудового розслідування документи, оскільки таке захаращує справу, спонукає суд самостійно вибирати із цього обсягу докази та дані які він буде оцінювати. Таке завдання є непритаманне неупередженому суду.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними посилання сторони захисту про порушення вимог чинного КПК України та не долучення прокурором до матеріалів кримінального провадження всіх документів зібраних під час досудового розслідування.

Таким чином, за наведених вище обставин суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду, а його дії мали активний і послідовний характер, спрямований на умисне спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Аналізуючи обрану обвинуваченим ОСОБА_3 позицію захисту, суд знаходить її такою, що продиктована його бажанням уникнути персональної відповідальності за вчинення злочину.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення. Соціальну характеристику особи становлять професія, фах, посада, ставлення до праці чи навчання, наявність державних та інших нагород, відзнак, почесних звань, наявність сім`ї, ставлення до інших членів суспільства, поведінка на роботі, в побуті, додержання вимог суспільного співжиття тощо. Соціальна спрямованість особи виражає коло її інтересів, потреб, світогляд, загальний культурний розвиток, сукупність принципів і мотивів поведінки. У правовому аспекті особу винного характеризує наявність ознак загального і спеціального суб`єкта, судимості, множинності вчинених ним злочинів тощо.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, перебував на обліку у лікаря-нарколога з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів; вживання з шкідливими наслідками. Знятий з обліку з 02.09.2011 у зв`язку із видужанням, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні малолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем офіційного працевлаштування характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується позитивно ( том №1 а.с. 102-103).

Крім вказаного, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин по відношенню до свого батька, який є особою похилого віку, що вказує на зухвалу поведінку обвинуваченого по відношенню до близької людини та визначає відсутність у нього моральних цінностей, що становлять систему загальних правил поведінки людини (соціальних норм), заснованих на співвідношенні критеріїв добра і зла, порядності й непорядності, людяності та жорстокості.

Суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, знаходження на утриманні малолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд відносить до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, 1) вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпілому ОСОБА_7 на час вчинення злочину виповнилося більше 70 років; 2) вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки сам обвинувачений в судовому засіданні наголошував на вживанні ним алкогольних напоїв.

Так, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин, потерпілий та його представник ОСОБА_6 підтримали думку прокурора, обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 просили суд винести справедливий вирок, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України. Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_21