Кримінальне провадження № 1-кп/331/572/2014
ЄУН 331/9273/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рибальське, Новомиколаївського району, Запорізької області, українця, гр. України, освіта середня, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, старшого розвідника далекомірника 1 реактивної батареї реактивного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 22 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією 30 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31 серпня 2014 року, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого розвідника далекомірника 1 реактивної батареї реактивного дивізіону.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі Статутів), виконуючи завдання оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

10 листопада 2014 року близько 10 години у ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не бажаючи в подальшому нести обов`язки військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання у вигляді небажання постійно нести обов`язки військової служби, будучи придатним до проходження військової служби, солдат ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У подальшому солдат ОСОБА_4 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не прибув, фактично припинивши виконання обов`язків військової служби.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ч. 2 ст. 409 КК України як відмова від несення обов`язків військової служби.

В підготовчому судовому засіданні надійшла угода про визнання винуватості від 20.11.2014 р., укладена між старшим прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України юристом 1 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , що є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

Виходячи зі змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 409 ч. 2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. Призначити обвинуваченому ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє права та наслідки укладення угоди, які передбачені ч.4 ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені судом в підготовчому судовому засіданні.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого суд встановив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 визнаються судом як пом*якшуючі відповідальність обставини. Обтяжуючих відповідальність обставин суд не вбачає.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому слідстві не обирався.

Процесуальних витрат та речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 373, 374, 468-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 листопада 2014 р. у кримінальному провадженні № 1-кп/331/572/2014, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 409 ч. 2 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. Призначити обвинуваченому ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області з урахуванням обмежень, визначених ст.394 ч.4 пп.1, 2 КПК України.

Суддя ОСОБА_1