Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1132/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 189 (86-1, 86-2, 144) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000176 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2015 року про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 за ч.4 ст. 189,ч.3 ст. 185 КК України прокурору для усунення порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19.111.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000176 щодо обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 189 Кримінального кодексу України, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України повернути начальнику відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_15 , як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, для усунення вищезазначених порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України. На обґрунтування даної ухвали судом першої інстанції зазначено, що всупереч нормам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та не міститься належного формулювання обвинувачення.
Судом зазначено, що порушено вимоги п.5 ч.2 ст. 29 КПК України, а саме в обвинувальному акті викладені загальна правова кваліфікація кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального правопорушення, а далі узагальнений виклад формулювання обвинувачення по кожному з епізоду інкримінованого у вину обвинуваченим вчиненого кримінального правопорушення, без зазначення конкретних та повних обставин сформульованого обвинувачення, тобто воно є поверховим та не конкретним.
Також суд зазначає, що вказівка в обвинувальному акті висунутої підозри обвинуваченим формально не заборонено кримінальним процесуальним кодексом, однак відсутність сформульованого обвинувачення вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення Кримінального процесуального кодексу України, та є беззаперечною підставою ля повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Крім того, порушено порядок підписання і затвердження обвинувального акта. В тексті перевіреного судом обвинувального мається твердження слідчого про вже здійснений факт затвердження обвинувального акта прокурором. скільки як на першій сторінці обвинувального акта, так і на останній друкованим текстом за допомогою комп`ютерного набору зазначена дата його складання і затвердження «30 червня 2015 року». Таке твердження слідчого свідчить про недотримання процесуальної процедури і встановленої законом послідовності дій певних службових осіб, за якою обвинувальний акт спочатку підписується слідчим і прокурором, далі передається прокурору і той приймає рішення про можливість затвердження обвинувального акта.

Підписанням і затвердженням обвинувального акта прокурор здійснює різні процесуальні повноваження на відповідних стадіях провадження і за певною послідовністю у часі.

При складанні обвинувального акта і до його підписання слідчим він не міг знати про конкретну дату затвердження обвинувального акта прокурором.

Також вказує на ряд процесуальних порушення, а саме казаний реєстр не містить роз`яснення прав і обов`язків потерпілім: ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , з обвинувального акту слідує, що потерпілими від кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні було визнано: ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , проте в реєстрі відсутні відомості стосовно прийнятих процесуальних рішень з питань залучення їх по даному кримінальному провадженні в якості потерпілих, Зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, вбачається, що вказаному реєстрі відсутні відомості повідомлення потерпілих про відкриття матеріалів досудового розслідування. В порушення вимог пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування в Розділі «ІІ. Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» в пунктах № 48-50, 54-56, 58-68, 77-79 не зазначено назви суду, що постановлював судові рішення у формі ували, а зазначаються лише прізвища суддів, які їх постановлювали.

Суд вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Маловисківського райсуду Кіровоградської області від 19.11.2015 року та призначити новий судовий розгляд у суді 1 інстанції.
Вважає, що судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме підготовче судове проведено без участі потерпілих та без належного їх повідомлення.
Зазначає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не в праві розглядати та заздалегідь вирішувати питання, які вирішуються судом при розгляді кримінального провадження по суті. Оцінка доказам на стадії підготовчого судового засідання, як і оцінка повноти викладених обставин кримінального правопорушення не здійснюється, а повинна даватись судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Зазначає, що формулювання суду, що обвинувачення є неконкретним та поверховим не ґрунтується на вимогах КПК України і не є підставами для повернення обвинувального акту. Також суд не вказує, які саме елементи обвинувачення не вказані чи вказані поверхово, що саме призвело до поверховості та неконкретності обвинувачення.
Крім того, судом безпідставно вказується в ухвалі на порушення підписання, затвердження та вручення обвинувального акту. Суд вдався до вивчення питань черговості підписання та затвердження обвинувального акту, однак не обґрунтував яке відношення мають вказані обставини до повернення обвинувального акту.
Також зазначає, що доводи про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування викладені у вказаній ухвалі суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
- потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2015 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначає, що наведені в ухвалі суду висновки про невідповідність обвинувального акту у кримінальному провадженні вимогам КПК України є такими, що не відповідають дійсності, а тому повернення обвинувального акту прокурору є істотним порушенням закону.
Також до суду апеляційної інстанції від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_24 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_25 із 19 листопада 2015 року на 60 днів.
Зазначає, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 , з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень чи подовження скоєння кримінального правопорушення у якому ОСОБА_13 обвинувачується, а також перешкоджання встановленню істини у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою Маловисківського районного суду від 06 жовтня 2015 року обвинуваченого ОСОБА_13 тимчасово залишено під вартою у Кіровоградській УВП № 14 УДПтС в Кіровоградській області до підготовчого судового засідання. При цьому у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 19 листопада 2015 року судом не вирішено питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_13 вчинив особливо тяжкий злочин, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а також враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та будь-якого перешкоджання встановленню істини за даним кримінальним провадженням, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також до суду апеляційної інстанції від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_24 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 на 60 днів.
Зазначає, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 , з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень чи подовження скоєння кримінального правопорушення у якому ОСОБА_11 обвинувачується, а також перешкоджання встановленню істини у даному кримінальному провадженні.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_11 вчинив особливо тяжкий злочин, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а також враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та будь-якого перешкоджання встановленню істини за даним кримінальним провадженням, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також до суду апеляційної інстанції від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_24 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 із 19 листопада 2015 року на 60 днів.
Зазначає, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_12 , з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень чи подовження скоєння кримінального правопорушення у якому ОСОБА_12 обвинувачується, а також перешкоджання встановленню істини у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою Маловисківського районного суду від 06 жовтня 2015 року обвинуваченого ОСОБА_12 тимчасово залишено під вартою у Кіровоградській УВП № 14 УДПтС в Кіровоградській області до підготовчого судового засідання. При цьому у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 19 листопада 2015 року судом не вирішено питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_12 вчинив особливо тяжкий злочин, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а також враховуючи, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та будь-якого перешкоджання встановленню істини за даним кримінальним провадженням, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити клопотання захисника-адвоката ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 та захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_7 підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акту, тобто які відомості має містити обвинувальний акт, ким він підписується, та що додається до обвинувального акту, і цей перелік вимог є вичерпним.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, а наведені в ухвалі місцевого суду підстави для повернення обвинувального акту не передбачені вказаною статтею кримінального процесуального законодавства України, через що повернення обвинувального акту є безпідставним.

Під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі на даній стадії вирішувати питання правильності формулювання обвинувачення, надавати юридичну оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції повертаючи прокурору обвинувальний акт зі стадії підготовчого судового засідання вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, що є неприпустимим, а тому колегія вважає зазначене порушення істотним, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 178, 183 КПК України, при обранні, зміні чи продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, крім іншого, зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також врахувати, що цей запобіжний захід не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Обвинувачені ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України та ОСОБА_25 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст.185 КК України, маючи при цьому непогашені та не зняті судимості за попередні злочини, що підтверджує, що обвинувачені після вчинення попередніх злочинів на шлях виправлення не стали та схильні до вчинення нових злочинів.

Тримання під вартою, хоча і є винятковим запобіжним заходом проте, враховуючи мету, підстави та обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, в тому числі те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з думкою прокурора про відсутність на даний час підстав для зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_25 , а тому вважає необхідним продовжити строк їх тримання під вартою на 60 днів.
Крім того, захисником-адвокатом ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 було подано клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, особисте зобов`язання або домашній арешт.
Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_11 є раніше не судимою особою, має паспорт, до затримання офіційно працював, а саме займався скуповуванням сільськогосподарської продукції, має постійне місце проживання, є батьком двох малолітніх дітей, до затримання проживав у цивільному шлюбі, відповідно до характеристики зарекомендував себе з позитивної сторони, його мати є інвалідом 2 групи та потребує догляду, відшкодував заподіяну шкоду потерпілим.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
Окрім того, відповідно ч.3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоев проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави або ризику, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).
Таким чином, аналізуючи вище викладене, а також враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, колегія суддів визнає, що матеріали клопотання хоча і містять дані, які вказують на наявність обвинувачення та ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, однак слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованих підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недоцільності застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності продовження щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.
При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно себе зарекомендував, має на утриманні 2 малолітніх дітей та проживає у цивільному шлюбі, його мати є інвалідом 2 групи та потребує догляду.
За вказаних обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи клопотання захисника-адвоката з приводу того, що до її підзахисного слід застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Однак, враховуючи наявний ризик, передбачений п. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, колегія суддів визнає за необхідне, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло з 20.00 до 08.00 години, та поклавши на нього певні обов`язки.
Згідно ст. 181 ч.ч.1-2,6 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Із врахуванням зазначеного вище, обставин справи, особи обвинуваченого, що в матеріалах клопотання відсутні обґрунтовані докази того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст. 177 КПК України чи заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_11 можливо не продовжувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року, якою обвинувальний акту кримінальному провадженні № 0000176 відносно ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 185 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків обвинувального акту скасувати та призначити новий судовий розгляд.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 19.11.2015 року до 17.01.2016 року.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 19.11.2015 року до 17.01.2016 року.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , 27.10.1988 року залишити без задоволення.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_11 міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком до 1 лютого 2016 року, заборонивши останньому залишати житло з 20.00 год. до 08.00 год.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 такі обов`язки: не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 - цілодобово; прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; надати можливість працівникам органу внутрішніх справ, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого безперешкодно перевіряти його за місцем проживання.

Обвинуваченого ОСОБА_11 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали направити начальнику Новомиргородського відділення поліції Маловисківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для негайного виконання, постановлення на облік ОСОБА_11 та здійснення контролю.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3