АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/3433/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/656/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 23 травня 2015 року за № 0000876, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Єлань Єланського району Волгоградської області Російської

Федерації, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого,

не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та фактичних обставин провадження, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, а не на один рік, як зазначено у вироку суду, поклавши при цьому на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В резолютивній частині вироку вирішити питання про долю речового доказу речовини бурого кольору, вилученої в ході проведення огляду від 23.05.2015 року по вказаному кримінальному провадженню.

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

23.05.2015 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 знаходився за місцем свого мешкання - у квартирі АДРЕСА_2 , де він мешкає разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наодинці вживав спиртні напої.

В цей же день, 23.05.2015 року приблизно о 15 год. 10 хв., до вказаної квартири прийшла ОСОБА_8 , яка також перебувала в стані алкогольного сп`яніння, та між нею і ОСОБА_6 на побутовому ґрунті виникла сварка, під час якої у ОСОБА_6 виник намір на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Після чого, приблизно о 15 год. 15 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у вітальні кімнати квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, наявним при ньому ножем, який він взяв з кухні вказаної квартири, та утримуючи його в лівій руці, зі значною силою наніс ОСОБА_8 один удар в область передньої черевної стінки зправа.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді ножового проникаючого поранення передньої черевної стінки з ушкодженням великого сальника, петель тонкого кишковика, внутрішньочеревна кровотеча, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1094 від 09.06.2015 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти в зазначений орган про зміну місця проживання і роботи.

Питання з речовими доказами та судовими витратами вирішене.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що під час вчинення злочину обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показами потерпілої та не заперечується самим ОСОБА_6 .

Як на думку апелянта, судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив злочин за наявності обтяжуючих обставин, та призначив мінімальне покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, без покладення обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Також прокурор у кримінальному провадженні звертає увагу на порушення судом першої інстанції вимог ст. 368 КПК України, тобто не вирішення питання щодо долі речового доказу - речовини бурого кольору, вилученої в ході проведення огляду від 23.05.2015 року по вказаному кримінальному провадженню.

Під час апеляційного розгляду прокурор частково підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив змінити вирок суду в частині вирішення речових доказів, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечували проти апеляційної скарги та вважали вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнав себе винним у скоєному кримінальному правопорушенні і не оспорював фактичні обставини провадження та кваліфікацію його дій.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості у зв`язку з призначення мінімального іспитового строку, то їх не можна визнати обґрунтованими.

Так, вирішуючи зазначені питання, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинене кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином; обвинувачений визнав вину у повному обсязі, розкаявся в скоєному, раніше не судимий (т. 2 а.к.п. 80), за місцем проживання характеризується позитивно (т. 2 а.к.п. 85), під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 2 а.к.п. 82, 84). Крім того, обвинувачений з потерпілою подружжя, станом на теперішній час примирилися, потерпіла просила не наказувати обвинуваченого.

Проаналізувавши ці та інші обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість досягнення мети кримінального судочинства щодо обвинуваченого ОСОБА_6 шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, зі звільненням від його відбування з мінімальним терміном випробування на підставі ст. 75 КК України, а саме строком на 1 рік.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він є правильним та ґрунтується на вищенаведених обставинах, що були судом досліджені та вірно оцінені, а призначене обвинуваченому покарання є справедливим за видом та розміром, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставина, зазначена прокурором в апеляційній скарзі, а саме те, що обвинувачений під час вчинення кримінального правопорушення-злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, суду була відома та належною мірою прийнята до уваги при ухваленні оскаржуваного вироку. При цьому, враховуючи всі обставини провадження у сукупності, суд першої інстанції не визнав їх достатньою підставою для призначення обвинуваченому покарання більш суворого, ніж було призначене фактично.

Колегія суддів погоджується з таким висновком і не знаходить достатніх підстав для збільшення терміну іспитового строку, у зв`язку даною обставиною призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, в частині скасування вироку суду з невідповідності призначеного покарання внаслідок його мякості.

Доводи в апеляції прокурора, що стосується не вирішення питання судом між іншими долі речового доказу - речовини бурого кольору, вилученої в ході проведення огляду від 23.05.2015 року є слушними, але враховуючи що зазначене порушення не впливає на висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого, фактичні обставини провадження, та розмір призначеного покарання, тому на думку колегії суддів, це порушення не тягне за собою скасування чи зміну вироку і може бути усунуте судом першої інстанції в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 23 травня 2015 року за № 0000876, відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України вирішити питання про долю речового доказу - речовини бурого кольору, вилученої в ході проведення огляду від 23.05.2015 року по вказаному кримінальному провадженню.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4