АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5215/15-к Номер провадження 11-кп/786/821/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001465 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої:

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто:
за участю прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченої: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачена ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2015 року подала апеляційну скаргу, в якій просить вказаний вирок в частині призначення покарання змінити, пом`якшити призначене судом за ч.1 ст.185 КК України покарання та застосувати ст.. 75 КК України.

Посилаючись на те, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги, що правопорушення нею вчинене вперше, повне визнання вини та щире каяття, сприяння розкриттю злочину, перебування на утриманні малолітньої дитини (5 років), відсутність обтяжуючих обставин.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 просить вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити. Пом`якшити ОСОБА_6 покарання, призначене за ч.1 ст.185 КК України, та застосувати ст. 75 КК У країни.

Посилаючись на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення та призначаючи покарання у виді 1 року позбавлення волі, не прийняв до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, вперше, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду, активно сприяла розкриттю злочину й щиро розкаялася у скоєному. Не враховано судом відсутність обтяжуючих обставин у кримінальному провадженні, а також перебування на утриманні ОСОБА_9 малолітньої дитини, 2010 року народження.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 27.07.2015 близько о 10:00 год. шляхом вільного доступу, з квартири АДРЕСА_2 , викрала ювелірні вироби, а саме золотий ланцюжок плетіння «Змійка» вагою 6,06 гр. вартістю 2470 грн., підвіска золота з янтарем вагою 1,8 гр. вартістю 380 грн., кільце золоте «Маркіз» вагою 6,83 гр. вартістю 2300 грн., каблучка золота з янтарем вагою 5,38 гр. вартістю 1400 грн., кільце з двома діамантами та одним рубіном вагою 2,04 гр. вартістю 730,36 грн., підстаканник із срібла ручної роботи вагою 90,90 гр., вартістю 540 грн..

Викрадені речі ОСОБА_6 здала під заставу до ломбарду, що знаходиться за адресою м. Полтава вул. Жовтнева 31 А. Таким чином ОСОБА_6 завдала потерпілій ОСОБА_10 шкоди на загальну суму 7820 грн. 36 коп.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої та в її інтересах захисника в підтримку своїх апеляційних скарг, прокурора, який погодився з доводами апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 та апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 , внаслідок повного визнання обвинуваченою своєї вини, останнім, була застосована ст. 349 КПК України, внаслідок недоцільності досліджування доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пунктом 2 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року визначено, що суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Суд першої інстанції при обранні покарання ОСОБА_6 у виді 1 року позбавлення волі, відповідно до думки потерпілої ОСОБА_10 , ухвалюючи рішення та призначаючи покарання , не прийняв до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, вперше, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду, активно сприяла розкриттю скоєного злочину, щиро розкаялась у вчиненому, в повній мірі не врахував відсутність обтяжуючих обставин у кримінальному провадженні, а також перебування на утриманні ОСОБА_6 малолітньої дитини, 2010 року народження. Крім того судом першої інстанції була не вірно надана оцінка особі обвинуваченою за відсутності стосовно неї будь яких компрометуючих обставин , не врахував наявність у ОСОБА_6 вищої освіти за фахом інженера технолога в сфері харчування та відповідний рівень її розвитку та світогляду, факту проживання обвинуваченої на час скоєння злочину в квартирі потерпілої в якості співмешканки її сина та їх стосунків. При цьому колегія суддів також враховує 3-х місячний термін знаходження ОСОБА_6 під вартою, якого згідно даних про особу ОСОБА_11 достатньо для її подальшого виправлення відповідно до скоєною нею злочину. Сукупність зазначених обставин колегія суддів вважає підставою для задоволення апеляцій обвинуваченої та її захисника та відповідного застосування стосовно ОСОБА_11 положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Таким чином, вирок суду підлягає зміні в частині призначення обвинуваченій покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2015 року щодо у частині призначення покарання ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у обраного судом першої інстанції у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов*язки передбачені ст. 76 ч.2 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи.

ОСОБА_6 звільнити в з під варти негайно в залі суду.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3