Справа № 350/584/15-к
Провадження № 11-кп/779/343/2015
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_10 на вирок Рожнятівського районного суду від 15 червня 2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого адміністратором комп`ютерного центру Матриця, неодруженого, згідно ст.89 КК України несудимого, українця, громадянина України, засуджено,-

за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, а на підставі п.п. 2,3,4 ч.1ст. 76 КК України на нього покладено відповідні обов`язки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави залишено без змін.

Заставні кошти в сумі 26796 грн. постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_11 .

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави 1381,8 грн. за проведення судових експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, за таких обставин.

12.03.2015 року приблизно об 11 годині обвинувачений ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за допомогою заздалегідь підготовлених знарядь вчинення злочину, відчинив замок дверей квартири АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_12 та проник всередину даного житла, звідки таємно викрав 300 грн.

Також ОСОБА_9 , перебуваючи у вказаній квартирі, з метою викрадення чужого майна, склав на диван цінні речі, а саме: ноутбук марки Lenovo з зарядним пристроєм до нього, вартістю 2500 грн., радіомишку до ноутбука вартістю 260 грн., подарунковий набір у вигляді фляги зі стаканами вартістю 200 грн., чоловічу наплічну сумку вартістю 100 грн., фотоапарат марки Olympus вартістю 900 грн., подовжувач напруги довжиною 5 метрів, вартістю 50 грн. та два зарядних пристрої, загальною вартістю 230 грн., на загальну суму 4240 грн.

В той час повернувся потерпілий ОСОБА_7 , тому обвинувачений, будучи виявленим потерпілим, вибіг з квартири, у зв`язку з чим не довів свій злочинний умисел на викрадення зазначеного майна до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м,якості. Вважає, що враховані судом при призначенні покарання обставини не є такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та вчинених ним кримінальних правопорушень.

Просить перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.3 ст.185 КК України на ч.3 ст.186 КК України, вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України та призначити покарання: за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі, згідно ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги просив скасувати вирок суду, та постановити новий, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника та потерпілого ОСОБА_7 , які вважають вирок законним і просили залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 та ч.3 ст.186 КК України, зокрема по епізоду викрадення 300 грн. дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло.

Відкритим викраденням чужого майна (грабежем) вважається злочин, коли він вчиняється у присутності особи, яка володіє майном чи охороняє його або сторонніх осіб і цю обставину винний не тільки усвідомлює, але й нехтує нею.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. №10 Про судову практику у справах про злочини проти власності крадіжку і грабіж слід вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Як встановив суд першої інстанції, і про це ствердив потерпілий під час апеляійного розгляду, коли він зайшов у коридор квартири, почув у кімнаті шорох, і в той же час назустріч йому вибіг обвинувачений, якому він, потерпілий, бризнув з газового балончика в обличчя, однак обвинувачений з квартири вибіг. В квартирі на дивані він побачив підготовлені до крадіжки речі. В його присутності обвинувачений нічого не викрадав, будь-якого ні морального, ні фізичного насильства не застосовував, опору не чинив. Що було викрадено з квартири він також не знав і не думав про це у той час, а про викрадення 300грн. він дізнався пізніше.

У вироку суд зазначив, що обвинувачений таємно викрав належні потерпілому 300 грн. у його відсутності і мав реальну можливість розпоряджатися ними.

Оскільки обвинувачений, проникнувши у житло, таємно викрав грошові кошти в сумі 300 грн. у відсутності сторонніх осіб та потерпілого, суд правильно перекваліфікував його дії з ч.3 ст.186 КК України на ч.3 ст.185 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, крім визнання вини самим обвинуваченим доводиться доказами, що містяться у матеріалах провадження, зокрема: показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , даними висновку експерта від 25.03.2015 року судово-дактилоскопічної експертизи, згідно якого слід пальця руки залишений мізинцем лівої руки ОСОБА_9 (а.с.84-88); даними протоколу огляду предметів, вилучених під час огляду місця події у приміщенні квартири потерпілого ОСОБА_12 та фототаблиць до протоколів від 13.03.2015 року і від 31.03.2015 року (а.с.38, а.с.42-50); даними протоколу слідчого експерименту від 21.03.2015 року та фото таблиці до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_9 , який показав, коли, де і за яких обставин скоїв замах на таємне викрадення чужого майна та таємно викрав чуже майно (а.с.103-118); даними протоколу огляду місця події від 12.03.2015 року та фототаблицею до нього, якими підтверджено, що місцем події є квартира АДРЕСА_2 , де на дивані однієї із кімнат складені ноутбук марки Lenovo з зарядним пристроєм до нього, радіомишка до ноутбука, подарунковий набір у вигляді фляги зі стаканами, чоловіча наплічна сумка, фотоапарат марки Olympus, подовжувач напруги довжиною 5 метрів, та два зарядних пристрої, а також в правій кишені куртки обвинуваченого було виявлено та вилучено 300 грн. (а.с.119-146).

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.

Проте суд першої інстанції дотримався не всіх вимог закону при постановленні вироку та призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та праці (а.с.164-166), щире каяття, визнання вини, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих, які просили призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, а також те, що обвинувачений доглядає за матір,ю - пенсіонеркою, яка потребує догляду у зв`язку із хворобою (а.с.163), відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд визнав вказані обставини такими, що пом`якшують покарання та застосував при призначенні ОСОБА_9 покарання ст.75 КК України.

Колегія суддів вважає рішення про застосування ст.75 КК України при призначенні ОСОБА_9 покарання необгрунтованим, оскільки зазначена стаття може бути застосована у випадку враховання тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, з врахуванням яких суд має дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. В той же час із вироку суду такого не вбачається.

Колегія суддів вважає, що посилання суду на щире каяття є безпідставним, як і посилання суду на добровільне відшкодування шкоди, так як шкода фактично не була повернута, а гроші були вилучені при його затриманні, а обставини, визнані судом пом`якшуючими, з врахуванням особи обвинуваченого, давали суду підстави для призначення мінімального покарання, однак зазначені підстави не знижують ступінь тяжкості вчиненого настільки, щоб звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком і таке покарання не буде необхідним та достатнім для його виправлення та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наслідки вчиненого злочину, а також те, що злочин, згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких, колегія суддів вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_9 можливе при призначенні йому покарання в межах санкцій ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, але без застосування ст.75 КК України.

У зв`язку з цим, призначене покарання ОСОБА_9 із застосуванням ст. 75 КК України у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, є надто м`яке і не відповідає характеру вчиненого та особі винного, тому вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає до скасування.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 неможливе без ізоляції його від суспільства, тому апеляційні вимоги прокурора підлягають до часткового задоволення, а вирок в частині призначеного покарання до скасування.

Керуючись ст.ст.370, 374, 404, 407, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Рожнятівського районного суду від 15 червня 2015 року відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання - скасувати.

Постановити новий вирок яким визнати ОСОБА_9 винуватим за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання в порядку виконання вироку.

В решті вирок суду залишити без змін.

На вирок протягом трьох місяців з дня його проголошення, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4