Справа №485/940/15-к 30.09.2015 30.09.2015 30.09.2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувв матеріали кримінального провадження №0000253 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Снігурівського району Миколаївської області на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17червня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне, Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 15.07.2014 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині
провадження №11-кп/784/631/15 головуючий першої інстанції: ОСОБА_8

категорія: ч.2 ст.185 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
призначення ОСОБА_6 остаточного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.07.2014 роки та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано не відбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.07.2014 року і йому призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд не дотримався вимог ст.71 КК України та неправильно встановив не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Зазначає, що призначене остаточне покарання за сукупністю вироків є меншим від невідбутої частини покарання за вироком Снігурівського районного суду від 15.07.2014 року.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 08.04.2015 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_6 перебував у буд. АДРЕСА_2 , де після сумісного вживання алкогольних напоїв з власницею цього будинку ОСОБА_9 повторно таємно викрав належні останній грошові кошти в сумі 400 гривень.

Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційних скарг.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і в цій частині вирок суду не оскаржується.

Не оспорюється учасниками провадження і кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд першої інстанції у відповідності із вимогами ст.65-67 КК України врахував вчинення ОСОБА_6 злочину середньої тяжкості; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку; дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яке відповідає ступнею тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Крім того, суд обґрунтовано врахував вчинення ОСОБА_6 даного злочину до повного відбуття покарання за попереднім вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.07.2014 року і застосував ст. 71 КК України при визначенні остаточного покарання.
Разом з тим, як вірно зазначив прокурор, суд першої інстанції при застосуванні ст. 71 КК України, неправильно вказав у вироку не відбуту частину покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.07.2014 року 2 місяці позбавлення волі.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 був засуджений Снігурівським районним судом Миколаївської області 15.07.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

У відповідності до вимогч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання №7» від 24.10.2003 року не відбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання , від відбування якого особу звільнено з випробуванням (ст. 75,79, 104 КК України), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався і призначив остаточне покарання за сукупністю вироків - 1 рік 2 місяці позбавлення волі, яке є меншим від невідбутої частини покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.07.2014 року.

Таким чином, необхідність застосування більш суворого остаточного покарання відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України є підставою для скасування вироку з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 420 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.07.2014 року і призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Строк покарання рахувати з моменту виконання даного вироку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3