№ 1-61
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2011 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого-судді Богдана С.І.

при секретарі Руснак І.Д.

з участю прокурора Пилипюка О.М.

та адвокатів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, гр.. України,

у вчиненні злочину передбаченого ст. ст. 162 ч.1, 356, 190 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 в період з 30.07.2009 року по 01.12.2009 року в м. Чернівці, діючи умисно, достовірно знаючи, що 12/100 ідеальних частин в будинку № 18 по вул.. Брянській в м. Чернівці, які розташовані у межах мансардного поверху цього житлового будинку і відносяться до квартири № 3 незаконно, без згоди власника квартири гр.. ОСОБА_4, яка 29.12.1995 року померла та Чернівецької міської ради як спадкоємця відумерлого майна гр.. ОСОБА_4, скориставшись відсутністю власника в квартирі, з метою самочинного перепланування житлових приміщень в квартирі № 3 та заволодіння ними, незаконно неодноразово проникав в житлове приміщення та виконав там ремонтні роботи .

В період з 30.07.2009 року по 01.12.2009 року підсудний ОСОБА_3 незаконно проникнувши в приміщення квартири АДРЕСА_1, де самоуправно, всупереч вимогам закону, перепланував 12/100 ідеальних частин житлових приміщень квартири АДРЕСА_2 та приєднав ці житлові приміщення до квартири № 1 у цьому ж будинку з метою їх відчуження, як цілісного житлового приміщення, а потім реалізував їх як єдину квартиру № 1.

Крім цього, підсудний ОСОБА_3, 01 грудня 2009 року в м. Чернівці, продовжуючи свою злочинну діяльність, достовірно знаючи, що 12/100 ідеальних часток житлового приміщення, яким є квартира АДРЕСА_1, ввійшовши в довіру громадянки ОСОБА_5, шляхом обману та укладення договору дарування, фактично реалізував їй 30/100 ідеальних частин, видаючи їх як за трьохкімнатну квартиру, завідомо знаючи, що самовільно захоплена квартира № 3, яка ним самоуправно перепланована є іншою квартирою вартістю 246200 грн. і до квартири № 1 не належить і таким чином шахрайським шляхом заподіяв потерпілій матеріальну шкоду.

В судовому засіданні підсудний свою вину визнав частково і пояснив, що дійсно проникнув до квартири, яка знаходилася над квартирою гр.. ОСОБА_6,якому він у серпні 2009 року робив ремонт в квартирі АДРЕСА_3. Він бачив, що дві кімнати в квартирі на другому поверсі знаходяться в запущеному стані і вирішив провести там ремонт, а потім по можливості власники квартири № 1 могли приєднати до своєї квартири і ці приміщення. Він вияснив, що дана квартира належить міській раді, коли ОСОБА_6 відмовився від квартири № 1, то він запропонував потерпілій купити придбати цю квартиру, а також сказав, що прийме посильну участь у приєднання двох кімнат на другому поверсі до квартири № 1 на першому поверсі. Ремонт починали робити з другого поверху, ніхто претензій до цього не мав. Коли ремонт був повністю закінчений, то між ним від імені ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 був укладений договір дарування, який був нотаріально посвідчений. При укладенні договору потерпіла була ознайомлена, що їй переходить у власність однокімнатна квартира 30/100 ідеальних частин. За дві кімнати, які знаходилися на другому поверсі мови у нотаріуса не йшло, він говорив, що з часом може посприяти потерпілій у передачі двох кімнат їй у власність, але для цього необхідно звертатися до міської ради для прийняття відповідного рішення. Будь-яких грошей за квартиру № 3 він не отримував, гроші фактично отримував ОСОБА_6 за квартиру № 1, а йому віддав тільки гроші затрачені за проведений ремонт в квартирі, будь-яких шахрайських дій щодо потерпілої він не вчиняв.

Незважаючи на часткове визнання вини підсудним, суд вважає, що його вина знайшла своє підтвердження показами потерпілої, свідків, матеріалами кримінальної справи.

Невизнання вини підсудним за ст.. 190 ч.4 КК України суд розцінює як лінію його захисту та наміром ухилитися від відповідальності та ввести суд в оману.

Так, потерпіла ОСОБА_5 показала, що 01.12.2009 року нею було придбано квартиру в будинку № 18 по вул.. Брянській в м. Чернівці. Квартира нею куплялася для її матері, але оформлялася на неї. Її мати проживала в ІНФОРМАЦІЯ_5, вони вирішили продати цю квартиру і купити іншу, але саме у старому фонді, оскільки мати привикла до таких квартир. Її сестра повідомила, що чоловік її знайомої ОСОБА_3 продає квартиру по вул.. Брянській. Вона разом з матір»ю зустрілася з ОСОБА_3, разом пішли дивитися на квартиру. Той показував їм два поверхи, на першому поверсі кімнату, кухню, сумісний санвузол, підвал і на другому поверсі дві житлові кімнати, комору у межах мансарди. Коли проходило оформлення квартири, то ОСОБА_3 нічого не говорив по те, що він самоуправно перепланував квартиру, а також того, що в мансардному приміщенні зареєстрована інша людина. Про це їй стало відомо тільки тоді, коли хотіла зареєструвати матір в КЖРЕП № 4. Вона зразу ж зателефонувала ОСОБА_3, той розповів, що він самовільно зайняв мансардне приміщення, зробив перепланування, але не встиг переоформити документи на квартиру. На момент оформлення квартири у нотаріуса, у квартирі ще проводився ремонт, однак на її вимогу показати документи на квартиру, ОСОБА_3 вигадував різні причини де знаходяться документи на квартиру і запевняв, що як перший, так і другий поверх належать власнику квартири, який знаходиться за кордоном. Коли оформили договір дарування, то при цьому був тільки ОСОБА_3, власника квартири ОСОБА_6 вона не бачила, гроші в сумі 49000 дол. США вона передала ОСОБА_3, а чи віддавав він комусь ці гроші вона не бачила. Коли йшли від нотаріуса ОСОБА_3 запевняв її, що дві кімнати на другому поверсі він сам переоформить у міській раді і вони будуть приєднані до квартир, яка розміщена на першому поверсі. Гроші вона платила ОСОБА_3 саме за трьохкімнатну квартиру, інакших варіантів їй не було потрібно, оскільки мати проживала у половині особняка і переходити проживати в однокімнатну квартиру не було резону.

Свідок ОСОБА_7 показала, що квартира в будинку № 18 по вул.. Брянській в м. Чернівці була придбана її донькою ОСОБА_5 у грудні 2009 року. Квартиру донька купляла для неї, вона раніше проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6. Вона вирішила продати свою квартиру по вул.. 29 Березня і придбати квартиру у старому фонді ближче до центру міста. Її племінниця ОСОБА_8 сказала, що продається квартира по вул.. Брянській, вона з донькою ОСОБА_5 вирішили зустрітися з особою яка продає квартиру і оглянути її. Коли оглядалася квартира то у ній проводився ремонт, ОСОБА_3 який представився власником квартири показував їм два поверхи, про те, що кімнати на другому поверсі не належать йому він нічого не говорив, за дві кімнати він розповідач як за невід»ємну частину квартири на першому поверсі.

Свідок ОСОБА_8 показала, що в листопаді 2009 року її тітка Герцюк та сестра ОСОБА_5 продали квартиру по вул.. 29 Березня 21 і мали намір купити іншу квартиру у старому фонді ближче до центру міста. Вона зустрілася з своєю колишньою однокласницею ОСОБА_9 і та сказала їй у розмові, що її чоловік ОСОБА_3 продає квартиру по вул.. Брянській 18. Знайома їй розхвалила квартиру і вона вирішила повідомити про це тітку та сестру, але вирішила сама спочатку подивитися на квартиру. Коли приїхали до квартири, то ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_3 показали її, у квартирі проводився ремонт, квартира була у дворівневому виконанні, на першому поверсі була одна велика кімната та кухня, на другому поверсі було дві кімнати та комора. При цьому ніхто з них не повідомив її про те, що на другому поверсі зовсім інша квартира, яка не належить до квартири на першому поверсі. Вона зателефонувала до сестри і повідомила про непоганий варіант купівлі квартири, разом з ОСОБА_3 приїхали до сестри, взяли її та тітку і поїхали дивитися на квартиру, яка тітці сподобалася і та захотіла її придбати. Через якийсь час зателефонувала ОСОБА_5, попросила привезти їй гроші для купівлі квартири, вона привезла 47000 дол. США, разом поїхали в нотаріальну контору і оформили договір дарування. Однак у нотаріуса ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_6 як власник нічого не повідомили, що дві кімнати на мансардному поверсі не належать до квартир , яка розміщена на першому поверсі і що ці кімнати є окремою квартирою.

Свідок ОСОБА_10 показав, що в квартирі АДРЕСА_1 раніше проживала мати та її донька. Через деякий час їх в квартирі не стало, йому відомо, що мати померла, а куди ділася донька невідомо. З 2005 року в квартирі ніхто не проживав. Квартира № 1 знаходиться на першому поверсі і ніколи не була з»єднана з квартирою № 3.

Свідок ОСОБА_11 показав, що раніше кімната на першому поверсі та дві кімнати на другому поверсі були однією квартирою, там проживали два брати. Потім в ній залишився один чоловік, який продав дві кімнати на другому поверсі жінці, яка була психічно хвора і таким чином стало дві квартири. Коли він заходив на горище, то бачив, що при вході двері праворуч були опечатані. Яким чином у двох кімнатах було проведено ремонт, а потім продано йому невідомо.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона працює приватним нотаріусом, до неї звернувся ОСОБА_6 з проханням оформити договір дарування 30/100 часток житлового будинку, через годину до неї прийшла ОСОБА_5 з паспортом та ідентифікаційним кодом. Вона їй запропонувала ознайомитися з документами, вона ознайомилися і підписала договір дарування. В кінці укладення договору підійшли ОСОБА_3 та знайома ОСОБА_5. Про що між ними проводилася розмова їй невідомо і чи проводився розрахунок грошима також не відомо. В процесі укладення договору ОСОБА_5 виясняла різницю між договором купівлі-продажу та договором дарування, бажання укласти договір купівлі-продажу вона не виявляла, комусь телефонувала і консультувалася. Вважає, що ОСОБА_5 знала про те, що їй дарується, оскільки була документація з БТІ. При укладенні договору ОСОБА_3 запевняв всіх хто був присутній, що з квартирою все у порядку.

Свідок ОСОБА_6 показав, що влітку він звернувся до свого знайомого ОСОБА_3, який займався купівлею-продажем нерухомості і попросив знайти йому квартиру. Через деякий час ОСОБА_3 зателефонував йому і сказав, що якась жінка продає квартиру по вул.. Брянській 18, він поїхав разом з ОСОБА_3 подивитися на квартиру, коли подивився, то зрозумів, що квартира складається з однієї кімнати, кухні та сумісного санвузла. Він вирішив придбати її, а ОСОБА_3 сказав, що допоможе йому зробити ремонт в квартирі та перепланування в межах мансарди та узаконення його. За проведення ремонтних робіт від дав ОСОБА_3 20000 дол. США, при цьому він купляв тільки перший поверх. Через деякий час його дружина не захотіла цієї квартири, оскільки будинок був саманним та старим, він повідомив про це ОСОБА_3, той прийняв міри для відшукання покупця і через деякий час повідомив, що знайшов покупця. Була домовленістю з ОСОБА_3, що квартиру слід продати за 40000 дол. США. Кому ОСОБА_3 продавав квартиру він не знав і побачив покупця тільки у нотаріуса. Після оформлення договору у нотаріуса ОСОБА_3 віддав йому гроші.

Свідок ОСОБА_13 показав, що потерпіла ОСОБА_5 є його дружиною, вона займалася придбанням квартири для своєї матері. Купити квартиру їм запропонував ОСОБА_3. До купівлі квартири він був там один раз, дружина дала ОСОБА_3 завдаток 2000 дол. США, квартира куплялася трьохкімнатна, одна кімната на першому поверсі, а дві на мансардному поверсі. Про те, що кімнати на мансардному поверсі не належать до квартири, яка розміщена на першому поверсі, ОСОБА_3 нічого не говорив. Про те, що дві кімнати відносяться до іншої квартири стало відомо від паспортистки КЖРЕП. Всього дружина заплатила ОСОБА_3 за квартиру 49000 дол. США.

Свідок ОСОБА_14 показав, що влітку 2009 року до нього звернувся ОСОБА_3 з проханням провести ремонт квартири, яка розміщена в будинку по вул. Брянській в м. Чернівці. Він запропонував своїх знайомих для ремонту квартири, оскілки сам був зайнятий. Ремонт проводився в кімнаті, кухні, коридорі, підвалі, мансарді і двох кімнатах на мансарді. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 показували які роботи повинні бути виконані. Гроші на ремонт давав ОСОБА_6 і про це йому розповідали працівники, які проводили ремонт.

Свідок ОСОБА_9 показала, що її однокласниця ОСОБА_8 звернулася до неї і повідомила, що її сестра бажає купити квартиру. Їй було відомо, що ОСОБА_6 купив квартиру в будинку по вул.. Брянській для своєї дочки, попросив її чоловіка ОСОБА_3 зробити ремонт, але потім відмовився від цієї квартири і її чоловік шукав покупця на квартиру. Чоловік продав квартиру у якій провів ремонт потерпілій за 49 000 дол. США. Вона також приходила на квартиру подивитися, хто був ініціатором проведення ремонту на мансардному поверсі їй невідомо, але ремонт був проведений повністю у всіх приміщеннях квартири.

Свідок ОСОБА_15 показала, що вона працює паспортистом КЖРЕП № 4, до неї приходив ОСОБА_3 і запитував хто зареєстрований в квартирі в будинку № 18 по вул.. Брянській в м. Чернівці. Вона повідомила йому, що з 1997 року там ніхто не проживає, мати та донька, які там проживали померли, при цьому ніяких документів у неї він не просив. У грудні 2009 року до неї прийшла ОСОБА_5 щоб зареєструвати свою матір в квартирі АДРЕСА_3 і сказала, що квартира розміщена у двох рівнях. Однак вона їй сказала, що дві кімнати в мансардному приміщенні належать до кв. № 3.

З показів свідка ОСОБА_16, які дані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні вбачається, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, їй відомо в що в даному будинку є квартири № 1 та № 3. В квартирі № 1 спочатку проживав ОСОБА_17, потім він продав квартиру ОСОБА_18. В квартирі № 3 проживала ОСОБА_19 зі своєю донькою, в цій квартирі було дві кімнати. Фактично з 1994 року в квартирі № 3 ніхто не проживав, оскільки донька ОСОБА_20 померла, а сама ОСОБА_21 як психічно хвора була поміщена в пансіонат, а потім в 1999 році вона померла. У липні 2009 року ОСОБА_18 продала квартиру № 1 ОСОБА_3, вона сама хотіла купити цю квартиру для розширення, але ОСОБА_18 запросила дуже велику суму грошей. Після того як ОСОБА_3 купив квартиру він приступив до ремонту, ремонтував одразу свою квартиру № 1 та квартиру № 3. Вона запитала яке він має відношення до кв. № 3, але він попросив не вмішуватися в його справи. Ремонт був проведений у самі короткі строки і в грудні 2009 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 продав як свою квартиру, так і квартиру № 3, яка йому не належала.

З показів свідка ОСОБА_18, які дані на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні вбачається, що у вересні 2007 року вона купила квартиру АДРЕСА_3. При купівлі квартири попередні її власники повідомили, що над квартирою знаходиться ще одна квартира № 3 в якій проживали дві жінки, дана квартира опечатана, мешканці квартири відсутні. Вхід на горище і до підвалу є спільним для обох квартир. Вона провела до своєї квартири воду та влаштувала каналізацію, але до кв. № 3 цього не робила. В процесі проживання в квартирі, вона намагалася вирішити питання через Департамент міської ради про приєднання квартири № 3 до її квартири № 1, але з цього нічого не вийшло і вона вирішила продати квартиру. В липні 2009 року вона дала оголошення в газету і 30.07.2009 року вона продала квартиру за 20000 дол. США двом чоловікам, один з них представився покупцем, інший був його товаришем. Товариш покупця був дуже активним, телефонував кудись, пересвідчувався чи квартира не перебуває під арештом, цікавився квартирою № 3 яка розташована на мансарді. Вона зразу ж повідомила, що квартира опечатана, в ній проживали дві жінки і туди заходити неможна. Ці чоловіки поговорили з сусідами, обстежили стіни та підлоги її квартири і сказали, що вони її купують. Приблизно через місяць після продажу квартири, вона проїжджаючи повз будинок № 18 по вул.. Брянській побачила, що в квартирі № 3 поміняно вікно на металопластикове, в квартирі вівся ремонт і вона подумала, що новий власник якимось чином придбав квартиру № 3, оскільки чоловік який давав поради купцю ОСОБА_6 говорив, що для нього не існує проблем з переоформленням квартири.

З акту обстеження квартир № 1 та № 3 в будинку № 18 по вул.. Брянській в м. Чернівці ( а.с. 15 т.1 ) вбачається, що з дозволу власника квартири ОСОБА_7 комісією було обстежено квартиру № 1 та № 3, вхід в дані квартири є спільним. Квартира № 1 розташована на першому поверсі та складається з однієї житлової кімнати, кухні, спільного санвузла та підвалу. Згідно поповерхового плану, в межах мансардного поверху будинку розташована квартира № 3, власником якої є ОСОБА_21. При огляді встановлено, що мешканці квартири № 1 самочинно захопили житлову площу квартири № 3. ОСОБА_7 пояснила, що її донька ОСОБА_5 купила квартиру в такому вигляді, в якому вона є на теперішній час, про існування квартири № 3 їй нічого не було відомо.

З копії договору дарування 30/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд від 30.07.2009 року ( а.с. 36 т.1 ), ОСОБА_18 та ОСОБА_6 уклали цей договір про те, що ОСОБА_18 передала безоплатно у власність ОСОБА_6 ( подарувала ) а ОСОБА_6 прийняв в дарунок 30/100 ідеальних часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по вул.. Брянській № 18 в м. Чернівці. 30/100 ідеальних часток будинку складається з кухні пл.. 15,40 м.кв., кімнати площею 17,20 м.кв., 1/2 коридору ІУ площею 2,80 м.кв., 1/2 частини сходової клітини ІІІ пл. 5,30 м.кв., підвалу ІУ пл.. 8,60 м.кв., 1/2 сходової клітини УІ пл.. 4,50 м.кв., 1/4 частини вбиральні, 1/4 частини криниці, 1/4 частини огорожі, 1/4 замощення, загальна площа 47,50 м.кв., житлова площа 17,20 м.кв.. Загальна вартість 30/100 ідеальних частин будинку становить 56229 грн. і з цією сумою сторони погодилися.

З копії договору дарування 30/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд від 01.12.2009 року ( а.с. 37 т.1 ) вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали цей договір про те, що ОСОБА_6 передав безоплатно у власність ОСОБА_5, а вона прийняла в дар 30/100 ідеальних частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 47,50 м.кв., житловою площею 17,20 м.кв., розташований по вул.. Брянській № 18 в м. Чернівці.

З довідки Чернівецького КОБТІ № 1770 від 14.09.2010 року вбачається, що 12/100 частин житлового будинку № 18 по вул.. Брянській в м. Чернівці, які належать ОСОБА_22, складаються з приміщень мансардного поверху, а саме : кухня пл.. 7,40 м.кв.. кімната пл.. 14,20 м.кв.,, в підвалі : 1/2 коридор/сходова клітина пл.. 4,50 м.кв., підвал пл.. 9,10 м.кв., крім того місця загального користування на 1-му поверсі сходова клітина пл.. 5.30 м.кв., коридор пл.. 2,80 м.кв. на мансарді коридор/сходова клітина пл.. 16,20 м.кв., а також 1/4 криниці, 1/4 вбиральні, 1/4 огорожі, 1/4 замощення ІІ.

З протоколу прослуховування звукозапису від 05.08.2010 року ( а.с. 70-77 т.1 ) вбачається, що підсудний ОСОБА_3 у розмові з потерпілою ОСОБА_5 намагався скрити факт того, що він безпідставно та без належних та відповідних документів продав потерпілій приміщення квартири АДРЕСА_1 та просив потерпілу не заявляти в органи прокуратури про даний факт.

З висновку експерта № 113 від 29.12.2010 року вбачається, що дійсна ринкова вартість 12/100 ідеальних часток, які належать ОСОБА_4 в будинку № 18 по вул.. Брянській у м. Чернівці станом на 01.12.2009 року без врахування ремонту складала 179246 грн., ринкова вартість з врахуванням ремонту станом на 01.12.2009 року становила 246200 грн.

З висновку експерта № 862 від 10.08.2011 року вбачається, що дійсна ринкова вартість 30/100 ідеальних часток, які належать ОСОБА_5 ( квартира № 1) в будинку № 18 по вул.. Брянській у м. Чернівці станом на 01.12.2009 року без врахування ремонту становила 246471 грн., а з врахуванням проведеного ремонту станом на 01.12.2009 року становить 361999 грн.

З рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.11.2010 року вбачається, що судом було розглянуто заяву прокурора Шевченківського району м. Чернівці, який діяв в інтересах держави про визнання спадщини відумерлою та передачу житла у власність територіальної громади і було визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті 29.12.1995 року ОСОБА_4 та передано у власність територіальної громади м. Чернівці 12/100 частин житлового будинку № 18 по вул.. Брянській в м. Чернівці.

Аналізуючи зібрані докази по справі суд вважає, що вина підсудного знайшла своє підтвердження, його дії на досудовому слідстві за ст.ст. 162 ч.1, 356, 190 ч.4 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він діючи умисно незаконно проник до житла, яке належало іншій особі і цим самим порушив недоторканість житла громадянина, вчинив самоуправство, тобто самовільно, всупереч встановленому законом порядку, вчинив дії, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, установою і такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам та інтересам власника, а також заволодів чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах.

Посилання підсудного на те, що він не вчиняв ніяких шахрайських дій стосовно потерпілої ОСОБА_5 обєктивно спростовується здобутими доказами по справі, як письмовими доказами, так і показами свідків та самої потерпілої і в сукупності цих доказів суд прийшов до висновку, що з боку підсудного були саме шахрайські дії направлені на заволодіння грошовими коштами потерпілої, які виразилися в тому, що підсудним було отримано гроші у потерпілої за відчуження їй квартири, яку він не мав права відчужувати. Це також знайшло своє підтвердження протоколом прослуховування звукозапису ( а.с. 70-77 т.1 ) де підсудний у розмові з потерпілою визнавав, що він поступив неправомірно і боявся переслідування з боку правоохоронних органів за вчинення шахрайських дій.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини які помякшують та обтяжують покарання, особу підсудного.

Те, що підсудний позитивно характеризується, раніше не судимий, що частково визнав вину, його сімейний стан та стан здоров»я його і дружини і ці обставини суд визнає як за помякшуючі.

Обтяжуючих обставин передбачених ст.. 67 КК України у відношенні підсудного суд не знаходить.

З врахуванням помякшуючих обставин та особи підсудного суд вважає, що йому слід призначити покарання, яке було би необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, але його слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

У звязку з звільненням від відбування покарання з випробуванням, додаткову міру покарання яке передбачено ч.4 ст. 190 КК України у вигляді конфіскації майна підсудному не призначати.

Що стосується заявленого цивільного позову потерпілою, то він підлягає задоволенню частково в межах тієї грошової суми, яка зазначена у висновку експерта і з підсудного підлягає стягненню сума 246200 грн., тобто вартість жилого приміщення, яке підсудним шахрайським шляхом було відчужено потерпілій і за яке вона сплатила гроші підсудному. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що потерпіла не довела того, що їй було завдано моральних страждань, а тому в цій частині заявлених позовних вимог позивачці слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 162 ч.1, 356, 190 ч.4 КК України і призначити покарання :

За ст.. 162 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі ;

За ст.. 356 КК України у вигляді 2 місяців арешту ;

За ст.. 190 ч.4 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.. 70 ч.1 КК України остаточно визначити покарання підсудному ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 ( трьох ) річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки .

В силу ст.. 76 КК України покласти на засудженого наступні обовязки :

1) не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи ;

2) повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи ;

3) періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу у відношенні засудженого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити вибрану заставу.

Речові докази по справі :

-мобільний телефон « Нокіа 6300 », який знаходиться на збереженні у потерпілої ОСОБА_5 залишити їй ;

-оптичний диск CD-R № 824155LC49754 на якому записано телефонні розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і ОСОБА_9 зберігати при матеріалах кримінальної справи;

-Документи на аркушах справи 82,83 т.1 зберігати при матеріалах кримінальної справи ;

-Ксерокопію інвентарної справи на будинок № 18 по вул.. Брянській в м. Чернівці, які стосуються квартир № № 1 та 3 а.с. 187 228 т.1 зберігати при матеріалах кримінальної справи;

-Розписку ОСОБА_23 який продав автомобіль « Мерседес 270 СДІ » сім»ї ОСОБА_9 за 24700 дол. США та ксерокопію довіреності ОСОБА_23, який уповноважив ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 керувати та розпоряджатися автомобілем « Мерседес 270 СДІ » а.с. 30,31 т.2 зберігати при матеріалах кримінальної справи.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_9 накладений постановою старшого слідчого прокуратури Шевченківського району м. Чернівці від 06.08.2010 року.

Заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 246200 гривень.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 300000 гривень відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 15 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці, а засудженим в тому ж порядку і в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя Богдан С.І.