Справа № 10-509/11р Головуючий у 1 інстанції: Головатий В.Я.
Провадження № 10/1390/3903/11 Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Данка В.В.,

суддів Макойди З.М., Михалюка В.О.,

з участю прокурора Феданяка В.Р.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2011 року про обрання запобіжного заходу,

встановила:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2011 року задоволено подання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_2 про обрання обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.368, ч.4 ст.27, ч.2 ст.364 КК України,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю і мешканцю м. Турка, вул. Богуна,26 Львівської області, громадянину України, українцю, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженому /на утриманні має 2-х дітей: 1997 та 20006 років народження/, раніше не судимому, приватному підприємцю

запобіжного заходу взяття під ватру.

На цю постанову судді захисником ОСОБА_1 подано апеляцію, в якій він просить рішення судді скасувати та обрати ОСОБА_3 запобіжний захід грошову заставу у розмірі ста тисяч гривень. Свої вимоги він мотивує тим, що суддя, обираючи обвинуваченому запобіжний захід взяття під варту, беззастережно погодився з підставами, наведеними слідчим в ОВС СВ СУ прокуратури Львівської області юриста 2 класу ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3, може скриватись від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини по кримінальній справі, також у Постанові вказав на те, що ОСОБА_3 вчинив особливо важкий злочин, а відтак вважає, що необхідно обрати ОСОБА_3 найсуворіший запобіжний захід, передбачений законом - взяття під варту. Захист не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки, головуючий в судовому засіданні при прийнятті ним такого рішення, зовсім не взяв до уваги постанову апеляційного суду Львівської області від 28 липня 2011 року, який є вищою інстанцією по відношенню до суду першої інстанції. Так, суд апеляційної інстанції, 28 липня 2011 року, вирішуючи питання щодо продовження терміну утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 6-ти місяців, проаналізував подання слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Львівської області ОСОБА_2 вивчив викладені у ньому підстави, визнав їх недостатніми та погодився із запереченнями захисту, прийнявши рішення про відмову продовжити термін утримання під вартою ОСОБА_3, що, як сказано в поданні слідчого, "ОСОБА_4, працюючи... на посаді голови Турківської районної державної адміністрації, діючи за попередньою змовою з приватним підприємцем ОСОБА_3 та начальником Турківського районного виробничого відділу Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру ОСОБА_5М, вимагав у ОСОБА_6 хабар в розмірі 120 000 доларів США та одержав частину обумовленої суми хабара в розмірі 43 000 доларів США."

Апеляційний суд Львівської області, приймаючи рішення про відмову в задоволенні подання досудового слідства про продовження терміну утримання під вартою до 6-ти місяців обвинуваченого ОСОБА_3, свою постанову обґрунтував тим, що ОСОБА_3, на відміну від обвинувачених ОСОБА_7І та ОСОБА_5 і.М., які втягнули його у вчинення тяжкого злочину, давав по справі чистосердечні визнавальні покази, які були добровільні та базувалися на внутрішньому його переконанні, щиро розкаювався, тобто критично оцінив свою протиправну поведінку, готовий понести кару, він повністю визнав свою вину, а також те, що по справі виконані майже всі слідчі дії відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та його запевнення про те, що він не буде ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжувати злочинну діяльність, ухилятися від виконання процесуальних рішень. Так, по справі він сприяв розкриттю злочину. По справі були проведені ставки віч-на-віч із учасниками групи, під час яких він проявив громадянську свідомість в своїх показах, підтвердив роль у вчиненні злочину як обвинуваченого ОСОБА_8, так і ОСОБА_9 Також були проведені відтворення обстановки та обставин події. Крім цього, суд взяв до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має не утриманні сім'ю, 2-ох неповнолітніх дітей (одна малолітня), хвору матір ОСОБА_10, що хворіє на цукровий діабет, атеросклероз, остеохондроз та за якою потрібен постійний догляд. В даний час слідчо-арештований ОСОБА_3 заявив про те, що в останні місяці його фізичний стан різко погіршився і пояснив, що він приблизно 7 років тому переніс операцію з приводу серединно-бокової грижі диску І_3-І_4, І_4-І_5 з лівобічним радикулярним синдромом 1_4,І_5. Після операції, впродовж 7-ми років змушений був дотримуватись специфічних умов життєдіяльності (обмеження фізичних навантажень, уникнення холоду і сирості, сон на анатомічному матраці) та проходити щонайменше один раз на рік курси протирецедивного санітарно-курортного лікування. З моменту перебування у СІЗО, через зміну умов життєдіяльності, в ОСОБА_3 почалося загострення больового синдрому, пов'язаного з перенесеною операцією. Підзахисний ОСОБА_3 пояснив, що в умовах СІЗО він звертався до лікарів ЛСІ УДДУ ПВТ, але, незважаючи на лікування в умовах СІЗО знеболювальними та протизапальними засобами, стан ОСОБА_3 прогресивно погіршується, що проявляється в постійному характері посилення больового синдрому, різкому обмеженні рухової активності (неможливості самостійно встати з ліжка, труднощі при фізіологічних відправленнях, труднощі пересування без додаткової опори), появі постійної неврологічної симптоматики (затерпання ніг, судоми м'язів литок). Згідно з довідкою медчастини ЛСІ УДДУ ПВТ лікування слідчо-арештованого ОСОБА_3 в умовах лікарні даної установи є неможливим. Відмовляючи в задоволенні подання старшого слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Львівської області ОСОБА_2 про продовження терміну утримання під вартою ОСОБА_3 до 6-ти місяців, який обвинувачувався у вчинені злочину передбачено ч.3 ст. 368 КК України, Апеляційний суд Львівської області зазначив, що: твердження про те, ОСОБА_3 може переховуватись від органів слідства та суду, спілкуватись із іншими фігурантами у справі чи із свідками з метою перешкодити встановленню істини у справі, є лише припущеннями, оскільки такі дані у судовому засіданні нічим не підтверджені, а також те, що сама лише тяжкість вчиненого не є самостійною підставою для продовження строку тримання під вартою і повинна враховуватися разом з іншими обставинами, адже відповідно до ст. 150 КПК України та п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25 квітня 2003 р. № 4 із змінами, при обранні чи продовженні строку тримання від вартою мають бути враховані: вік обвинуваченого, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання.

Однак, не виконуючи постанови Апеляційного суду Львівської області від 28 липня 2011 року та не звільняючи ОСОБА_3 з-під варти внаслідок спливу передбаченого законом терміну утримання, слідчий в ОВС СВ СУ прокуратури Львівської області ОСОБА_2 01.08.2011 р. порушив нову кримінальну справу № 181-0022 в межах попередньої справи, де крім ч.4 ст. 368 КК України (в новій редакції), а також незважаючи на те, що він не є службовою особою кваліфікував його дії ще за ч.2 ст. 364 КК України, після чого затримав його в ІТТ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області в порядку ст. 115 КК України, а 5.08.2011 р. вніс подання про його арешт, в якому, не вказуючи нових даних, які б не були предметом розгляду апеляційним судом, вказав на ті ж самі підстави.

Задовольняючи подання, суддя Галицького районного суду м. Львова не взяв до уваги та знехтував постановою Апеляційного суду Львівської області з цього приводу від 28.07.2011 р., а також не врахував п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25 квітня 2003 р. № 4, ст. 9 Загальної декларації прав людини та п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано що: "Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "с" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з'явитися на судове засідання."

Такою гарантією є внесення громадянкою ОСОБА_11 на депозит суду грошей в сумі 100 000 грн. (сто тисяч гривень), з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3, виконання зобов'язання не відлучатись з місця постійного проживання без дозволу суду, явки за викликом до органу слідства та суду.

Також суд Галицького району м. Львова не прийняв до уваги той факт, що захистом оскаржена постанова про порушення кримінальної справи № 181-0021 від 01.08.2011 р. яка знаходиться у судді Юрківа О.Р. і скарга на яку на даний час не розглянута і по ній не прийнято рішення.

Також, захист не погоджується з викладеній у постанові суду першої інстанції підставу - вчинення особливо тяжкого злочину, оскільки ця обставина була предметом розгляду та дослідження судом другої інстанції при розгляді подання про продовження терміну перебування під вартою, про що є відповідне рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляції та прохання обрати запобіжний захід у вигляді грошової застави, слідчого Семеновича С.М., думку прокурора про залишення постанови судді без зміни, а апеляції без задоволення, обговоривши наведені в апеляції доводи й перевіривши матеріали кримінальної справи № 181-0022 та справи № 4-1762/11 Галицького районного суду м. Львова, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановою слідчого особливо важливих справ слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 01 серпня 2011 року стосовно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.368, ч.4 ст.27, ч.2 ст.364 КК України.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_3 було затримано 01 серпня 2011 року.

Судове рішення про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту постановлене з дотриманням вимог ст.ст.148,150, ч.1 ст.155, ст.165-2 КПК України.

Суддя правильно дійшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту, врахувавши при цьому особу обвинуваченого; тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованим покликання захисника на те, що при розгляді подання суд не врахував особу обвинуваченого. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді подання слідчого суддя місцевого суду діяв відповідно до вимог ч.5 ст.165-2 КПК України: вивчив матеріали представленої кримінальної справи, допитав обвинуваченого, вислухав думку прокурора й виніс постанову.

Суддя обґрунтовано висловив побоювання про небезпеку переховування ОСОБА_3ІВ. від слідства та суду і чинення ним перешкод у встановленні істини у справі. Це в свою чергу є відповідними і достатніми підставами для застосування до особи такого запобіжного заходу як взяття під варту.

Таким чином при розгляді подання суддя з'ясував усі передбачені ст.ст.148,150, ч.1 ст.155 КПК України обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання запобіжного заходу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляції. Постанова судді Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2011 року про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту не порушує вимог ст.29 Конституції України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2011 року про задоволення подання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_1 без задоволення.

Судді: Данко В.В. Макойда З.М. Михалюк В.О.