Справа № 183/7692/15
№ 1-кп/183/950/15
В И Р О К
іменем України
24 грудня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0001859 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

- 17.10.2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.1, ст.76 КК України до 1 ріку позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.08.2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 3 місяці позбавлення волі за вироком від 17.10.2006 року, до відбуття - 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений умовно - достроково 27.11.2009 року на 11 місяців 25 днів,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
19 вересня 2015 року приблизно в 01 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , проходячи по вул. Садова в смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території домоволодіння АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в цей же день, приблизно в 01 годин 00 хвилин, підійшов до забору, який огороджує територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, переліз через забор, таким чином проник на територію домоволодіння, де побачив два сараї. Припускаючи, що в даних сараях знаходяться речі, які можна продати, підійшов до першого сараю, за допомогою металевого прута, який лежав поруч з сараєм, зірвав навісний замок та проник до сараю, звідки викрав речі, які належать ОСОБА_4 . Тобто діючи умисно, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, вчиняючи злочин повторно, викрав майно, а саме:

-тачку- крачучку грузопідйомністю 50 кг, вартістю 54 гривні.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до другого сараю, руками відвинув дерев`яний засов, зачинявший двері сараю, та проник в середину сараю, звідки викрав речі, які належать ОСОБА_4 , а саме:

-два нових рулони руберойду вартістю 175 гривень кожен на суму 350 гривень;

-драбину - стрем`янку висотою 2,5 метри вартістю 306 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до фонтанної ями біля другого сараю, відкрив не зачинену металеву кришку, звідки викрав майно, яке належать ОСОБА_4 , а саме:

-поливочний гумовий шланг довжиною 50 метрів вартістю 383 гривень 60 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 присвоївши викрадене майно, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, причинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1093 гривні 60 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні злочину, підтвердивши, що дійсно 19 вересня 2015 року у нього виникла домашня суперечка, після чого він пішов до свого гаражу, потім йшовши до дому заліз на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , пройшовшись по території найшов металеву арматуру, якою розкрив двері сараю, де викрав майно, а саме: 2 рулони руберойду, драбину, шланг та тачку, все викрадене майно відніс до свого гаражу, в подальшому думав ці речи продати. Попросив свого знайомого продати викрадене майно, який в подалі не повернув гроші. Майно потерпілій повернув частково. У скоєному злочину щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 19 вересня 2015 року прийшовши на свою дачу, побачила розпахнуті двері, та все майно було розкидано, виявивши пропажу речей, викликала міліцію, обвинувачений матеріальний збиток відшкодував частково, просила суд обвинуваченого суворо не наказувати.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєні кримінальні правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та його дії підлягають правовій кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючою обставиною визнається щире каяття обвинуваченого, також суд враховує добровільне часткове відшкодування збитків потерпілій, яка на суворому покаранні не наполягає.

Обставини, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також з урахуванням особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів не перебуває, збитки потерпілій частково відшкодовані, керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його цілей, суд вважає можливим виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому можливо призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ по справі:

-тачку залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1