Справа №531/1111/15-к
Провадження №1-кп/531/134/15
В И Р О К

Іменем України

02 жовтня 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майське, Карлівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між ним та генеральним директором ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи» ОСОБА_6 від 02.01.2013 року, та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між ним та генеральним директором ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи» ОСОБА_7 від 01.04.2015 року, займав посаду охоронника дільниці №6 ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи», ніс повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. В період часу з кінця лютого 2015 року по 17 квітня 2015 року ОСОБА_4 , маючи єдиний злочинний намір, перебуваючи на робочому місці за адресою: вул. Великотирнівська, 51, м. Карлівка, Полтавської області, всупереч договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з охоронюваної ним території, а саме зі складського приміщення №2 ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи», привласнив ввірене йому для охорони зерно пшениці загальною вагою 5025 кг., загальною вартістю 9045 грн., яке належить ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи», чим завдав вказаному підприємству матеріальні збитки на вище зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, визнав повністю, та пояснив, що дійсно в період часу з кінця лютого 2015 року по 17 квітня 2015 року з території складського приміщення №2 ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи» він, будучи охоронцем на вказаному підприємстві з покладенням на нього повної індивідуальної матеріальної відповідальності, привласнив близько 5000 кг. пшениці. У скоєному щиро розкаюється.

Від представника потерпілого підприємства надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення майна, яке було йому ввірене, кваліфіковані правильно.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні: витягом з кримінального провадження №0000227; заявою ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи» про вчинений злочин від 21.04.2015 року; результатами інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 17.04.2015 року; протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 17.04.2015 року; постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 17.04.2015 року зерна пшениці вагою 270,6 кг.; копією заяви ОСОБА_4 від 31.03.2015 року про прийняття його на роботу сторожем; копією наказу №432 від 01.04.2015 року про прийняття ОСОБА_4 на роботу сторожем; копіями договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.01.2013 року та від 01.04.2015 року.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних про перебування його на обліку у лікаря нарколога; перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 2000 року з діагнозом легка розумова відсталість; відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №341 від 12.06.2015 року, ОСОБА_4 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану психіки, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, ступінь вираженості наявного вродженого недоумства не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними як на теперішній час так я на час вчинення інкримінованого правопорушення, під дію ч. ч. 2, 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає, може постати перед слідством та судом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; раніше не судимого; позитивну характеристику за місцем проживання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної

відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.
Речові докази 12-ть білих полімерних мішків, заповнених зерном пшениці, загальною вагою 270,6 кг., які передані на відповідальне збереження ОСОБА_8 , вважати повернутим законному власнику.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя