Справа № 183/4650/14
№ 1-кп/183/712/15
В И Р О К
іменем України
22 грудня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001314 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Середній Єгорлик Ростовської області Російської Федерації, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, офіційно не працюючої, раніше не судимої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванівка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого 17.05.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :
14 квітня 2014 року близько 20.00 години ОСОБА_8 знаходилась разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за місцем спільного проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , де останні розпивали спиртні напої. В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого останній схопив ОСОБА_8 за комір та почав тягнути її в іншу зальну кімнату, при цьому наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 у виді синця на зовнішній поверхні лівого плеча. В цей час у ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому. В ході конфлікту ОСОБА_8 схопила зі столу камінь для заточування ножів та діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи тяжкість можливих наслідків та бажаючи їх настання, тримаючи камінь для заточування ножів у правій руці, нанесла ним 4 удари в область правої сторони голови ОСОБА_10 . Від зазначених ударів ОСОБА_10 почав чинити опір і хапати ОСОБА_8 за ноги, від чого остання втратила рівновагу, впала на сідниці та, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з метою припинення ним насильницьких дій щодо неї, нанесла каменем для заточування ножів ще 17 ударів по різним частинам голови та кистям рук ОСОБА_10 , який намагався захиститися від ударів руками.

В цей час ОСОБА_9 , який спав на дивані, почувши крики ОСОБА_8 , підбіг до ОСОБА_10 , який, як йому здалось у темній кімнаті, намагався її душити, та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з метою припинення останнім насильницьких дій щодо ОСОБА_8 , взяв зі столу кухонний ніж та наніс ним 3 удари ОСОБА_10 в область лівої частини грудної клітини, однак через одяг не спричинив йому тілесних ушкоджень. В цей час, ОСОБА_8 кинула камінь для заточування ножів на підлогу даної кімнати та вибігла на подвір`я домоволодіння, тобто залишила місце вчинення злочину, та не бачила, що відбувалося між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Однак ОСОБА_9 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , тримаючи вказаний кухонний ніж у правій руці, наніс ним 9 різаних ран на передній поверхні шиї, після чого схопив зі столу викрутку та наніс ОСОБА_10 9 колото-різаних ран в області задньої поверхні шиї та 1 колото-різану рану на лівій кисті, розуміючи, що наносить удари у життєво важливі органи потерпілого, та вважаючи їх небезпечними для життя в момент заподіяння. Коли ОСОБА_10 внаслідок отриманих травм перестав проявляти активність та впав на підлогу, ОСОБА_9 припинив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , вважаючи, що довів до кінця свої злочинні дії та виконав все необхідне для спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , після чого залишив місце вчинення злочину.

Повернувшись до кімнати, ОСОБА_8 побачила ОСОБА_10 , який лежав на животі на матраці та стогнав. Після цього ОСОБА_8 з ОСОБА_9 лягли спати, але вночі 15.04.2014 року прокинулись від того, що у зальній кімнаті тлів матрац та кімната була заповнена димом. При цьому ОСОБА_8 побачила, що ОСОБА_10 змінив своє положення та лежав вже на спині на підлозі поперек кімнати із закритими очами. Через деякий час, який вимірюється часом від декількох десятків хвилин до декількох годин, від вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер.

В результаті умисних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: двадцяти однієї забитої рани на лівій вушній раковині, в області правої надбрівної дуги, на лобі, у скроневих областях, правій передвушній та правій завушній областях, у тім`яній області голови справа, лівій тім`яно-скроневій області, потиличній області голови, на слизовій оболонці нижньої губи, синців навколо очей, на лівій щоці, лобі, у правій передвушній області, на лівій вушній раковині, кистях, в області нижньої щелепи справа, травматичного відриву нігтьової пластинки 5-го пальця правої кисті, вогнищевих крововиливів на слизових оболонках губ, переломів виличних кісток, правої скроневої, клиноподібної та правої тім`яної кісток, крововиливів у м`яких покривних тканинах голови, відповідно до ран на шкірі голови, під м`якими мозковими оболонками в скроневих, тім`яних та лівій лобній долях головного мозку, в області мозочка та варолієвого мосту, в речовині головного мозку правої та лівої скроневої долей, крові у шлуночках головного мозку, набряку головного мозку, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, і у даному випадку, привели до смерті потерпілого.

В результаті умисних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді лінійних подряпин на шиї, десяти різаних ран на передній поверхні шиї, лівій кисті, дев`яти колото - різаних ран на шиї, які у своїй сукупності та кожне окремо відповідно до живих осіб відносяться до легкого ступеню тяжкості і в будь - якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та пояснила, що вона приблизно з кінця 2013 року почала проживати разом з ОСОБА_9 в будинку по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 . Приблизно в цей же час до ОСОБА_9 попросився пожити раніше невідомий їй ОСОБА_10 , якому ОСОБА_9 дозволив пожити у нього декілька днів доки той не знайде собі інше житло. Оскільки ОСОБА_10 так і не знайшов собі іншого житла вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стали проживати разом в будинку, що належить останньому. ОСОБА_10 за весь час мешкання неодноразово бив її, ображав, забирав її особисті речі та гроші для придбання горілки, примушував її купляти та приносити йому горілку, погрожував їй та ОСОБА_9 , що спалить будинок разом з ними, якщо вони будуть його виганяти з нього.

14.04.2014 року близько 17.00 години коли ОСОБА_9 повернувся додому із заробітків ОСОБА_10 став примушувати її, щоб вона пішла та принесла горілку. Коли вона відмовилася ОСОБА_10 вдарив її кулаком по голові. Після цього ОСОБА_9 з ОСОБА_10 пішли за горілкою і повернулися близько 18.30-19.00 години принісши із собою пів пляшки горілки об`ємом 0,5 л, яку вдома вдвох і допили. Близько 19.00 години ОСОБА_11 пішов відпочивати, а ОСОБА_10 знову почав примушувати її йти за горілкою. Між нею та ОСОБА_10 знову почалася сварка і вона викликала міліцію, щоб зафіксувати факт того, що ОСОБА_10 її побив. Близько 20.00 годин до їх будинку приїхали працівники міліції, які прийняли від неї заяву з приводу її побиття ОСОБА_10 та, не затримавши ОСОБА_10 і не провівши з ним будь-яких заходів, поїхали. Повернувшись до будинку вона побачила ОСОБА_10 і між ними почався конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 почав за комір затягувати її до зальної кімнати будинку і під час цього вона, взявши зі столу в руки камінь для заточування ножів, вдарила ним 1 раз ОСОБА_10 в ліву частину голови в область вуха. ОСОБА_10 також почав бити її та хапати за шию. В ході бійки вона нанесла ОСОБА_10 3-4 удари каменем для заточування ножів у голову. В цей час прокинувся ОСОБА_9 , який підійшов до них і сказав, що вони йому набридли та штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого останній, присівши на матрац потягнув її за собою і вона впала. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почалася бійка, і вона, викинувши в кімнаті камінь для заточування ножів, вибігла на двір. Коли вона через 3-5 хвилин зайшла до будинку ОСОБА_10 лежав на животі, просив допомоги у ОСОБА_9 та стогнав. Через деякий час вони з ОСОБА_9 разом лягли спати. Вночі вона прокинулася від того, що в будинку було багато диму, як вона потім зрозуміла, в кімнаті, де лежав ОСОБА_10 , горів матрац. При цьому вона побачила, що ОСОБА_10 змінив своє положення лежить не біля стіни, а поперек кімнати на спині. Вона винесла матрац на подвір`я і відкрила вікна, щоб провітрити будинок. Зранку вона побачила, що ОСОБА_10 помер, та вони разом з ОСОБА_9 відтягли тіло ОСОБА_10 до сараю. Також пояснила, що під час бійки з ОСОБА_10 камінь для заточування ножів був лише у неї, чим ОСОБА_9 бив ОСОБА_10 вона не бачила. Загалом нанесла ОСОБА_10 приблизно до 10 ударів вказаним каменем, заздалегідь не домовлялася з ОСОБА_9 про бійку, вона вийшла раптово, спонтанно. Умислу на вбивство ОСОБА_10 вона не мала і не допускала настання його смерті. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 14.04.2014 року він повернувся додому із заробітків і вони з ОСОБА_10 купили 1 пляшку горілки об`ємом 0,5 л, половину якої випили по дорозі додому, а решту коли повернулися додому. Близько 19.00 години він ліг спати. Прокинувся від того, що почув скандал між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Він зайшов до кімнати, де перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , та побачив, що ОСОБА_10 душить ОСОБА_8 за шию. Бажаючи захистити її та злякати ОСОБА_10 , він 2 рази вдарив ОСОБА_10 в область грудей, але ніж зігнувся. Після чого він вирівняв ніж та наніс ним ще один ковзний удар справа на ліво по шиї ОСОБА_10 та пішов спати. Потім його розбудила ОСОБА_8 та сказала, що вона вбила ОСОБА_10 . Вранці вони витягли померлого ОСОБА_10 до сараю. Також ОСОБА_9 пояснив, що домовленості з ОСОБА_8 про бійку з ОСОБА_10 та вбивство останнього не було. Вважає, що ОСОБА_8 не вірно пояснює обставини події, оскільки він вдарив ОСОБА_10 лише 3 рази ножем, а коли побачив, що це не допомагає, пішов спати. В цей час ОСОБА_8 продовжила сварку і бійку з ОСОБА_10 , на двір не виходила. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні судом були досліджені докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- витяг з кримінального провадження № 0001314 від 16.04.2014 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2014 року були внесено відомості за фактом виявлення 16.04.2014 року трупа ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_1 з ознаками насильницької смерті (т.1, а.п. 34);

- протокол огляду місця події від 16.04.2014 року, в ході проведення якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де біля вхідних дверей до господарської будівлі (сараю) виявлено труп ОСОБА_10 з численними тілесними ушкодженнями (т.1, а.п. 35-62);

- протокол огляду трупа від 17.04.2014 року, в ході проведення якого було виявлено велику кількість тілесних ушкоджень в області голови та шиї (т.1, а.п. 75-78);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2014 року за участю ОСОБА_9 , в ході проведення якого останній розповів і показав як 14.04.2014 року він завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_10 (т. 1, а.п. 79-87);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2014 року за участю ОСОБА_8 , в ході проведення якого остання розповіла і показала як 14.04.2014 року вона завдавала тілесні ушкодження ОСОБА_10 (т. 1, а.п. 88-92);

- речовий доказ у вигляді запису проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 18.04.2014 року на DVD-диску, на якому зафіксована розповідь ОСОБА_8 про обставини події та механізм нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень (т. 1, а.п. 93);

- висновок судово-медичної експертизи №146/Е від 19.05.2014 року, відповідно до якого при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені численні тілесні ушкодження у вигляді: двадцяти однієї забитої рани на лівій вушній раковині, в області правої надбрівної дуги, на лобі, у скроневих областях, правій передвушній та правій завушній областях, у тім`яній області голови справа, лівій тім`яно-скроневій області, потиличній області голови, на слизовій оболонці нижньої губи, синців навколо очей, на лівій щоці, лобі, у правій передвушній області, на лівій вушній раковині, кистях, лінійних подряпин на шиї, в області нижньої щелепи справа, травматичного відриву нігтьової пластинки 5-го пальця правої кисті, десяти різаних ран на передній поверхні шиї, лівій кисті, дев`яти колото-різаних ран на задній поверхні шиї, вогнищевих крововиливів на слизових оболонках губ, переломів виличних кісток, правої скроневої, клиноподібної та правої тім`яної кісток, крововиливів у м`яких покривних тканинах голови, відповідно до ран на шкірі голови, під м`якими мозковими оболонками в скроневих, тім`яних та лівій лобній долях головного мозку, в області мозочка та варолієвого мосту, в речовині головного мозку правої та лівої скроневої долей, крові у шлуночках головного мозку, набряку головного мозку. Всі знайдені тілесні ушкодження в області голови, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку, привели до смерті потерпілого. Тілесні ушкодження у виді синців та саден на кистях, травматичного відриву нігтьової пластинки 5-го пальця правої кисті, різаних ран на шиї, лівій кисті, лінійних подряпин на шиї, в області нижньої щелепи справа, колото-різаних ран на шиї, у свої сукупності та кожне окремо, відповідно до живих осіб, відносяться до легкого ступеню тяжкості і в будь-якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться (т. 1, а.п. 100-102);

- висновок судово-медичної експертизи № 273к від 13.05.2014 року, згідно якого кров ОСОБА_9 належить до групи АВ, за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2, а.п. 57);

- висновок судово-медичної експертизи № 274к від 13.05.2014 року, згідно якого кров ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2, а.п. 58);

- висновок судово-медичної експертизи № 512 від 12.06.2014 року, згідно якого на джинсових штанях встановлена наявність крові людини. Отриманий результат не виключає можливості присутності в слідах крові потерпілого ОСОБА_10 (т. 1, а.п. 103-105);

- висновок судово-медичної експертизи № 355 від 27.05.2014 року, згідно якого кров в слідах на камені для заточки ножів, могла походити від потерпілого ОСОБА_10 (т. 1, а.п. 106-110);

- висновок судово-медичної експертизи № 357 від 29.05.2014 року, згідно якого на металевій частині та на ручці викрутки встановлена наявність крові, знайдені епітеліальні клітини з ядрами та виявлений білок людини. Отримані результати цитологічного та серологічного досліджень, дають можливість сказати, що кров в слідах на обох частинах викрутки могли походити від потерпілого ОСОБА_10 (т. 1, а.п. 111-115);

- висновок судово-медичної експертизи № 513 від 12.06.2014 року, згідно якого в слідах на представленій на дослідження парі туфель, які вилучені у ОСОБА_9 під час огляду місця події, встановлена наявність крові людини. Отриманий результат не виключає можливості присутності в слідах крові потерпілого ОСОБА_10 (т. 2, а.п. 59-60);

- висновок судово-медичної експертизи №297/Е від 16.04.2014 року, відповідно до якого будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 не виявлено (т. 1, а.п. 166);

- висновок судово-медичної експертизи №296/Е від 16.04.2014 року, відповідно до якого на тілі ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани в лівій тім`яній області голови, синець на зовнішній поверхні лівого плеча, які відносяться до легкого ступеню тяжкості (т. 1, а.п. 167). При цьому, рана утворилася за декілька днів до огляду, а синець, з урахуванням показань судово-медичного експерта, допитаного в судовому засіданні, міг бути спричинений не лише 15-16.04.2014 року, а й 14.04.2014 року;

- речові докази, оглянуті під час судового розгляду, у вигляді: трьох ножів, один з яких ОСОБА_9 впізнав як ніж, яким він наносив удари ОСОБА_10 (ніж, зображений на фотознімку на а.п. 56 фототаблиці до протоколу огляду місця події від 16.04.2014 року); каменя для заточки ножів, переданих на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (т. 1, а.п. 128, 130);

- акт судово-психіатричної експертизи № 125 від 13.06.2014 року відповідно до якого ОСОБА_9 в період діяння, яке йому інкримінують, душевними захворюваннями не страждав та в теперішній час не страждає, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Виявляв та виявляє психічний і поведінковий розлад внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. В період часу скоєння злочину, який йому інкримінують, і на сьогоднішній день, міг давати раду своїм діям (бездіяльності) та керувати ними (т. 1, а.п. 120-123);

- акт судово-психіатричної експертизи № 129 від 13.06.2014 року відповідно до якого ОСОБА_8 в період діяння, яке їй інкримінують, душевними захворюваннями не страждала та в теперішній час не страждає, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Виявляла та виявляє психічний і поведінковий розлад внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. В період часу скоєння злочину, який їй інкримінують, і на сьогоднішній день, могла давати раду своїм діям (бездіяльності) та керувати ними (т. 1, а.п. 124-127);

- висновок судової психологічної експертизи № 946-15 від 26.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 в стані фізіологічного афекту (раптового сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого), чи в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на її свідомість і діяльність (поведінку) під час подій, що мали місце 14.04.2014 року близько 21.30 годин за адресою: АДРЕСА_1 , не перебувала (т. 2, а.п. 107-119).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що 16.04.2014 року їй зателефонував брат ОСОБА_13 та повідомив, що ОСОБА_9 вбив ОСОБА_10 , та попросив викликати міліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 15.04.2014 року близько 20.00 години він прийшов до ОСОБА_9 та попросив його допомогти наступного дня саджати кукурудзу. Наступного дня близько 09.00 години він прийшов до ОСОБА_9 і останній йому повідомив, що він з ОСОБА_8 вбили ОСОБА_10 . Він зазирнув в сарай та побачив труп. Після цього зателефонував своїй сестрі ОСОБА_12 , все розповів та попросив викликати міліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що 16.04.2014 року в першій половині дня до неї прийшла ОСОБА_8 та повідомила, що її постійно б`є та ображає ОСОБА_10 , вона била його каменем по голові захищаючись та останній помер. ОСОБА_9 її захищав за допомогою ножа. ОСОБА_8 була сильно побита, голова розсічена, обличчя синє і розпухле. До цього ОСОБА_8 їй неодноразово розповідала про те, що ОСОБА_10 її б`є. Коли вона захищала ОСОБА_8 , ОСОБА_10 погрожував їй, що спалить її хату.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що подробиці події їй невідомі, але від сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знає, що останні вбили ОСОБА_10 , який мешкав з ними. ОСОБА_10 часто ображав та бив ОСОБА_8 і вона бачила це особисто.

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене з метою залякування потерпілого.

ОСОБА_9 інкримінується наступне. 14.04.2014 близько 20 години 10 хвилин ОСОБА_9 , який спав на дивані, почувши крики ОСОБА_8 , підвівся та підбіг до ОСОБА_10 , який, як йому здалось у темній кімнаті, намагався її душити, та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з метою припинення останнім насильницьких дій у відношенні ОСОБА_8 , взяв зі столу ніж та наніс ним 3 удари ОСОБА_10 в область лівої частини грудної клітини, однак через одяг не спричинив тілесних ушкоджень. В цей час, ОСОБА_8 кинула камінь для заточування ножів на підлогу даної кімнати та вибігла на подвір`я цього домоволодіння, тобто залишила місце вчинення злочину та не бачила, що відбувалося між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_10 вже припинив свої агресивні дії у відношенні ОСОБА_8 . Однак ОСОБА_9 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з метою залякування потерпілого, прагнучи викликати у останнього почуття страху, тримаючи вказаний кухонний ніж у правій руці, наніс ним 9 різаних ран на передній поверхні шиї, після чого схопив зі столу викрутку та наніс ОСОБА_10 9 колото-різаних ран в області задньої поверхні шиї та 1 колото-різану рану на лівій кисті, розуміючи, що наносить удари у життєво важливі органи потерпілого, та вважаючи їх небезпечними для життя в момент заподіяння. Вказані події відбувались у зальній кімнаті будинку, де було відсутнє штучне освітлення. Коли ОСОБА_10 внаслідок отриманих травм перестав проявляти активність та впав на підлогу, ОСОБА_9 припинив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , вважаючи, що довів до кінця свої злочинні дії та виконав все необхідне для спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з метою залякування останнього, після чого залишив місце вчинення злочину.

На обґрунтування пред`явленого обвинувачення сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_10 маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень з метою його залякування і прагнучи викликати у останнього почуття страху. ОСОБА_9 припинив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , вважаючи, що довів до кінця свої злочинні дії та виконав все необхідне для спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з метою залякування останнього, після чого залишив місце вчинення злочину. Однак ОСОБА_9 злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а саме відсутності штучного освітлення у кімнаті, недостатнього заточення та міцності леза ножа та викрутки, перебування у стані алкогольного сп`яніння, що позбавило його можливості точніше наносити удари, в результаті чого завдані поранення були неглибокими і такими, що не пошкодили внутрішні органи потерпілого.

Оцінюючи в сукупності зібрані та безпосередньо досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_9 у пред`явленому йому обвинуваченні не знайшла підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав.

Тілесні ушкодження, нанесені ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 , які встановлено судом, віднесені висновком судово-медичної експертизи до легких тілесних ушкоджень, які в будь-якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Суд вважає, що нанесення ОСОБА_9 ударів ножем в область шиї, тобто життєво важливого органу людини, дійсно свідчить про спрямованість умислу ОСОБА_9 на заподіяння ОСОБА_10 не легких, а тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, при цьому, з огляду на обстановку вчинення злочину (недостатнє освітлення в кімнаті, стан ОСОБА_9 , який незадовго до події вжив 0,25 л горілки) завдані поранення, самі по собі, не призвели до тяжких наслідків. Однак ОСОБА_9 припинив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , вважаючи, що довів до кінця свої злочинні дії та виконав все необхідне для спричинення саме тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 і через це злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Судом враховано, що фактичне спричинення більш легкого тілесного ушкодження, ніж те, на яке був направлений умисел винного, тягне за собою відповідальність за замах на спричинення тілесного ушкодження, яке винний бажав спричинити. ОСОБА_9 фактично були заподіяні потерпілому більш легкі тілесні ушкодження, ніж ті, на які був спрямований його умисел, з причин, що не залежали від його волі.

Також судом встановлено, що дії ОСОБА_9 були зумовлені раптово виниклим злочинним умислом, направленим на умисне спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень саме з метою припинення останнім насильницьких дій відносно ОСОБА_8 . Наявність в діях ОСОБА_9 такої кваліфікуючої ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, як «мета залякування потерпілого», не встановлена в ході судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_9 висловлював будь-які погрози на адресу ОСОБА_10 , що, на переконання суду, є обов`язковим елементом залякування потерпілого.
Тому суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України як закінчений замах на умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене з метою залякування потерпілого, не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, суд дослідив показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині кількості нанесених ними тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 . Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_8 суду показала, що вона не пам`ятає скільки всього ударів нанесла потерпілому, оскільки була в збудженому стані, однак пам`ятає, що спочатку нанесла чотири удари каменем для заточування ножів по голові, скільки нанесла ударів в подальшому не пам`ятає. Ножем та іншими предметами ударів вона не наносила. Заперечувала проти нанесення потерпілому 21 удару в область голови, оскільки не могла, на її думку, нанести стільки ударів. Однак саме така кількість забитих ран об`єктивно підтверджується висновком судово-медичної експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_9 суду пояснив, що пам`ятає лише про три нанесених ним удари ножем потерпілому ОСОБА_10 , іншими предметами удари потерпілому не наносив. При цьому, під час проведення в ході досудового розслідування слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , остання пояснювала, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_10 удари в область шиї, а потім сів зверху на потерпілого та продовжив наносити удари ножем. Згідно висновку судово-медичної експертизи у потерпілого встановлено десять різаних ран та дев`ять колото-різаних ран.

Усуваючи розбіжності в показаннях обвинувачених суд враховує, що їх показання суперечать іншим доказам, які вказують на наявність у потерпілого саме такої кількості тілесних ушкоджень, які зазначені у висновку судово-медичної експертизи. Сторона захисту не надала жодного доказу, на підставі яких можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження обвинувачення. Тому суд розцінює показання обвинувачених, в яких вони заперечують кількість нанесених ними травматичних дій ОСОБА_10 , як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, суд вважає вину обвинувачених встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, і їх дії підлягають кваліфікації:

-ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого;

-ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 121 КК України як закінчений замах на умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння .

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_8 , обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Крім того, суд, керуючись ч. 2 ст. 66 КК України, вважає за необхідне визнати обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , також те, що злочин нею вчинено на ґрунті неправомірної поведінки ОСОБА_10 щодо неї, який неодноразово застосовував до неї фізичне та психічне насильство, яке виразилось у нанесенні побоїв, образах і погрозах, у тому числі, і в день скоєння злочину. Вказане підтверджується як показаннями обвинувачених, так і свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 . Також суд враховує, що ОСОБА_8 вчинила тяжкий злочин, за місцем мешкання характеризується негативно, раніше не судима, займається суспільно-корисною працею, на обліку у лікарів не перебуває.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. З урахуванням обставин скоєння злочину та його наслідків, особи обвинуваченої, позиції потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, враховуючи сукупність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 69 КК України та призначити їй покарання нижче від найнижчої межі, оскільки таке покарання сприятиме її виправленню та попередженню вчинення нею нових злочинів. При цьому суд вважає, що призначення їй покарання в межах санкції вказаної статті, буде занадто суворим, навіть з урахуванням кількості нанесених нею тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_9 , обставинами, що обтяжують покарання, суд вважає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_9 злочин вчинений в період строку випробування за попереднім вироком суду, а також вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття. Також суд враховує, що ОСОБА_9 раніше судимий, вчинив тяжкий злочин, за місцем мешкання характеризується посередньо, займається суспільно-корисною працею, на обліку у лікарів не перебуває.

Санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. З урахуванням положень ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 68 КК України, обставин скоєння злочину та його наслідків, особи обвинуваченого, позиції потерпілого, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді мінімального строку покарання, передбаченого санкцією вказаної статті, сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Під час судового розгляду судом було призначено судову психологічну експертизу щодо ОСОБА_8 (т. 2, а.п. 93,94). Згідно акту розрахунку вартості висновку експертизи № 946-15 від 26.03.2015 року, вона відноситься до категорії складних і її вартість склала 7 392 грн. (т. 2, а.п. 106). На запит суду Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз надано лист від 09.11.2015 року з розрахунком вартості проведеної експертизи та її нормативним обґрунтуванням (т. 3, а.п. 92,93). Тому, суд не вбачає підстав для висновку про завищену вартість вказаної екпертизи, оскільки доводи ОСОБА_8 фактично зводяться до власної оцінки методики проведення та вартості цієї експертизи без відповідного обґрунтування.

Відповідно до ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку із наведеним та враховуючи те, що вказана експертиза була призначена судом на підставі клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 , суд не вбачає правових підстав для звільнення останньої від компенсації цих витрат.

В той же час, враховуючи майновий стан обвинуваченої ОСОБА_8 та заявлене нею та її захисником клопотання, суд вважає за можливе керуючись ст. 119 КПК України зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_8 витрат на проведення судової психологічної експертизи до 5 000 грн.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 119, 122, 124, 337, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання, з урахуванням положень ст. 69 КК України, у виді 6 (шести) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 16.04.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання частково невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2012 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 16.04.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Речові докази у вигляді: одягу ОСОБА_8 , дублянки ОСОБА_9 , трьох ножів в паперовому конверті; зразку крові ОСОБА_8 , каменя для заточки ножів, змивів на марлю, волокон з об`єкту, викрутки, осадів та витяжок на ниточках марлі, половини змиву з рукоятки, волокон в паперових конвертах, носильних речей ОСОБА_9 , зразків крові ОСОБА_9 , тканини з РБК; ліхтарика з нашаруванням РБК; обгорілих решток тканини на подвір`ї з РБК; ножа у житловій кімнаті; змивів з батареї на марлевий тампон, фрагментів шпалер зі спальної кімнати з РБК; фрагменту поліетиленового пакету з РБК; змивів РБК з шафи; фрагменту наволочки з РБК; фрагменту шпалер з РБК; піднігтьового вмісту трупу ОСОБА_10 ; мікрочасток з долонь трупу ОСОБА_10 , переданих на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Речовий доказ у вигляді: диска «DVD-RVidex» з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової психологічної експертизи у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в той же строк та в тому ж порядку з дня отримання ними копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченим негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

ОСОБА_16

ОСОБА_17 Майна