Провадження 1-кп/168/70/15
Справа № 168/731/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.11.2015 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, непрацюючого невійськовозобов`язаного, має на утриманні неповнолітню дитину, засудженого 17.06.2015 року вироком Старовижівського районного суду Волинської області за ч.1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт, покарання не відбув,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 17.06.2015 року за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт. Так, будучи повідомленим про необхідність з`явитись для їх відбування, на виклики до кримінально-виконавчої інспекції не з`явився без поважних причин, про причини неявки не повідомив, з метою ухилення від відбування покарання виїхав за межі України, і не відбув призначене покарання повністю - 80 годин.

У судовому засіданні обвинувачений вину визнав та пояснив, що знав, що за вироком суду йому призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт, був повідомлений про те, який це вид покарання і яким чином його слід відбувати та про необхідність з`явитись до кримінально-виконавчої інспекції. Отримавши повідомлення через секретаря сільської ради про виклик до КВІ, він в той же вечір поїхав в Російську Федерацію, з метою заробити кошти для погашення його боргів, і їхати слід було терміново, тому на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив КВІ. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.

Факт вчинення ОСОБА_4 злочину, крім визнання вини, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- показаннями в судовому засіданні свідка інспектора кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_5 про те, що після отримання вироку щодо ОСОБА_4 . КВІ викликала його по телефону через секретаря сільської ради на 31.07.2015 р. Однак, він у вказаний день не з`явився, після чого був викликаний на 11.08.2015 р. і на 18.08.2015 р. листами через «Укрпошту», в тому числі рекомендованим з повідомленням про вручення, який повернувся не врученим в зв`язку із закінченням терміну зберігання. Таким чином, на жодний виклик обвинувачений не з`явився. У ході проведення початкових розшукових заходів інспекцією встановлено, що за даними сусідів і родичів останній відсутній за місцем проживання, виїхав за межі України. Враховуючи отриману інформацію, матеріали передано для вирішення питання про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст. 389 КК;

- показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що вона як секретар сільської ради особисто отримала доручення від інспектора кримінально-виконавчої інспекції повідомити обвинуваченого про виклик до КВІ, що вона й зробила, також підготувала характеристику на ОСОБА_4 . Вказані пояснення підтвердив обвинувачений;

- поданням кримінально-виконавчої інспекції на адресу прокурора Старовижівського району про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ст. 389 КК;

- довідкою про вчинені порушення ОСОБА_4 і вжиті кримінально-виконавчою інспекцією заходи;

- довідкою кримінально-виконавчої інспекції про те, що ОСОБА_4 не відбув 80 годин громадських робіт, призначених йому за вироком суду;

- вироком Старовижівського районного суду від 17.06.2015 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.164 КК України на 80 годин громадських робіт і розпорядженням про набрання ним законної сили;

- підпискою ОСОБА_4 про зобов`язання з`явитись в органи кримінально-виконавчої інспекції;

- довідкою і викликами про виклик ОСОБА_4 в кримінально-виконавчу інспекцію та квитанціями про надсилання рекомендованої кореспонденції;

- довідкою Любохинівської сільської ради про вибуття ОСОБА_4 в РФ.

Аналізуючи досліджені доказами, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_7 є склад злочину, передбачений ч.2 ст.389 КК України, оскільки обвинувачений знав про обране до нього покарання, письмово був попереджений про необхідність явки до кримінально-виконавчої інспекції для відбування призначеного покарання у виді громадських робіт, незважаючи на це, в інспекцію не з`явився без поважних причин, а після того, як отримав виклик до кримінально-виконавчої інспекції, виїхав за межі України, чим ухилився від відбування покарання, і ці обставини не заперечив і сам обвинувачений.

Покликання обвинуваченого в судовому засіданні на те, що виїхати для виконання роботи був змушений для того, щоб заробити кошти для повернення боргів, зокрема в той же день після отримання виклику, не є поважними причинами неявки на виклик. Суд враховує, що, знаючи про вирок суду, обвинувачений повинен був і не був позбавлений можливості попередити КВІ і з`явитись на виклик, тому такі дії свідчать про його умисне ухилення від відбування покарання.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 , як особою, засудженою до відбування громадських робіт за вироком суду, ухилення від відбування громадських робіт, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в психіатра та в нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, і вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді арешту. Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, особі винного, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Оскільки даний злочин ОСОБА_4 вчинив в період відбування покарання за вироком суду від 17.06.2015 року, то остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з врахуванням вимог ст.71 КК України шляхом приєднання до покарання за вказаним вироком невідбутого покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком (80 годин громадських робіт), з врахуванням вимог ст.72 КК України, що одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 17 червня 2015 року, остаточно до відбування ОСОБА_4 призначити 1 (один) місяць 10 (десять) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1