Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області
ВИРОК

Іменем України

19 квітня 2010 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Овдієнко К.М.

при секретарі Домантович О.П.

з участю прокурора Панченка Б.В., захисника ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі-Хмельницькому

справу про обвинувачення ОСОБА_4, яка народилася 23 червня1980 року в м. Перевальськ Луганської області, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодружена, має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2, працює продавцем-консультантом в Центральному універмазі м. Києва, проживає в квартирі № 96 житлового будинку № 11 по вулиці Каштановій в м. Києві, раніше не судима, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

встановив:

02 квітня 2006 року близько 20 години підсудна ОСОБА_4 за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, при перевищенні меж необхідної оборони заподіяла своєму співмешканцю ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження за таких обставин.

02.04.2006 року ОСОБА_5, знаходячись за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, після вживання спиртних напоїв розпочав сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_4, яка продовжувалася впродовж всього дня, починаючи з 11 год. і супроводжувалася періодичним вживанням потерпілим спиртних напоїв.

Близько 20 години цього ж дня ОСОБА_5, знаходячись в будинку за місцем проживання, зайшов до дитячої кімнати, в якій перебувала ОСОБА_4, рукою схопив її за волосся і таким чином витяг ОСОБА_4 через коридор в прихожу кімнату. Перебуваючи в прихожій кімнаті будинку, ОСОБА_6 кулаками рук наніс ОСОБА_4 кілька ударів в область голови, заподіявши останній легкі тілесні ушкодження у виді крововиливів під правим оком, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на зовнішній поверхні правого променевого зап»ястного суглобу, на зовнішній поверхні лівої китиці. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_5, перебуваючи в збудженому стані, вийшов на кухню та взяв там кухонного ножа. Тримаючи ножа в руці та висловлюючи при цьому погрози вбивством, ОСОБА_5 кинувся в прихожу до ОСОБА_4, яка, скориставшись п'яним станом ОСОБА_5, вибила у нього ножа з рук. Коли ніж упав на підлогу, ОСОБА_4 підняла його та хотіла втекти в коридор, однак не змогла цього зробити оскільки двері були зачинені, а ОСОБА_5 схопив її за одяг та почав тріпати. Перебуваючи в стані підвищеної емоційної напруги, який виник в неї внаслідок дій потерпілого, ОСОБА_4 умисно нанесла удар ножем, який тримала в правій руці, в лівий бік ОСОБА_5, заподіявши йому тяжке тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани на поясниці зліва, проникаючої в черевну порожнину з пошкодженням вени лівої нирки.

Після отримання ножового поранення, ОСОБА_5 упав на підлогу та помер від механічної асфіксії в результаті аспірації блювотних мас.

Підсудна ОСОБА_4 по суті пред"явленого їй обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, винною себе не визнала, оскільки вважає, що вона заподіяла тяжке тілесне ушкодження потерпілому в межах необхідної оборони, захищаючись від його нападу. Підсудна пояснила суду, що останнім часом, її співмешканець ОСОБА_5 0.0. почав зловживати спиртними напoями. При цьому, після вживання спиртного, він неодноразово вчиняв з нею сварки, під час яких, застосовував фізичну силу. 02.04.2006 р. о 10 чи 11 годині ОСОБА_5 повернувся з роботи і впродовж всього дня вживав алкогольні напої та чіплявся до неї з приводу різних дрібниць. Вона намагалась уникнути сварки, бо бачила неадекватну поведінку свого співмешканця. Сварка тривала весь день. В телефонній розмові з його матір»ю вона просила вплинути на сина. Заспокоювати його приходила і сусідка ОСОБА_7. Не зважаючи на це, ОСОБА_6 неодноразово їздив в магазин за спиртним, яке розпивав вдома.

О 19 чи 20 годині вони з сином дивились телевізор. Олександр зайшов в кімнату, схопив її за волосся, витягнув з кімнати в коридор та почав бити кулаками й долонями рук, нанісши 5 -10 ударів по тулубу і голові, від яких вона захищалася руками. Після останніх ударів вона впала, а, отямившись, побачила, що чоловік стоїть над нею з ножем і погрожує її вбити. Вона сприйняла загрозу як реальну, оскільки раніше під час нанесення їй тілесних ушкоджень чоловік не застосовував ніяких предметів. Вона вибила в нього з рук ножа, підняла його з підлоги та намагалась вибігти в іншу кімнату, але двері були зачинені. Олександр намагався відібрати в неї ніж, який вона тримала за спиною. Підсудна стверджує, що не пам»ятає як це трапилось, але вона вдарила чоловіка ножем щоб він не забрав його у неї. Від удару ножем ОСОБА_6 відійшов на 2 м. в бік вікна, присів, а потім впав на підлогу і почав блювати. Вона намагалася повернути його голову, обробити рану, але зрозуміла, що ОСОБА_6 мертвий. Після цього вона зателефонувала своїй матері, яка викликала швидку допомогу і працівників міліції. Про те, що так сталося жалкує, щиро співчуває матері, однак своєї провини в скоєному підсудна не вбачає, бо вона захищала своє життя.

Не зважаючи на заперечення своєї провини підсудною, її винність в скоєнні злочину в межах обвинувачення визнаного судом доведеним, підтверджується показаннями потерпілої, свідків, речовими та письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства .

Потерпіла ОСОБА_2І . показала, що 2 квітня 2006 року о 17 чи 18 годині їй зателефонувала невістка, попросила поговорити з сином та віддала йому трубку. З розмови вона зрозуміла, що син був трохи напідпитку. Вона попросила його лягти спати, що він і обіцяв їй зробити. О 20 годині вона почала телефонувати до сина, але трубки ніхто не брав. Наступного дня мати невістки повідомила про смерть її сина. ОСОБА_6 займався боксом. Під час проживання в неї син та невістка часто сварилися. Причина сварок їй невідома, але припускає, що їх провокувала невістка, бо вона дуже емоційна.

Свідок ОСОБА_8 показала, що 2 квітня 2006 р. між дочкою та ОСОБА_6, з яким вона перебувала в цивільному шлюбі, виникла сварка, в ході якої дочка, захищаючись, поранила співмешканця. До народження дитини сім'я проживала добре, інколи ОСОБА_6 вживав спиртне. Після народження сина він почав вживати алкоголь частіше. За час сумісного проживання ОСОБА_6 ніде не працював, заборгував велику суму грошей у зв»язку з чим невідомі особи, погрожували викинути їхнього сина з восьмого поверху, якщо ОСОБА_9 не розрахується з боргом. Тому вони продали квартиру, розрахувались з боргами, купили будинок в с. Лукаші та переїхали туди проживати.

2 квітня 2006 року приблизно 19 год. до неї зателефонувала дочка і сказала, що вони з ОСОБА_6 посварились і він намагався її вбити, а вона , забираючи в нього ніж, поранила його, і ОСОБА_9 не дихає. Приблизно через годину вона приїхала в с. Лукаші. Зайшовши до будинку, побачила, що на підлозі в положенні на спині лежав ОСОБА_9, поряд з ним сиділа ОСОБА_4 та плакала, поряд лежала аптечка та закривавлена вата. Тіло було ще теплим, тому вона викликала швидку медичну допомогу та працівників міліції. Вона телефонувала від сусідки, бо в будинку дочки телефон не працював.

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що проживає по-сусідству з домоволодінням ОСОБА_4 Кілька разів на прохання ОСОБА_4 вона під час сварок приходила заспокоювати ОСОБА_6, який перебував у нетверезому стані. Одного разу в її присутності він ударив ОСОБА_4, пошкодивши їй перенісся. В нетверезому стані він був агресивним, агресію проявляв не лише до дружини, а інколи й до сусідів. 02.04.2006 р. в обідню пору вона почула лайку між сусідами, зайшла до них у двір та почала заспокоювати ОСОБА_6, який перебував у нетверезому стані. Ніяких тілесних ушкоджень в ОСОБА_4 в той час не було, а після цього вона її не бачила. Другий раз в цей день вона бачила ОСОБА_6 о 16 год. 30 хв. Він приїхав до двору автомобілем з центру села, в руках тримав пляшку з якимось слабоалкогольним напоєм. Вона умовила його йти відпочивати, бо він був ще більше п»яним, ніж в обідню пору. Приблизно о 20 год. 30 хв. вона вийшла на вулицю і побачила Тетянину маму, яка попросила викликати швидку допомогу для ОСОБА_6. Що саме вона їй говорила не пам»ятає, але швидка допомога прийняла виклик лише після того як вона пояснила, що в ОСОБА_9 ножове поранення. В будинок сусідів в той день вона не заходила.

Окрім зазначеного, винність підсудної доводиться і зібраними досудовим слідством письмовими доказами, зокрема:

- протоколом огляду від 03.04.2006 року, в процесі якого встановлено, що труп ОСОБА_5 знаходиться в прихожій кімнаті жилого будинку № 12 по вул. Жовтневій с. Лукаші Баришівського району Київської області в положенні на спині; одягнений в труси та футболку. Наявні тілесні ушкодження, а саме з лівого боку видно слід від поранення, з якого є потьоки крові.

( т.1 а.с. 5);

- протоколом огляду приміщення будинку по вул. Жовтневій, 12 в с. Лукаші Баришівського району Київської області від 03.04.2006 року, з якого вбачається, що в прихожій кімнаті, поблизу дверей, які ведуть у ванну кімнату, на підлозі лежать брюки джинсові синього кольору з плямами схожими на кров. З правого боку від дверей на відстані 0,5 м від батареї та 1,2 м від дверей туалету на килимовому покритті є пляма 0,4 м на 0,3 м бурого кольору, схожа на кров. На відстані 0,9 м від батареї з правого боку від вхідних дверей, та 0,85 м. від дверей до туалету є пляма на килимовому покритті 0,25 м на 0,15 м, схожа на блювотину. На схемі розташування кімнат будинку в с. Лукаші по вулиці Жовтневій 12, зазначено місце знаходження плям бурої рідини, плям блювотини.

(т .1 а.с.6,7);

- протоколом явки з повинною ОСОБА_4 , в якому вона зазначає, що 02 квітня 2006 року ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння кинувся з ножем на неї. Вона встигла вихопити ніж і випадково нанесла йому удар ножем в бік.

(т.1 а.с. 10);

- актом судово-медичного дослідження № 135 від 03.04.2006 року, згідно з яким у ОСОБА_4 виявлено: фіолетовий крововилив під правим оком розміром 4x4 см.; на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині фіолетовий крововилив розмірами 4x3 см.; на зовнішній поверхні правого зап'ясного променевого суглоба - червоно-фіолетовий крововилив 4x5 см.; на зовнішній поверхні лівої китиці фіолетовий крововилив 4x3 см.

(т.1 а.с. 20);

- актом судово-медичного дослідження № 101 від 03.04.2006 року, згідно з яким смерть ОСОБА_6 наступила від механічної асфіксії в результаті аспірації рвотних мас, що підтверджується такими специфічними ознаками, як наявність щільного заповнення просвітів верхніх дихальних шляхів пережованими харчовими продуктами аналогічними вмісту шлунка та загально асфіктичними ознаками у вигляді поширених темно-фіолетових трупних плям, гострого здуття та набряку легень, набряку головного мозку, застійного венозного повнокрів"я внутрішніх органів і рідкого стану темно-червоної крові в порожнинах серця та великих кровосплавів та недовільного акту дефекації. На тілі трупа ОСОБА_5 виявлена колото-різана рана на поясниці зліва, проникаюча в черевну порожнину з пошкодженням вени лівої нирки. Вказане пошкодження причинене прижиттєво незадовго перед настанням смерті.

(т.1 а.с. 21-23);

- висновком експерта № 139 від 05.04.2006 року, згідно з яким у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під правим оком, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині , на зовнішній поверхні правого зап'ясного променевого суглоба, на зовнішній поверхні лівої китиці. Всі пошкодження характерні для дії тупих предметів і могли виникнути від чотирьох ударів кулаком руки сторонньої особи. В момент причинення пошкоджень потерпіла та нападник знаходилися у вертикальному положенні обернені обличчям один до одного. Локалізація пошкоджень на руках потерпілої може свідчити про факт самооборони, яка закривала руками обличчя від ударів нападника. По давності пошкодження можуть відповідати строку вказаному в постанові ( 02.04.2006 р.) і відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень

(т. 1 а.с. 51);

- висновком експерта № 221 від 19.05.2006 року, згідно з яким на тілі трупа ОСОБА_6 виявлена колото-різана рана м»яких тканин лівої поясничної області з пошкодженням вени лівої нирки. Пошкодження характерне для дії плоского колюче-ріжучого предмета типа клинка ножа, ширина якого не перевищує 2 см. на глибині занурення 8 см., а товщина обушка не більше 0,3 см. В момент причинення пошкодження потерпілий та нападник знаходилися у вертикальному положенні, обличчям обернені один до одного. Удар клинком ножа був нанесений зліва направо горизонтально і дещо спереду - назад по відношенню до тіла потерпілого. По давності пошкодження можуть відповідати строку вказаному в постанові (02.04.2006 р.) і відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечних для життя, і в причинному зв»язку із смертю не знаходяться. Смерть ОСОБА_5 наступила від механічної асфіксії в результаті аспірації рвотних мас через декілька хвилин після спричинення йому ножового поранення. При судово-токсилогічному дослідженні, в крові та сечі виявлено етиловий спирт, концентрація якого відповідає сильному алкогольному сп'янінню.

(т.1а.с. 55);

Згідно з актом судово-токсилогічного дослідження № 718 від 10.04.2006 року в крові та сечі ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові - 2,67%, в сечі - З, 87 %

( т.1а.с. 56);

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_10, який проводив судово-медичну експертизу в даній справі, на запитання учасників процесу, пояснив, що поранення району нирки не могло викликати блювоту, причина її виникнення алкогольне сп»яніння. Підсудна, не маючи спеціальної медичної підготовки, не могла врятувати потерпілого, оскільки необхідно було негайно очистити дихальні шляхи від блювотних мас. Від заподіяного підсудною пошкодження життя потерпілого можна було врятувати при своєчасному наданні першої медичної допомоги, але при виключенні аспірації блювотних мас.

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.04.2006 року та фототаблицями до нього, в ході якого підсудна ОСОБА_4 докладно відтворює обставини при яких 02.04.2006 року вона спричинила ножове поранення ОСОБА_5 в с. Лукаші по вул. Жовтневій, 12 та обставини, які безпосередньо передували цьому

(т.1а.с. 67-73);

- оглянутим судом речовим доказом, а саме кухонним ножем з дерев'яним руків'ям світлого кольору довжиною 12 см. з лезом у вигляді клинка довжиною 20 см, ширина леза біля руків»я - 2,8 см, на глибині занурення 8 см - 2,1 см.

Підсудна ОСОБА_4 підтвердила, що саме цим кухонним ножем вона заподіяла тілесне ушкодження ОСОБА_6

Експерт ОСОБА_10 повідомив, що цим кухонним ножем можливе заподіяння вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_6

- висновком судово-медичної криміналістичної експертизи № 272-мк від 06.11.2007 р., згідно з яким рана у ОСОБА_6, яка описана в акті судово-медичного дослідження № 101 за 2006 р., могла виникнути за вказаних в постанові суду обставин. Виникнення цієї рани від наданого на дослідження ножа не виключається.

(т.2 а.с.83-86);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 03.07.2009 року та фототаблицями до нього, в ході якого підсудна ОСОБА_4 за допомогою статиста докладно відтворює механізм нанесення нею удару ОСОБА_6 та їхнє взаємне розташування, пояснюючи що випадково нанесла удар ОСОБА_6 в процесі боротьби з ним

(т.2 а.с.213-217)

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 337 від 05.05.2006 року, ОСОБА_4 на хронічне психічне захворювання не страждає і не страждала. Під час скоєння інкримінованих їй дій не знаходилася у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності (в тому числі і в стані патологічного афекту); ОСОБА_4 під час, коли були скоєнні інкриміновані дії, могла і тепер може усвідомлювати свої дії і керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує та може стати перед судом і слідством. Під час скоєння інкримінованих дій ОСОБА_4 знаходилася у стані підвищеної емоційної напруги (страх, відчай розгубленість), що в неї виникла внаслідок дій потерпілого, яка суттєво вплинула на її поведінку та на її здатність прогнозувати наслідки своїх дій

(т.1а.с. 61)

На підставі зазначених висновків експерта суд дійшов до переконання, що кваліфікувати дії підсудної ОСОБА_4 як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, немає підстав. Крім психологічної складової виключається і момент раптовості, оскільки конфлікт між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 тривав впродовж всього дня.

Враховуючи глибину проникнення клинка ножа в тіло ОСОБА_6, суд вважає, що йому був заподіяний потерпілою доволі сильний удар, тому необережний характер її дій виключається. Крім того, в судовому засіданні підсудна дала показання про те, що вона заподіяла тілесне ушкодження потерпілому захищаючи своє життя, сприйнявши загрозу з боку ОСОБА_6 як реальну, тобто діяла свідомо.

Наведені докази повністю підтверджують показання підсудної ОСОБА_4 щодо мотивів та обставин скоєного нею злочину, які суд бере за основу при винесенні свого рішення.

Окремі розбіжності в її показаннях, які вона давала під час досудового слідства в частині вилучення речового доказу (ножа) пояснюються тим психологічним станом, в якому підсудна перебувала відразу ж після скоєння злочину.

Показання підсудної про те, що вона не пам»ятає яким чином вона нанесла тілесне ушкодження ОСОБА_6 не відповідають обставинам справи, оскільки під час відтворення обстановки в 2006 та 2009 роках вона докладно показала механізм заподіяння нею тілесних ушкоджень. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у підсудної не було.

Ії пояснення на досудовому слідстві про те, що вона випадково, тобто неумисно, нанесла удар ОСОБА_6 спростовуються її ж показаннями під час судового слідства. Суд розцінює їх як нерозуміння підсудною змісту терміну «випадково». Фактично підсудна не визнає, що в неї був умисел заподіяти саме тяжкі тілесні ушкодження. Перебуваючи у стані підвищеної емоційної напруги, вона не роздумувала щодо наслідків своїх дій ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які вона наносить потерпілому.

Органами досудового слідства, дії підсудної ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. І ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження. Однак із фабули пред»явленого обвинувачення, в межах якого суд і розглянув справу, вбачається , що орган досудового слідства невірною кваліфікував дії підсудної .

В ході розгляду справи в суді прокурор не змінив обвинувачення, однак в судових дебатах поставив під сумнів показання підсудної ОСОБА_4Є щодо її можливості вибити ніж з рук потерпілого, можливості потерпілого, який перебував у стані сильного алкогольного сп»яніння, наздоганяти підсудну після заволодіня нею ножем.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В ході судового слідства суд дійшов до переконання, що підсудна ОСОБА_4Є перебувала у стані необхідної оборони. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що безпосередньо перед нанесенням тілесних ушкоджень підсудною потерпілий заподіяв їй не менше чотирьох ударів по голові та тулубу, заподіявши легкі тілесні ушкодження. Після заподіяння їй тілесних ушкоджень потерпілий погрожував їй ножем, та намагався забрати його з рук підсудної, коли він перейшов до неї. Вказані обставини встановлені досудовим слідством. Іншого в ході розгляду справи в суді не встановлено.

Підсудна умисно заподіяла тяжке тілесне ушкодження потерпілому перебуваючи у стані підвищеної емоційної напруги, яка в неї виникла внаслідок дій потерпілого. Такий стан суттєво вплинув на її поведінку та на її здатність прогнозувати наслідки своїх дій.

Відповідно до п. 5 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 " Про судову практику у справах про необхідну оборону", щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров'я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Суд враховує особу ОСОБА_5, який професійно займався боксом і був фізично набагато сильнішим від підсудної та перебував у стані сильного алкогольного сп'яніння, що свідчить про певну неадекватність його дій і намірів. Разом з тим він не був сторонньою особою для підсудної: вони прожили в цивільному шлюбі близько восьми років, мали спільну дитину. З матеріалів справи, зокрема з показань свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, вбачається, що між співмешканцями неодноразово виникали сварки, в ході яких ОСОБА_6 і раніше заподіював підсудній легкі тілесні ушкодження, в тому числі і з застосуванням різних предметів.

Враховуючи характер небезпеки, що загрожувала підсудній, особу нападника, відсутність фактору раптовості нападу та неготовності підсудної до його відбиття, суд дійшов до переконання про наявність в діях підсудної перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ч.З ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Підсудна заподіяла потерпілому явно більшу шкоду, ніж це було необхідно для негайного відвернення посягання. В момент посягання ОСОБА_6 не мав в руках ніяких сторонніх предметів і для негайного відвернення його посягання в підсудної не було необхідності заподіювати тяжке тілесне ушкодження в життєво важливі органи нападника.

Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що ОСОБА_4, захищаючись від посягання ОСОБА_5, допустила перевищення меж необхідної оборони, а тому, її дії необхідно кваліфікувати за ст. 124 КК України оскільки, вона умисно заподіяла ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони.

В судовому засіданні встановлено, що підсудна вчинила злочин 02 квітня 2006 року, тобто більше 4 років тому.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин є злочином невеликої тяжкості, за який можливе призначення покарання менш суворе, ніж позбавлення волі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Таким чином кінцевий строк притягнення підсудної до кримінальної відповідальності за вчинений злочин закінчився 02 квітня 2009 року.

Підсудна ОСОБА_4 не ухилялася від слідства та суду, не вчинила нового злочину.

Підсудна не визнає свою вину як у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, так і у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України, тому суд не має можливості закрити кримінальну справу з підстав, передбачених ст. 49 КК України - у зв"язку з закінченням строків давності.

Відповідно до ч.6 ст. 7 КПК України особа може бути за вироком суду звільнена від відповідальності чи покарання на підставах, передбачених статтями 49 і 74 КК України.

Згідно з ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне застосувати положення вказаних статей та звільнити підсудну ОСОБА_4 від покарання за вчинений нею злочин.

Вирішуючи питання про цивільний позов і відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з роз'яснень , які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року згідно з якими питання про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок перевищення меж необхідної оборони, має вирішуватися у відповідності з положеннями цивільного законодавства за загальним правилом. Враховуючи конкретні обставини справи, ступінь винуватості того, хто оборонявся, і того, хто нападав, суд може зменшити розмір майнового стягнення.

Судом встановлено, що злочинними діями ОСОБА_4, потерпілій ОСОБА_2 у зв'язку з похованням сина заподіяні матеріальні збитки в розмірі 635 грн. 37 коп., які підлягають безумовному стягненню з підсудної.

В результаті злочинних посягань підсудної потерпілій ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях, яких вона зазнала у зв"язку із смертю сина. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а саме поведінку потерпілого, який спровокував сварку з підсудною, заподіяв їй тілесні ушкодження та своїми діями поставив її у стан необхідної оборони, стан підвищеної емоційної напруги, в якому перебувала ОСОБА_4 в момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5, керуючись принципом виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов частково, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 20000 грн.

Керуючись ст.ст.323,324,327 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 124 КК України .

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання за вчинений нею злочин, передбачений ст. 124 КК України у зв"язку з закінченням строків давності.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити попереднім - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 635 (шістсот тридцять п»ять) гривень 37 коп. матеріальної шкоди та 20 000 ( двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Речові докази по справі: ніж кухонний, брюки джинсові, два шматки килимового покриття, після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим в цей же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий суддя