Справа №463/5205/15-к
Провадження №1-кп/463/56/16
В И Р О К
іменем України
13 січня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 27.06.2015 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, з середньою освітою працюючого водієм ПП «Євросмал», неодруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
встановив:
27.06.2015року близько 14-30 год. водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «ГАЗ 2705СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом по вул.Медової Печери поблизу будівлі №1 у м.Львові, порушив вимоги ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. зі змінами та доповненнями, а саме: Р1 п.1.5 та п.1.10 ( в частині значення терміну «небезпека для руху»; «проїзна частина»), Р.2 п.2.3 (підпунктів «б» та «д») та Р.10 п.п.10.1 та 10.9, які виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху заднім ходом, не переконався в безпеці виконання даного маневру, створив загрозу безпеці дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди наїзду на пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час переходила дорогу з ліва на право відносно руху зазначеного автомобіля та яка в результаті цього отримала тяжкі тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №204 від 30.06.2015р. ОСОБА_7 отримала: перелом лобної кістки з переходом на основу черепа, переломи кісток носа, верхньої щелепи, забій головного мозку з ураженням обох лобних, правої скроневої та тім`яної часток мозку, садно лобної ділянки голови, масивний зливний синець на обличчі, передній поверхні шиї та грудної клітки, крововиливи в білкові оболонки обох очей, рана нижньої губи, екстракція одного зуба, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що 27.06.2016р. здаючи заднім ходом не помітив потерпілу, у вчиненому розкаюється, зазначив, що частково їй відшкодував шкоду. З приводу цивільного позову не заперечив.
Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій, кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, працює водієм ПП «Євросмал», має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, відсутністю обставин, що обтяжують покарання,та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, без застосування додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, з врахуванням тієї обставини, що робота водієм є єдиним джерелом доходів обвинуваченого.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

З приводу заявленого цивільного позову прокурором в інтересах держави в особі Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд вважає, що такий підлягає задоволенню з врахуванням наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 при вчиненні злочину було заподіяно потерпілій ОСОБА_7 перелом лобної кістки з переходом на основу черепа, переломи кісток носа, верхньої щелепи, забій головного мозку з ураженням обох лобних, правої скроневої та тім`яної часток мозку, садно лобної ділянки голови, масивний зливний синець на обличчі, передній поверхні шиї та грудної клітки, крововиливи в білкові оболонки обох очей, рана нижньої губи, екстракція одного зуба, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Після цього потерпіла знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні та щелепно лицевій хірургії Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в зв`язку з чим були понесені закладом витрати на таке лікування в сумі 3845,31грн., а тому дана сума, як відшкодування матеріальної шкоди, підлягає стягненню, оскільки підтверджена відповідними доказами (довідка №92 від 01.10.2015).
Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи ;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов заявлений прокурором в інтересах держави в особі Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова до ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова 3845, 13грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 3301 грн. 50 коп.
Речові докази:
Автомобіль марки «ГАЗ 2705СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно заяви від 02.07.2015р. переданий на відповідальне зберігання представнику ПП «Єросмал» ОСОБА_8 , вважати повернутим за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.
Суддя: ОСОБА_1