Тульчинський районний суд Вінницької області
Справа № 1 - 253 2010 рік.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Берегового О.Ю.

при секретарі Носулько К.П.

з участю прокурора Барановського О.Б.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тульчині кримінальну справу про

обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр-на України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 07.07.1998 року Тульчинським районним судом по ст.ст. 101 ч.З, 142 ч.З, 100 КК України (в ред. 1960 р.) до 12 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 26.03.2008 року на 1 рік 9 місяців 27 днів, у вчиненні злочину передбаченого ст. 115 ч.І ККУкраїни,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2009 року в нічний час в с.Клебань Тульчинського району гр-н ОСОБА_2, перебуваючи у власному домогосподартсві №24 по вулиці Кооперативній, в ході сварки, яку на побутовому грунті розпочав з ним його племінник ОСОБА_3, взяв у будинку молоток та наздогнав ОСОБА_3 на своїй присадибній ділянці, де умисно, застосувавши насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого, з метою заподіяння смерті, утримуючи молоток в своїй правій руці, в напрямку зверху донизу, з прикладанням значних зусиль, завдав йому близько п'яти ударів молотком по голові, внаслідок чого ОСОБА_3 помер на місці події.

Внаслідок нанесення ударів під час скоєння вбивства, ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, множинних переломів кісток склепіння з переходом на основу черепа, крововиливів в речовину головного мозку, перелому нижньої щелепи (трьох-фрагментарного), які згідно висновку судово-медичної експертизи №50 від 28 липня 2010 року, відносяться до тяжких тілесних

ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення і перебувають в причинно-наслідковому зв'язку зі смертю гр-на ОСОБА_3

Відразу ж після скоєєня вбивства ОСОБА_2, з метою приховування злочину закопав труп ОСОБА_3 на городі вищевказаного домогосподарства, де вказаний труп був виявлений 24 травня 2010 року.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України визнав повністю та показав суду, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 в будинку, який належав його покійній сестрі ОСОБА_4 Коли він повернувся з місць позбавлення волі у цей дім, там вже проживала гр-ка ОСОБА_5 і з того часу вони почали разом жити в цивільному шлюбі і господарювати у вказаному будинку .Приблизно на початку 2009 року в с.Клебань приїхав з Луганської області його племінник ОСОБА_3 для того, щоб продати своє зерно, яким із жителями щорічно розраховується місцеве сільськогосподарське підприємство ТОВ»Зернопродукт» за оренду земельних паїв. Продавши зерно, ОСОБА_3 назад до своєї сестри в Луганську область не поїхав, а почав проживати з ними в одному будинку по вул. Кооперативній в с.Клебань. Деякий час ОСОБА_3 не вживав алкогольних напоїв, а потім почав знову зловживати спиртним і кожний вечір вчиняв сімейний дебош при цьому інколи доходило і до бійок.

Неодноразово ОСОБА_3 приходив вночі в нетверезому стані, вчиняв сварки, наносив йому тілесні ушкодження та тікав, внаслідок чого він навіть звертався в міліцію.

їхати додому в Луганську область Вовк не хотів і продовжував влаштовувати сварки в його будинку, вчиняв дрібні крадіжки продуктів і металевих виробів з його дому. Це продовжувалось майже кожного вечора і ночі до того часу, коли в нього вже не витримала нервова система.

Наприкінці листопада 2009 року приблизно в дві години ночі його племінник ОСОБА_6 в нетверезому стані прийшов до нього додому і почав сваритися на його співмешканку ОСОБА_5, що та здала в інтернат його дітей. В ході сварки ОСОБА_3 кинув по ліжку, де вони відпочивали, стільцем. Він на той час був тверезий і піднявся з ліжка та пішов до ОСОБА_3, але той втік з хати на подвір»я. Він вийшов на подвір»я і сказав, щоб ОСОБА_3 заспокоївся і лягав спати у їхньому домі, але на цю пропозицію ОСОБА_3 відповів відмовою. Він повернувся в хату в жилу кімнату, що розміщена зліва від входу. У даній кімнаті світла не було, як і у інших кімнатах дому. Через 15-20 хвилин у цю кімнату знову зайшов ОСОБА_3 і почав розмахувати палицею і викрикувати нецензурні вислови. Тоді він на столі для інструментів у цій же кімнаті схопив короткий молоток. Взявши його в руку, він побіг до ОСОБА_3, а той знову вибіг з будинку і побіг в напрямку городу. Він побіг слідом за племінником і біля виходу з хати на подвір»ї кинув молоток об каміння, щоб ОСОБА_3 почув звук удару заліза й злякався. Швидко втікати ОСОБА_3 не міг, оскільки був в п'яному стані. Потім він підняв молоток і наздогнав ОСОБА_3 на стежці городу. На тому місці він вдарив ОСОБА_3 ззаду молотком по голові. Після удару молотком племінник похитнувся , почав кричати і трохи присів. Він ще 3-4 рази вдарив ОСОБА_3 ударною тупою частиною молотка по голові зверху, щоб той не кричав і щоб крику не почули сусіди. Від його ударів ОСОБА_3 впав і замовк. Він взяв ОСОБА_3О за руку і ще відчув слабкий пульс, але зрозумів, що ОСОБА_3 помирає. Тоді він пішов на подвір»я до мотузки для висушування білизни, зняв з неї ватну ковдру, ще взяв лопату і повернувся на город до місця, де залишив ОСОБА_3 Він вирішив закопати труп племінника в кінці свого городу біля долини. Коли через кілька хвилин він повернувся на присадибну ділянку до ОСОБА_3, то останній вже не дихав і він зрозумів, що той помер. Він накотив труп на ковдру і потягнув в сторону долини . Протягнувши труп від місця вчинення вбивства 4-5 метрів, відчув, що важко тягнути, тому вирішив далі його не тягти, а закопати на городі на тому місці, де він зупинився. На тому місці неподалік стежки попід межу і навпроти дерева молодої абрикоси, він на городі викопав яму глибиною біля півметра. Тіло племінника він на ковдрі затягнув в яму, де прикрив тією ковдрою і присипав землею. Вдосвіта біля 5.00 години місце захоронення

трупа він розправив граблями, щоб поверхня землі на тому місці не відрізнялася від іншої площі городу.

На четвертий чи п'ятий день із молотка він вибив дерев'яну рукоятку і спалив її, а сам молоток здав на пункт прийому металобрухту в с. Клебань разом із іншими дрібними залізними предметами, які склав у мішок. Брухт здавав дружині заготовача Юрія, яка при здачі металобрухту деталі у мішку не перевіряла.

Його співмешканка ОСОБА_5 тієї ночі постійно знаходилась в хаті і за ним з будинку не виходила, тому нічого не бачила те, що він скоїв вбивство ОСОБА_3. Повернувшись в будинок, він співмешканці нічого про цю подію не розповів.

Після даного випадку ОСОБА_5 неодноразово висловлювалась, що боїться ОСОБА_3, який може прийти до них додому та вчинити скандал, говорила, що ОСОБА_3 їй сниться , але він ОСОБА_5 заспокоював, що все буде добре і ОСОБА_3 більше не прийде, так як кудись виїхав з села. ОСОБА_7 майже щодня з острахом згадувала про ОСОБА_3 і йому це вже набридло слухати. Тому він вирішив їй сказати правду. В середині травня 2010 року, коли вони перебували на заробітках в м. Котовську Одеської області, він співмешканці сказав, що ОСОБА_3 більше не прийде і не буде заважати жити, бо він його закопав на городі. Інших подробиць скоєного ним вбивства він співмешканці не розповідав і місце захоронення трупа їй не показував.

Щиро кається у скоєному, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 в судові засідання не з'явилась натомість надала заяву в якій вказала, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_2 не має і цивільний позов заявляти не буде, так як він являється неспроможним. Водночас бажає, щоб його було засуджено до найсуворішої міри покарання за скоєння даного злочину.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудний правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, то суд відповідно до ст. 299 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик і допит свідків, включених до списку, що додається до обвинувального висновку, а обмежився допитом підсудного і дослідженням матеріалів справи

Вина підсудного у скоєні злочину, також підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом огляду місця події та фототаблицею /а.с. 10-11,12/, протоколом відтворення обстановки і обставин події та фототаблицею /а.с. 47-48/, висновком судово-наркологічної експертизи /а.с. 74/, актом судово -психіатричної експертизи /а.с.83-85/; висновком судової медико-криміналістичної експертизи /а.с.86-93/; висновком судово-медичної експертизи /а.с.97-101/ та іншими матеріалами справи.

Дослідивши зібрані докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, доведена в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за 115 ч. 1 КК України відповідно.

Вирішуючи питання про призначення покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину і особу підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом'якшують відповідальність підсудного, суд відносить його з'явлення із зізнанням та щире каяття в скоєному злочині.

До обтяжуючих обставин суд відносить тяжкі наслідки завдані злочином.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 постановою Вінницького районного суду від 26 березня 2008 року було умовно - достроково звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за ст.ст. 101 ч. З, 142 ч. З, 100 КК України /в ред. 1960 року/ від 07 липня 1998 року, на 1 рік 9 місяців 27 днів (а.с. 61).

Не дивлячись на це, в листопаді 2009 року, тобто через 1 рік 8 місяців після умовно -дострокового звільнення від відбування покарання, він скоїв вбивство.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами і доповненнями, у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі та звільнена від відбування покарання умовно - достроково і в період строку умовно -дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов'язаний визначити остаточно покарання у вигляді позбавлення волі, зокрема і тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м'які види покарання (п.26).

Строк відбування покарання ОСОБА_2 необхідно рахувати з моменту її затримання, з 27 травня 2010 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк перебування під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку у законну силу необхідно залишити попередній - утримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 /дев'ять/ років.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного ОСОБА_2

покарання невідбуте ним покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької

області від 07 липня 1998 року, призначивши йому остаточну міру покарання у виді 10

(десяти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 24 травня 2010 року, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - утримання під вартою в СІЗО УДДПВП України у Вінницькій області № 1.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: