В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя Закаблук О. В. ,

при секретарях Селезень Н. В., Бродацькій А.Г., Марчуку О.П.,

з участю прокурора Савченка В.О.,

захисника ОСОБА_1, представника потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква кримінальну справу про обвинувачення по ст.121 ч.1 КК України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, не працює, проживає м. Брянськ, РФ, АДРЕСА_1, раніше судимий, а саме 29.08.2001 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 142 ч. З, 44 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ід. номер НОМЕР_1,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, будучи раніше судимим 29.08.2001 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 142 ч.3, 44 КК України ( 1960 року) до п'яти років позбавлення волі, звільнився 24.03.2004 року з Черкаської ВК на підставі виконання Указу Президента України «Про помилування» від 18.03.2004 року з встановленням двох років іспитового строку, на шлях виправлення не став та в період відбування іспитового строку скоїв умисний злочин, за наступних обставин.

15.08.2004 року, близько 14 години ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на території підприємства ПП «Похитайло», що по вул. Толстого, 40-Б в м. Біла Церква, де був працевлаштований, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, в роздягальні ПП « Похитайло» під час з'ясування відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5, умисно, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання наніс численні удари руками та ногами в область обличчя, тулубу та живота потерпілого ОСОБА_5, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження у вигляді пошкодження лівої нирки, селезінки, заочеревинної гематоми зліва, внутрішньої кровотечі ( в черевній порожнині до 200,0 см. крові), струсу головного мозку, що згідно висновку СМЕ № 365/д від 27.10.2004 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень визнав повністю, однак під час допиту фактично визнав частково та суду показав, що під час сварки з потерпілим не перебував в стані алкогольного сп»яніння, сварка між ним та потерпілим виникла із-за того, що потерпілий ОСОБА_5 не бажав працювати, а тому між ними виникла словесна перепалка, під час якої він запропонував потерпілому вийти в роздягальню, де потерпілий першим хотів ударити підсудного, однак він відвів удар рукою потерпілого та наніс удар у відповідь, після чого наніс три-чотири удари руками в область грудей. Під час нанесення ударів потерпілий падав на лавку та на підлогу, а тому міг отримати тілесні ушкодження. Підсудний не бажав настання тяжких наслідків здоров»ю потерпілому, а тому в скоєному розкаюється, просить суворо його не карати, так як протягом 8 років після вчиненого не скоював ніяких злочинів. Після вчинення злочину він поїхав в Росію до бабусі, переховувався там, так як дізнався десь в 2005 році, що його розшукують. Під час розгляду справи судом частково відшкодував моральну шкоду потерпілому та повністю матеріальну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 15.08.2004 року він прийшов влаштовуватись на роботу в ПП «Похитайло» та був направлений в цех по виготовленню пельменів, де також працював підсудний, якого він до того не знав. Точних обставин сварки він не пам»ятає, так як пройшов тривалий час, однак пам»ятає, що під час роботи між ним та підсудним виникла сварка з приводу того, що підсудний працював повільно та він йому зробив зауваження, щоб не було простоїв на роботі, після чого ОСОБА_3, який перебував в стані алкогольного сп»яніння, став агресивним, запропонував йому вийти в роздягальну, де побив його, наносячи удари руками в область грудей, живота, обличчя, а коли потерпілий впав, то декілька разів ударив ногами. Підсудний бив його близько 10-15 хвилин, наніс близько 15-20 ударів, після чого зайшли якісь люди та розборонили їх. Стверджує, що бійку розпочав саме підсудний, який фактично його побив нізащо. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілому стало погано, він пішов додому, звідки вже йому сестра викликала швидку допомогу та він тривалий час перебував у лікарні, переніс операцію, його родина понесла значні матеріальні витрати, а тому просить стягнути з підсудного 30 тис. грн. завданої моральної шкоди.

Суд, допитавши підсудного, потерпілого, свідків, заслухавши обвинувальну промову прокурора , який підтримав обвинувачення в повному обсязі, захисника, представника потерпілого, оглянувши та дослідивши докази в матеріалах справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, прийшов до висновку що підсудній ОСОБА_3 дійсно скоїв злочин, передбачений ст.121 ч.1 КК України, а саме, умисно спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5, спричинив такі ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, дії підсудного вірно кваліфіковані органами досудового слідства, вина його доведена і він підлягає покаранню згідно санкції вищеназваної статті по таким підставам.

Окрім часткового визнання своєї вини підсудним ОСОБА_3 його вина підтверджена в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6, яка в судовому засіданні показала, що працювала майстром ПП «Похитайло» в обов»язки якої входив прийом на роботу людей та контроль за трудовою дисципліною. 15.08.2004 року вона поставила на роботу на місце ОСОБА_3 нового працівника, так як ОСОБА_3 прийшов на роботу в нетверезому стані, що вона стверджує, так як визначила стан сп»яніння за поведінкою, завнішнім виглядом підсудного, від якого відчувався запах спиртного. Близько обіду вона почула крики з роздягальні, куди зайшла та побачила, що потерпілий ОСОБА_5 був у крові, після чого допомогла вмитись потерпілому та пізніше дізналась, що його побив ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7, допитаний в судовому засіданні показав, що працював на виробництві ПП «Похитайло» разом з підсудним та потерпілим, яких посеред робочого дня почав розшукувати та знайшов в роздягальні, де потерпілий ОСОБА_5 сидів на підлозі та закривався руками, а підсудний ОСОБА_3 наносив йому удари ногами в область живота та тулубу, обличчя потерпілого було в крові. Скільки ударів він наніс, ОСОБА_7 не знає, так як забрав ОСОБА_3 від ОСОБА_5 та заспокоїв його. Чому підсудний бив потерпілого він не знає, однак вказує на те, що на виробництві заборонено вживати спиртні напої, а тому ОСОБА_3 на його думку був тверезий.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що являється рідною сестрою потерпілого ОСОБА_5 та про обставини подій знає зі слів брата, який під час першого робочого дня прийшов додому та повідомив, що його побив працівник на підприємстві. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень брата забрала швидка допомога та він тривалий час лікувався, переніс операцію, яку оплачувала їх мама, коли була жива, та вона з чоловіком допомагали потерпілому.

Свідок ОСОБА_9, допитаний в судовому засіданні показав, що підсудний його двоюрідний брат, який звільнився з місць відбування покарання умовно достроково, працевлаштовувався тимчасово, так як вживав спиртні напої. Йому відомо, що на ПП «Похитайло» його брат побив якогось працівника, однак особисто від брата він нічого не чув, так як не знав, де перебуває брат з 2004 року.

ОСОБА_10, допитаний в судовому засіданні як свідок, показав, що потерпілий ОСОБА_5 брат його дружини, якого він добре знає. Після отриманих тілесних ушкоджень на швидкій допомозі казали, що не довезуть потерпілого до лікарні, так як у нього була пошкоджена нирка. В даний час потерпілий не працює за станом здоров»я після того, як його на роботі побив ОСОБА_9, про що йому розповідав потерпілий, який також казав, що підсудний його бив ногами.

Свідок ОСОБА_11, покази якого оголошені в судовому засіданні, показав, що він працює судово-медичним експертом Київського обласного бюро СМЕ, отримані потерпілим ОСОБА_5 тілесні ушкодження лівої нирки, селезінки, за очеревинна гематома зліва та внутрішньочеревна кровотеча відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію, як небезпечні для життя.

Вина підсудного ОСОБА_3 також підтверджується письмовими доказами, які досліджені під час розгляду справи в судовому засіданні, а саме, протоколом огляду місця події - приміщення роздягальні ПП «Похитайло» по вул.Толстого 40-б в м.Біла Церква ( а.с. 16);

- протоколом відтворення обстановки і обставин подій з обвинуваченим ОСОБА_3, під час якої підсудний показав та розповів про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5В.(а.с.95-96);

- протоколами відтворення обстановки та обставин подій за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_12, під час яких вони відтворили обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_5В.(а.с.105-106,114-115);

-згідно висновку судово-медичної експертизи № 365/д 27.10.2004 року тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді пошкодження лівої нирки, селезінки, заочеревинної гематоми зліва, внутрішньої кровотечі ( в черевній порожнині до 200,0 см. крові), струсу головного мозку, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя;

-протоколом очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 123-127) , відповідно до якого і потерпілий і підсудний повідомляли про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності суд прийшов до висновку щодо того, що саме підсудний ОСОБА_3 умисно спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5, тобто вчинив злочин, передбачений ст.121 ч.1 КК України, тяжкі тілесні ушкодження завдані потерпілому підсудним внаслідок нанесення ударів руками та ногами в область тулубу, живота потерпілого, на що послідовно вказував потерпілий під час досудового слідства та в суді, факт нанесення ударів руками в область тулубу потерпілому визнається підсудним, а також суд не приймає до уваги заперечення підсудного щодо того, що ним не наносились удари ногами в область черевної порожнини, тулуба потерпілого, так як назване суперечить обставинам справи, показанням потерпілого на досудовому слідстві та в суді та показанням свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні, та розцінює названі показання як позицію підсудного, яка обрана з метою пом»якшення покарання за вчинене, яка свідчить про часткове визнання підсудним своєї вини у вчиненому злочині.

Також у суду відсутні підстави сумніватись в достовірності показів свідка ОСОБА_6 щодо того, що підсудний ОСОБА_3 перебував під час вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння, так як назване узгоджується з її показаннями на досудовому слідстві, показаннями потерпілого ОСОБА_5 на досудовому слідстві та показаннями свідка ОСОБА_7 на досудовому слідстві (а.с.31-33), де всі зазначали, що підсудний перебував у стані алкогольного сп»яніння, після події злочину пройшов тривалий час, а тому суд вважає показання підсудного щодо того, що він не вживав алкогольні напої та не перебував в стані алкогольного сп»яніння такими, що не відповідають дійсності, дані суду з метою пом»якшення покарання підсудному, а також з цих підстав критично розцінює показання свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні в частині того, що на його думку підсудний не перебував в стані алкогольного сп"яніння під час побиття потерпілого.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Підсудний ОСОБА_3 частково відшкодував завдану матеріальну шкоду потерпілому, цю обставину суд враховує такою, що пом'якшує покарання підсудному.

Обставинами, які обтяжують покарання підсудного судом визнаються вчинення злочину підсудним в стані алкогольного сп»яніння та рецидив злочину.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_3 не працює, за місцем проживання характеризується умовно посередньо, раніше судимий за вчинення злочину з корисливих мотивів з застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров»я потерпілих, знову вчинив тяжкий злочин під час іспитового терміну після звільнення від відбування покарання за актом помилування, з врахуванням позиції потерпілого, а також враховуючи те, що з часу вчинення злочину минув значний термін, який становить більш ніж 8 років, внаслідок чого змінилась обставини та обстановка, сприйняття обставин вчиненого підсудним та потерпілим, враховуючи те, що підсудний переховувався від слідства, суд вважає особу підсудного такою, що становить підвищену суспільну небезпеку, а тому його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, суд вважає, що підсудний підлягає мінімальному покаранню у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст.121 ч.1 КК України та з застосуванням ст.71 КК України до призначеного покарання слід приєднати частково невідбуте покарання за попереднім вироком суду.

При призначенні покарання суд вважає, що підстав для застосування вимог ст.69 КК України до підсудного не вбачається, так як обставин, які б свідчили про чистосердечне каяття підсудного у вчиненому, судом не встановлено. І під час досудового слідства після його затримання і під час судового розгляду підсудний ОСОБА_3 давав показання в частині визнання своєї вини у вчиненому злочині, однак зазначав обставини, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, що свідчить про те, що підсудний намагався уникнути більш тяжкого покарання за вчинене, а тому у суду відсутні підстави вважати особу підсудного такою, що не становить суспільної небезпеки, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину не зменшилась.

Крім цього, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_5, який підтриманий ним в судовому засіданні в частині стягнення з підсудного на його користь 30000 грн. моральної шкоди, так як з врахуванням обставин справи, осіб підсудного та потерпілого, матеріального становища підсудного, з врахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає що розмір заявленої моральної шкоди відповідає зазначеним критеріям, а тому з підсудного слід стягнути на користь потерпілого 30000 грн. моральної шкоди, так як в судовому засіданні доведено, що потерпілий внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень тривалий час перебував на лікуванні, переніс операцію на нирках і печінці, реабілітацію, терпів фізичний біль та незручності, був порушений звичайний уклад життя потерпілого. При цьому суд враховує те, що підсудним частково відшкодовано витрати потерпілого на лікування в сумі 1300 грн., внаслідок чого потерпілий не має претензій до підсудного в частині відшкодування матеріальної шкоди та 1300 грн. моральної шкоди, внаслідок чого потерпілим в судовому засіданні зменшено позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди з 50000 грн. до 30000 грн..

Судові витрати в справі, речові докази по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Згідно ст.71ч. 1 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 29.08.2001 року та остаточну міру покарання ОСОБА_3 визначити у 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 30 000 (тридцять тисяч) грн. завданої моральної шкоди.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в СІЗО Державного Департаменту України по виконанню покарань у м.Києві та Київській області.

Строки відбування покарання ОСОБА_3 вираховувати з часу взяття під варту, 08.10.2012 року, 17 год. 30 хвилин та зарахувати в час відбування покарання час затримання засудженого з 06.10.2012 року 00 год.15 хв. до 08.10.2012 року 00 год.15 хв.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку на протязі 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя: О. В. Закаблук