Справа № 304/406/13-к Провадження № 1-кп/304/53/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2013 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Амаровича В. П.,

при секретарі Ковач М.Ф.,

за участю прокурора Кюкало П.П.,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_1,

розглянувши клопотання старшого прокурора прокуратури Перечинського району ОСОБА_2 щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого

про продовження строку тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 08 лютого 2013 року біля 15.00 год., будучи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на вул. Маяковського в м. Перечин, неподалік залізничного вокзалу, умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу викрав із внутрішньої кишені куртки ОСОБА_4 гроші в сумі 280 грн. та мобільний телефон марки «SUMSUNG C3011» чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 22 від 18 лютого 2013 року становить 210 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 490 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 14 лютого 2013 року біля 15.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на вул. Червоноармійській у м. Перечин на території автовокзалу, умисно, з корисливих спонукань, відкрито витягнув із кишені штанів ОСОБА_5 гроші в сумі 500 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні прокурор Кюкало П.П. просив клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_3 строк тримання під вартою до 01 лютого 2014 року, тобто на два місяці.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_1 просили не продовжувати ОСОБА_3 строк тримання під вартою та змінити запобіжний захід на інший, не пов'язаний з обмеженням волі.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, які мають значення для вирішення даного клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно статті 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2013 року матеріали досудового розслідування за повідомленнями про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 05 березня 2013 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. 09 березня 2013 року о 23.10 год., ОСОБА_3 було затримано на підставі ч. 4 ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 11 березня 2013 року до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.10 год. 09 квітня 2013 року, який продовжено до шістдесяти днів ухвалою Перечинського районного суду від 08 квітня 2013 року до 23.10 год. 08 червня 2013 року.

07 червня 2013 року ухвалою Перечинського районного суду запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 продовжено ще на 60 днів, тобто до 23 години 10 хвилин 06 серпня 2013 року.

Крім цього, встановлено, що ухвалами Перечинського районного суду від 06 серпня 2013 року, 03 вересня 2013 року та 28 жовтня 2013 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком відповідно на 30 (тридцять) днів, тобто до 23 години 10 хвилин 06 вересня 2013 року, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 години 10 хвилин 02 листопада 2013 року, та 30 (тридцять) днів, тобто до 23 години 10 хвилин 01 грудня 2013 року.

Також встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, про що свідчать зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: визнавальні покази самого ОСОБА_3, показання потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, протокол огляду речей від 15 лютого 2013 року та протокол огляду предметів від 14 лютого 2013 року.

Крім цього, згідно рапорту помічника ДІМ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_3 переховувався від органів досудового розслідування.

Отже, з урахуванням тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_3, приймаючи до уваги стан його здоров'я, який на даний час не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув'язнення, дані про його особу, сімейний стан, зокрема те, що ОСОБА_3 є не одружений, не має неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим, за відсутності сталих сімейних зв'язків, може переховуватись від суду, перебуваючи на волі здійснювати вплив на свідків по справі, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також враховуючи його поведінку після вчинення злочинів, суд приходить до висновку, що з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, більш мякі запобіжні заходи не спроможні забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов'язків під час судового провадження та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити строком на 60 днів.

Вищенаведене повністю узгоджується з Рішенням Конституційного Суду України в справі № 1-23/2003 про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу від 08 липня 2003 року.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України в справі № 1-23/2003 про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу від 08 липня 2003 року, ст. ст. 177, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Обвинуваченому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначити дату закінчення дії ухвали про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у виді тримання під вартою 23 годину 10 хвилин 29 січня 2014 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_7