АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/349/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа №627/1098/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.187 КК України
УХВАЛА
Іменем України
26 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та засудженого на вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 01.07.2015р. стосовно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Гути Богодухівського району Харківської області, громадянин України, освіта початкова, неодружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-21.07.1999р. Богодухівським районним судом Харківської області по ст.ст. 140 ч.3, 17, 81 ч.3, 42 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду замінено покарання на 4 роки позбавлення волі;

-26.12.2005р. Комінтернівським районним судом м. Харкова по ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-27.11 2006р. Богодухівським районним судом Харківської області по ст.ст.187 ч.1, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 05.08.2010р. звільнений умовно-достроково на 3 місяці 30 днів,

засуджений за: - ч.2 ст.186 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі;

-ч.2 ст.190 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі;

-ч.2 ст.187 КК України до 8(восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 8(вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Крім того, цим же вироком вирішена доля речових доказів та розв`язані цивільні позови потерпілих.

Згідно вироку 21.01.2011р., в денний час, ОСОБА_10 знаходився в гостях у своєї колишньої дружини ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_2 . Близько 14год. того ж дня ОСОБА_10 попросив ОСОБА_11 приготувати йому обід, на що та дала свою добровільну згоду і пішла на кухню. Явно знаючи, що у ОСОБА_11 є ювелірні вироби, ОСОБА_10 , у зв`язку з тим, що у нього виникло важке матеріальне становище вирішив викрасти їх. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав з скриньки, що знаходилась в шафі, належні ОСОБА_11 4 каблучки із сплаву золота, які поклав в кишеню своїх брюк. Щоб не привернути увагу потерпілої до свого передчасного відходу і тим самим забезпечити безперешкодне розпорядження згодом викраденим майном, ОСОБА_10 залишився у вказаній квартирі. Близько 16год. того ж дня ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, забрав з собою ювелірні вироби і покинув квартиру, таємно викравши таким чином майно, що належить ОСОБА_11 , а саме: каблучку із сплаву золота 375 проби, вагою 2,01гр., вартістю 341грн.; каблучку із сплаву золота 585 проби, вагою 1,95гр., вартістю 332грн. 48коп.; каблучку із сплаву золота 750 проби, вагою 2,26гр., вартістю 665грн. 77коп.; каблучку із золота 583 проби, вагою 2,56гр., вартістю 511грн. 50коп., заподіявши збиток на загальну суму 1850грн. 75коп.

Викраденим майном ОСОБА_10 згодом розпорядився на свій розсуд, а саме 22 січня 2011 року, в денний час, ОСОБА_10 , знаходячись у дворі біля будинку АДРЕСА_3 , зустрівся з ОСОБА_9 , якого попросив здати в один з ломбардів міста Харкова вище зазначені ювелірні вироби. При цьому ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 , що дані ювелірні вироби належать його матері. ОСОБА_9 , не маючи достовірної інформації про істинне походження вказаного майна, дав на те свою добровільну згоду і використовуюи піспорт громадянина України, на своє ім`я оформив договори застави: 22ю01ю2011рю з ПО Ломбард «Капітал» на отримання грошей в сумі 505грн. під заставу каблучки із сплаву золота 750 проби, вагою 2,26гр.; 25.01.2011р. ПО «Ломбард Донкредит» ТОВ «Інтер-ріелті» і компанія» на отримання грошей в сумі 220грн. 04коп. під заставу каблучки із сплаву золота 583 проби, вагою 2,56гр.; 29.01.2011р. з ПО Ломбард «Капітал» на отримання грошей в сумі 195грн. під заставу каблучки із сплаву золота 375 проби вагою 201гр.

В один з днів, в період з 27 по 29 січня 2011р., точна дата в ході слідства не встановлена, ОСОБА_11 виявила крадіжку майна, що належить їй, запропонувала ОСОБА_10 повернути ювелірні вироби, про що останній повідомив ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_10 розказав ОСОБА_9 про те, що раніше здані в заставу ювелірні вироби здобуті злочинним шляхом. 31 січня 2911р. ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_9 на гроші, отримані від ОСОБА_11 викупили з ПО «Ломбард Донкредит» ТОВ «Інтер-ріелті» і компанія» і ПО Ломбард «Капітал» 3 каблучки із сплаву золота, які повернули потерпілій.

01 лютого 2011р., в денний час, ОСОБА_10 , знаходячись в гостях у ОСОБА_9 , в будинку АДРЕСА_3 , запропонував йому шахрайським шляхом заволодіти грошима ОСОБА_11 , на що той дав свою добровільну згоду. Вступивши таким чином в злочинну змову, ОСОБА_14 і ОСОБА_9 розробили план, викрадення у неї золотих каблучок, яка фактично продана не відомій їм особі, знаходиться в ломбарді і він ( ОСОБА_9 ) може викупити її, а коли потерпіла передасть їм для цього гроші в сумі 850грн., то вони заволодіють ними.

Реалізуючи злочинний намір групи, ОСОБА_9 , діючи погоджено із співучасником, з метою увійти в довіру до потерпілої, зателефонував ОСОБА_11 і повідомив їй завідомо неправдиві відомості про те, що йому відомо де саме знаходиться остання з викрадених і неї каблучок і він може викупити її. ОСОБА_11 , повністю довіряючи словам ОСОБА_9 , дала на це свою добровільну згоду. Слідуючи раніше розробленому плану, ОСОБА_9 запропонував потерпілій узяти з собою гроші в сумі 850грн. і підійти до виходу із станції метро «Студентська», розташованої в м. Харкові по вул.. Блюхера, 21, щоб він зміг за дані гроші викупити каблучку з ломбарду і повернути їй.

Близько 14год. того ж дня ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 прибули до виходу ії станції метро «Студентська», де зустрілися з ОСОБА_11 . ОСОБА_9 , діючи згідно розподіленим ролям, повторно, повідомив потерпілій про те, що він і ОСОБА_10 готові викупити із застави каблучку, що належить їй, явно знаючи що робити цього не будуть. ОСОБА_10 в цей час знаходився біля них і своїм виглядом підтримував дії співучасника. ОСОБА_11 , будучи введеною в оману ОСОБА_9 , передала йому гроші в сумі 850грн.

ОСОБА_9 взяв гроші і, слідуючи раніше розробленому плану, запропонував ОСОБА_11 почекати його разом з ОСОБА_10 на ринку біля виходу із станції метро «Студентська», поки він викупить каблучку в ломбарді і повернеться до них. Отримавши згоду потерпілої, ОСОБА_9 , діючи погоджено із співучасником, вимкнув свій мобільний телефон і з грошима з місця злочину сховався. ОСОБА_10 , виконуючи відведену йому роль залишався з ОСОБА_11 і в хлді розмови підтверджував їх з ОСОБА_9 намір повернути раніше викрадене їй майно, чим притупляв пильність потерпілої і не давав їй можливості звернутися за допомогою до сторонніх осіб і затримати співучасника. Після обумовленого з ОСОБА_9 часу ОСОБА_10 під приводом придбання продуктів харчування залишив потерпілу і з місця вчинення злочину сховався.

Крім того, в один з днів з 20 по 25 березня 2011р., точна дата в ході досудового та судового слідства не встановлена, в денний час ОСОБА_9 знаходився біля торгового кіоску, розташованого у дворі біля будинку АДРЕСА_3 . Близько 10год. того ж дня до кіоску підійшла раніше не знайому йому ОСОБА_15 і попросила продати їй продукти харчування, зі які спробувала розрахуватися купюрою номіналом 500грн. у зв`язку з тим, що в торговому кіоску не знайшлося решти з вказаної суми, ОСОБА_16 , поклавши гроші в кишеню свого плаща, попрямувала до місця свого проживання. Побачивши, що у ОСОБА_15 є гроші в сумі 500грн., ОСОБА_9 вирішив заволодіти ними.

Реалізуючи свій злочинний намір, з метою вибору місця, де його діям не зможуть перешкодити сторонні особи, ОСОБА_9 пройшов вслід за ОСОБА_15 до будинку АДРЕСА_4 . Коли потерпіла увійшла до під`їзду і знаходилася між першими і другими вхідними дверима ОСОБА_9 підбіг до неї позаду зі сторони спини і обхвативши лівою рукою за обличчя, притиснув її до себе, обмеживши тим самим можливість сховатися і чинити йому опір. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я, що виразилося в насильному утриманні потерпілої, діючи з корисливих мотивів, повторно, заволодів належним ОСОБА_15 грошима в сумі 500грн. Відпустивши потерпілу, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину з викраденим сховався, розпорядившись ним згодом на свій розсуд.

Після чого, 02 квітня 2011р., близько 14 год., ОСОБА_17 знаходився в гостях у ОСОБА_18 в квартирі АДРЕСА_5 , де спільно з нею розпивав спиртні напої. Явно знаючи, що у ОСОБА_18 є ювелірні вироби, ОСОБА_9 вирішив заволодіти ними, застосувавши відносно потерпілої фізичне насильство.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 підійшов до лежачої на дивані ОСОБА_18 , узяв подушку і закрив нею обличчя потерпілої, обмеживши тим самим доступ кисню. ОСОБА_18 спробувала звільнитися, але ОСОБА_9 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, утримував подушку на обличчі потерпілої до тих пір, поки та не припинила чинити опір.

Подавивши таким чином у потерпілої волю до опору, ОСОБА_9 запропонував їй вказати місце, де заховані ювелірні вироби. ОСОБА_18 , побоюючись за свої життя і здоров`я, вказала на сервант, де були заховані ювелірні вироби. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, повторно, заволодів належним ОСОБА_18 майном: грошима в сумі 350грн.; сережками із сплаву золота 585 проби, вагою 2,35гр., вартістю 415грн.; каблучкою із сплаву золота 585 проби, вагою 3,85гр., вартістю 680грн. 26коп.; каблучкою із сплаву золота 585 проби, вагою 1,82гр., вартістю 321грн. 58коп.; каблучкою із сплаву золота 585 проби, вагою 1,84гр., вартістю 325грн. 11коп.; каблучкою із сплаву золота 585 проби, вагою 2,28гр., вартістю 402грн. 85коп.; каблучкою із сплаву золота 585 проби, вагою 2,40гр., вартістю 424грн. 06коп., а всього на загальну суму 2919грн. 08коп. З викраденим ОСОБА_9 з місця здійснення злочину сховався, розпорядившись їм згодом на свій розсуд.

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить вирок суду скасувати в наслідок м`якості призначеного покарання і ухвалити новий вирок яким призначити 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

-засуджений посилається на порушення процесуального законодавства оскільки вважає, що була допущена однобічність і неповнота як досудового слідства так і судового, в зв`язку з чим просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. Крім того, апелянт вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, ОСОБА_9 та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Так, згідно ч.1 ст.365 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.6 а.с.252-258), фактичні обставини справи були встановленні в загальному порядку передбаченому главою 26 КПК України на підставі досліджених у суді доказів.

Не дивлячись на заперечення ОСОБА_9 у суді першої інстанції (т.6 а.с.254) його вина ґрунтується на наступних доказах.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_11 , вбачається, що в останніх числах січня 2011 року, після візиту колишнього чоловіка ОСОБА_10 вона виявила крадіжку золотих прикрас. ОСОБА_10 зізнався, що заволодів каблучками, здав їх під заставу в ломбард та повідомив, що їх можна викупити з ломбарду за 850грн. Після чого, вона передала гроші ОСОБА_9 та ОСОБА_10 а золоті прикраси, їй так і не повернули.

Ці ж обставини випливають з дослідженого у суді протоколу огляду від 12.02.2011р. в якому відображений факт викрадення ОСОБА_10 у ОСОБА_11 трьох каблучок із сплаву золота (т.2 а.с.17).

Наведені обставини відповідають доказам дослідженим з наступних документів: договору укладеного 22.01.2011р. між ПО «Ломбард «Капітал» і ОСОБА_9 ; договору укладеного 25.01.2011р. між ПО «Ломбард «Донкредит» і ОСОБА_9 ; договору укладеного 29.01.2011р. між ПО «Ломбард «Капітал» і ОСОБА_9 (т.2 а.с.38-41).

Поряд з цим, вартість викраденого встановлена судово-товарознавчою експертизою №40 від 21.02.2011р. (т.2 а.с.52).

На підставі наведених доказів, колегія суддів вважає, що районний суд правильно встановив обставини справи згідно яких ОСОБА_9 заволодів чужим майном шляхом обману і зловживання довірою, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб та піддав їх кваліфікації за ч.2 ст.190 КК України.

Зі свідчень потерпілої ОСОБА_15 , випливає, що в останніх числах березня 2011 року, близько 14:00 год., вона підійшла до кіоску, розташованого біля будинку № 61-а по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові, де хотіла придбати продукти харчування. Вона спробувала розрахуватися за придбаний товар купюрою розміром 500 гривень, але у продавця не було решті і тоді вона поклавши гроші в кишеню, пішла додому. Коли вона увійшла до тамбура під`їзду №7 свого будинку АДРЕСА_4 , до неї позаду підбіг ОСОБА_9 , який лівою рукою обхватив її за шию, а правою рукою з кишені плаща дістав купюру номіналом 500 гривень. Після цього ОСОБА_9 ударив її по потилиці, а сам вибіг на вулицю і зник у невідомому напрямі (т.2 а.с.163, т.6 а.с.255).

Свідок ОСОБА_18 , показала, що в останніх числах березня 2011 року, близько 14:00 год., вона спільно з ОСОБА_9 знаходилася біля торгового кіоску, розташованого на розі будинку АДРЕСА_3 . В цей час до кіоску підійшла покупець, яка спробувала придбати продукти харчування і розрахуватися купюрою номіналом 500 гривень. Оскільки в кіоску решти з даної суми не було, жінка покупку не вчинила і пішла. Відразу після цього ОСОБА_9 ,, сказавши, що на деякий час відійде, пішов від кіоску. Через 15-20 хвилин ОСОБА_9 повернувся до кіоску. У нього була купюра номіналом 500грн., якою він згодом розраховувався за покупку спиртного і продуктів харчування.

Наведені обставини підтверджуються також наступними доказами, даними у: протоколі очної ставки між ОСОБА_9 і потерпілої ОСОБА_15 (т.2 а.с.171); протоколі відтворення обстановки і обставин події (т.2 а.с.179); протоколі пред`явлення осіб для впізнання (т.2 а.с.170).

Отже, викладені вище докази підтверджують висновок районного суду проте, що ОСОБА_9 здійснив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчиненому повторно і правильно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.186 КК України.

Потерпіла ОСОБА_18 , дала свідчення згідно яких, 02 квітня 2011 року вона спільно з ОСОБА_9 по місцю її проживання розпивали спиртні напої. Через якийсь час вона лягла на диван. До неї підійшов ОСОБА_9 і, накинувши їй на обличчя подушку, зажадав віддати йому ювелірні вироби. Коли вона практично знепритомніла від браку кисню, ОСОБА_9 скинув з неї подушку і, заволодівши її золотими виробами та грошима, покинув квартиру.

Наведені показання підтверджуються свідченнями ОСОБА_9 і потерпілої ОСОБА_18 , даними ними в ході очної ставки (т.2 а.с.172), а також свідченнями ОСОБА_9 , даними ним при відтворенні обстановки і обставин події (т.2 а.с.179).

Крім того, вищевикладені фактичні обставини узгоджуються з доказами, що містяться в протоколі виїмки в «Ломбарді ПП «Базіс» і компанія» копії договору про надання фінансового кредиту В2780 від 02.04.2011 року на ім`я і ОСОБА_9 (т.2 а.с.188, 191), а також з висновком судово-товарознавчої експертизи №49 від 06.06.2011 р. (т.2 а.с.216).

Звідси, колегія суддів вважає встановленим, що ОСОБА_9 вчинив розбій напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України.

При цьому, як вбачається з вироку районного суду (т.6 а.с.256) відповідно до ч.1 ст.334 КПК України в мотивувальній частині вироку зазначені мотиви, з яких суд відкинув інші докази.

Аргументи цього ж апелянта, що начебто відсутність потерпілих позбавляють суд можливості прийняти правосудне рішення і свідчать про однобічність судового слідства не ґрунтується на законодавстві оскільки ст.ст.306, 308 КПК України прямо регламентують такі випадки.

Таким чином, колегією суддів встановлена безпідставність і необґрунтованість апеляції обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, також є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України тобто у межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має синдром психічного і поведінкового розладу внаслідок вживання алкоголю без синдрому залежності, пом`якшуючі покарання обставини відсутні, а до обтяжуючих покарання обставин віднесено вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Разом з тим ураховуючи, що ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово, тричі, засудженим за вчинення умисних корисних кримінальних правопорушень, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, за попереднім вироком, знову вчинив три корисних правопорушень, два з яких згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, суд обґрунтовано призначив йому покарання в межах санкцій інкримінованих злочинів, остаточний розмір якого за сукупністю вироків колегія суддів вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм розміром, з урахуванням наведеного та приймаючи до уваги обставини справи, є справедливим і відсутні підстави для визнання його невідповідним згідно ст.372 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.11, 13, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України, ст.ст.362, 366, 382 КПК України (1960), колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 01.07.2015р. стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді