Справа № 423/422/15-к
Провадження № 11кп/782/194/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.07.2015 року у кримінальному провадженні №0000126, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Перевальська Луганської області, громадянина України, не працюючого, раніше судимого 14.11.2001 року Перевальським районним судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ст.ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; 13.05.2005 року Перевальським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185, ст.15, ч.3 ст.185, ст.ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 18.02.2010 року Перевальським районним судом Луганської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 31.01.2014 року Первомайським міським судом Луганської області за ч.3 ст. 185 К України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого у буд. АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Первомайського міського суду Луганської області від 31.01.2014 року і призначене остаточне покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислено з 25 березня 2015 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набуття вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Судові витрати у розмірі 736,56 грн. на користь держави стягнуто з ОСОБА_6 .

В с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що в невстановлений час він придбав без передбаченого законом дозволу бойові припаси, а саме дві ручні осколкові гранати РГД-5 і Ф-1 та два засоби ініціювання підривача УЗРГМ-2 (запали) до них. Зазначені бойові припаси ОСОБА_6 переніс за місцем свого мешкання у буд. АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення працівниками міліції 21 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, передавши кримінальне провадження на розгляд Старобільського районного суду.

Посилається на те, що суд не допитував свідків та не досліджував речових доказів, постановив вирок на підставі сфальсифікованих доказів. Зміст обвинувального акту не відповідає матеріалам, які були направлені до суду. Суддя ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_8 пропонували йому визнати обвинувачення, обіцяючи звільнити від покарання з призначенням іспитового строку, проте ввели його в оману.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та надав аналогічні її змісту пояснення, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та провівши судові дебати, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції, керуючись ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, пославшись на те, що обставини провадження учасниками судового розгляду не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дані вимоги закону судом першої інстанції порушені.

Зазначення судом у вироку про роз`яснення обвинуваченому змісту ч.3 ст. 349 КПК України не відповідає дійсності.

Як свідчить звукозапис судового засідання, суд обмежився з`ясуванням питання, чи визнає обвинувачений свою вину і чи не заперечує проти того, аби докази не досліджувалися і свідки не викликалися. При цьому суд не з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст обставин, щодо яких зібрані докази, не з`ясував належним чином, чи немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, а також не роз`яснив обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Разом з тим, суду слід було звернути увагу на скарги ОСОБА_9 слідчому судді, в яких він не визнавав вину та вказував на фальсифікацію доказів. Під час досудового слідства ОСОБА_6 допитували двічі і кожного разу він пояснював, що вину не визнає і не може пояснити, кому належать бойові припаси, знайдені в будинку, де він зі співмешканкою займав кімнату. Крім того, на питання головуючого в судовому засіданні, чи визнає він вину, ОСОБА_9 відповів, що у випадку, якщо він вину не визнає, його будуть неодноразово возити до суду, що свідчить про вимушеність визнання ним своєї вини.

Суд не розібрався в цих обставинах, не дав їм належної оцінки і прийняв незаконне рішення про розгляд кримінального провадження без дослідження доказів, що потягло за собою порушення прав обвинуваченого.

Крім того, судом порушено вимоги ч.4 ст.349 КПК України, згідно якій допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, коли він відмовився від давання показань.

Звукозапис судового засідання свідчить про те, що ОСОБА_6 не відмовлявся від давання показань, проте суд не допитав обвинуваченого і навіть не пропонував йому дати показання.

Зазначення у вироку, що ОСОБА_6 начебто пояснював, що він вчинив злочин за обставин, вказаних в обвинувальному акті, складеному щодо нього, не відповідають дійсності, - фактично жодних пояснень щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 в судовому засіданні не давав.

За таких умов колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог ст.412 КПК України є підставою для безумовного скасування вироку.

Враховуючи, що передбачені ст.420 КПК України підстави для постановлення свого вироку судом апеляційної інстанції відсутні, після скасування вироку слід призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційні вимоги щодо направлення кримінального провадження до Старобільського районного суду колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково, а вирок суду скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі суддів.

Керуючись статтями 407, 409, 412 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 07 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Апеляційні вимоги щодо направлення кримінального провадження на розгляд Старобільського районного суду залишити без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

_______________ _________________ __________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3