Справа № 1-132/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої Толкачова Л.А.

при секретарі Духота Л.В.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді справу про обвинувачення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він вчинив ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності. Злочин вчинив при наступних обставинах.

11.10.2009року приблизно о 18:30 год. на подвірї розташованому за адресою с. Жукин, вул. Шевченка 50, яке поділено на дві половини на одній з яких проживає потерпілий зі своєю сімєю, а на іншій сестра потерпілого зі своєю сімєю. Коли потерпілий побачив, що зять його сестри, який проживає в іншій частині будинку, належаній його сестрі, поставив свій автомобіль на частині двору потерпілого, останній попрохав підсудного загнати машину в гараж, оскільки автомобіль заважав вільному проходу. Відразу після прохання потерпілого ОСОБА_4 несподівано почав наносити удари кулаками у голову. ОСОБА_4 наніс ОСОБА_3 декілька ударів. Вранці підвівшись з ліжка потерпілий відчув головний біль та нудоту, обличчя було вкрите гематомами.

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 189 осв. Від 23.12.2009 року, ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний винним себе не визнав та суду пояснив, що він потерпілого не бив, де він отримав тілесні ушкодження він не знає, а скандал в той день і час в який вказує між ними був, бо потерпілий бензопилкою вирізав великий кусок дерев»яного паркану.

Крім невизнання своєї вини підсудним його вина підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий в судовому засіданні пояснив, що між підсудним та ним в той день відбулася сварка із-за того, що підсудний ставить свою автомашину серед двору і ремонтує її, йому не можна пройти по двору. Підсудний наніс йому кулаком по обличчю декілька ударів, йому стало зле і він тимчасово втратив свідомість, а потім пішов до хати та ліг, а наступного дня відчув головний біль, нудоту, а все обличчя було опухле і вкрите гематомами, тому він звернувся до лікарні. А те, що він вирізав частину паркану бензопилкою, так це його паркан, він його ставив, а тому вважає, що має право його різати. В зв»язку з тілесними ушкодженнями він лікувався у Вишгородській районній лікарні на стаціонарі з 12.10.2009 року по 26 жовтня 2009 року, а також амбулаторно до 06.11.2009 року. В зв»язку з цим потерпілий просить стягнути з підсудного матеріальні збитки в сумі 1410 гривень та моральні збитки в сумі 10000 гривень.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5, суду пояснив, що в жовтні 2009 року на початку 20 години йому подзвонила з чергування дружина потерпілого ОСОБА_3, щоб я пішов до нього та подивився, що з ним сталося, бо йому пагано. Коли він прийшов до ОСОБА_3 до дому, то побачив, що той лежить, обличчя його було побите, під очима були сінці і він йому сказав, що побив його ОСОБА_2

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що вона була на черіуванні у Вишгородській ЦРЛ, і їй подзвонив потерпілий ОСОБА_3 та сказав, що його побив сусід ОСОБА_2 Вона йому не повірила та подзвонила кумі ОСОБА_5, щоби та пішла подивитися, що трапилося з чоловіком. Через деякий час кума їй передзвонила та повідомила, що ОСОБА_3 дійсно побитий, і в зв»язку з цим вона передзвонила в міліцію, а після чергування наступного дня вонба забрала ОСОБА_3 та повезла його у лікарню.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7А суду пояснила, що 11.10.2009 року в 18-00 годин сварки між підсудним та потерпілим вона не бачила, однак чула, як потерпілий кричав, що заявить у міліцію на мого чоловіка за те, що він його побив, а потім взяв бензопилу та вирізав частину забору зі словами, щоб там мій чоловік ставив свою автомашину.

Крім пояснень свідків вина підсудного підтверджується випискою із ЖРЗПЗ №3968 від

12.10.2009року в 15-00 год., про те, що до Вишгородського РВ ГУ МВС в Київській області прийшло повідомлення від чергової медичної сестри Вишгородської ЦРЛ про те, що в лікарню звернувся потерпілий ОСОБА_3 з тілесними ушкодженнями обличчя, які наніс сусід.

Також вина підсудного підтверджується висновком судово - медичної експертизи № 189 осв. Від 23.12.2009 року, де зазначено, що ОСОБА_3 перебував в лікарні де йому був встановлений діагноз « ЗЧМТ. Сотрясіння головного мозку, ушиб м»ягких тканин обличчя.» ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров»я строком вище 6 днів, але не більше ніж 21 день.

Крім того вина підсудного була встановлена при проведенні перевірок працівниками міліції, де в постановах про відмову в порушенні кримінальної справи вказано, що встановлено що 11.10 2009 року близько 18-30 на подвір»ї домоволодіння в с. Жукин по вул. Шевченко №50 мід ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли неприязні відносини, які переросли у короткочасну бійку, під часа якої ОСОБА_2 наніс декілька ударів гр. ОСОБА_3, що підтверджується постановами про відмову у порушенні кримінальної справи від 19.10.2009 року та від 25.12.2009 року. Дані постанови про відмову в порушенні кримінальної справи були винесені в зв»язку з тим, що дана категорія справ розглядається тільки за скаргою потерпілого безпосередньо до суду, однак підсудний не оскаржував їх з питання того, що в даних постановах встановлено сам факт побиття ним ОСОБА_3

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв'язку суд вважає, що вина підсудного доведена повністю.

Підсудний ОСОБА_2 не визнає своєї вини та посилається на те, що при їх з потерпілим конфлікті нікого не було, свідків того, що він побив ОСОБА_3 немає, однак суд вважає, що підсудний не надав суду доказів того, що потерпілий міг отримати вищевказані ушкодження де інде, або що обличчя йому міг побити хтось інший. Крім того у потерпілого на той день і час більше ні з ким не було сварок. Невизнання своєї вини підсудним, суд вважає є свідоме ухиленням підсудного від відповідальності за скоєне.

Суд вважає, що дії ОСОБА_2 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.

125 КК України як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров»я.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу підсудного, обставини, які пом"якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом"якшують покарання підсудного суд визнає те, що він раніше злочинів не вчиняв, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у нарколога.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Потерпілим по справі заявлений цивільний позов, де просить стягнути з підсудного кошти, витрачені на лікування потерпілого по справі матеріальну шкоду в розмірі 1400 грн. А також 10000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні підсудний позов не визнав, заперечує проти стягнення з нього цієї суми, оскільки він не вчиняв злочину.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні не надали належним чином оформлені докази матеріальної шкоди, та докази які були надані в чеках не зрозумілі, до чого тут протиотруйні ліку, протикашльові, які купував потерпілий і що означають гумові полімерні препарати невідомо для яких цілей куплені потерпілим, тому суд приходить до висновку, що цивільний позов необхідно залишити без розгляду, роз»яснити потерпілому про звернення з позовом в порядку цивільного провадження.

Враховуючи те, що підсудний вчинив злочин невеликої тяжкості, а також сукупність обставин, які пом»якшують покарання підсудного, його позитивну характеристику з місця роботи те, що потерпілий не хоче позбавляти його волі, бажає, щоб він перебував на свободі, які істотно знижують ступінь тяжкості злочину суд вважає за можливе призначити останньому покарання без ізоляції від суспільства, а із застосуванням ст. 75 КК України, і надати йому іспитовий строк один рік.

Суд вважає, що призначення такого покарання підсудному є необхідним і буде цілком достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого

ч.2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

¦не виїжджати за межі України на постійне проживання біз дозволу органів кримінальної- виконавчої системи;

¦повідомляти органи криміналь-виконавчої системи про зміну місця проживання;

¦періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набрання вироком чинності залишити засудженому запобіжний захід підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов залишити без розгляду, роз»яснити потерпілому про звернення з цівільним позовом в порядку цивільного провадження.

Вирок протягом 15 днів може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом

подання апеляційної скарги через районний суд.

Суддя