АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/666/15, Провадження №11кп/790/2045/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Категорія: виконання судового рішення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м.Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 2 вересня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Червоний Донець Балаклійського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 травня 2013 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України до 5 років 10 днів позбавлення волі без конфіскації майна.

14 липня 2015 року захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

2 вересня 2015 року Жовтневий районний суд м.Харкова своєю ухвалою відмовив адвокату ОСОБА_7 у задоволенні зазначеного клопотання, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці та навчання не довів свого виправлення.

Адвокат ОСОБА_7 оскаржив зазначену ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова. У своїй апеляційній скарзі він просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбуття покарання на підставі ст.81 Кримінального кодексу України.

Обгрунтовуючи свої вимоги захисник зазначив, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не взяв до уваги що засуджений ОСОБА_8 вже відбув 2/3 призначеного покарання і за своєю поведінкою та ставленням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Це підтверджується переліком робіт, до яких він залучався, сумлінним ставленням до роботи, а також трьома заохоченнями від адміністрації установи виконання покарання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_7 та його підзахисного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який проти її задоволення заперечував, перевіривши матеріали судового провадження і особової справи засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.81 Кримінального кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пленум Верховного Суду України у постанові №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням, покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що за час відбування покарання у місцях позбавлення волі він неодноразово грубо порушував рижим утримання (спроба встановлення міжкамерного зв`язку, невиконання законних вимог адміністрації, нетактовна поведінка, зберігання заборонених предметів), за що 11 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема, 7 разів ОСОБА_8 поміщався до карцеру. За останній рік ОСОБА_8 отримав 3 заохочення.
За таких обставин, суд першої інстанції, повною мірою врахувавши поведінку засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, тяжкість та характер вчинених ним злочинів та значний строк невідбутого покарання, дійшов цілком обгрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки надані матеріали не доводять виправлення засудженого.
Суд апеляційної інстанції з таким висновком погоджується і підстав для скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова не вбачає.
Беручи до уваги наведене, керуючись статтями 404,405,407,418,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 2 вересня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк після вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3