Справа № 11-727/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 11.08.2010
УХВАЛА

Іменем України

11 серпня 2010р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області:

головуючого Миколюка О.В.,

суддів Матюшка М.П. і ОСОБА_1,

з участю прокурора Скрипки І.М.,

захисника адвоката ОСОБА_2 та представника

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією представника неповнолітнього засудженого на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2010 року яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.

Як зазначено у вироку, близько 15 години 15 хвилин 15 грудня 2009 року, перебуваючи в класі англійської мови Галайківської ЗОШ І-ІІ ступенів, ОСОБА_4, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_5, таємно викрав у неї мобільний телефон «FLYSX-300» вартістю 390 грн. та сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., котрий лежав на парті, чим заподіяв потерпілій шкоду на загальну суму 415 гривень. Названий телефон він подарував своїй знайомій ОСОБА_6, у якої він був вилучений працівниками міліції.

В апеляційній скарзі представник неповнолітнього засудженого його батько ОСОБА_3 просить вирок скасувати, виправдати сина та закрити кримінальну справу за п. 2 ст. 6 КПК України. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що син не викрав телефон з парти потерпілої, а знайшов його в коридорі школи на підлозі між підставками з вазонами. Первинні покази ОСОБА_3 та його батька підписані під тиском працівників міліції. Ніяких доказів того, що син взяв телефон з карти, а не знайшов, не добуто, тому привласнення особою знайденого або чужого цінного майна, яке випадково опинилося у неї, не є викрадення.

Заслухавши доповідача, представника неповнолітнього засудженого та захисника в підтримку вимог апеляції, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши доводи апеляції та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності засудженого у зазначених у вироку злочинних діях відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєне ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України.

Закрема потерпіла ОСОБА_5 показала, що коли в клас англійської мови зайшли учні 9 класу, то вона збирала речі. Щоб вийти з класу, але з її парти пропав телефон. Про що зразу повідомила вчительку і всі учні, серед яких був ОСОБА_4, шукали телефон в класі і коридорі. При цьому ОСОБА_4 теж мовчки шукав. Після цього сестра ОСОБА_5 дзвонила на вказаний номер телефону, котрий був поза зоною досяжності, потім зявлявся в мережі і знову виключався, що свідчить про наявність в телефоні сім карти і, в свою чергу, спростовує доводи апелянта про те, що його син знайшов телефон без сім-карти в коридорі школи. Більше того, ОСОБА_4, подарувавши телефон своїй знайомій ОСОБА_6, пояснив, що купив його в м. Тетієві за 20 гривень. На досудовому і судовому слідстві перевірялась версія ОСОБА_4 щодо тиску на нього зі сторони співробітників міліції, яке не знайшла свого підтвердження. Наведеному вище суд у вироку дав належну оцінку, справедливо розцінивши покази ОСОБА_4 як обрану форму захисту. За таких обставин вирок суду є законним.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію представника неповнолітнього засудженого залишити без задоволення, а вирок Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2010 року щодо засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_4 без зміни.

Головуючий

Судді