Справа № 1-471/11
Провадження № 1/1015/5141/11
В И Р О К

іменем України

17.06.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Польщенко Ю.Є.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

18.01.2011 року близько 21 години ОСОБА_2, перебуваючи в приміщенні будинку № 14 по вул. Леніна в с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно викрав мобільний тлефон «Соні-Еріксон К 790і», ІМЕІ 2017-9 вартістю 932,04 грн. із вставленою в нього сім-картою мобільного аператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 вартістю 10,80 грн., на рахунку якої було 10 грн.., з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_3 матеріальної шкоди на 932,04 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав, повністю підтвердив обставини його вчинення та суду пояснив, що у нього є знайомий на імя ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, з яким вони знайомі з листопада 2010 року. За цей час вони часто зустрічалися та разом відпочивали. Інколи він бував у ОСОБА_2 вдома. 18.01.2011 року близько 20 години він прийшов в гості до ОСОБА_2. ОСОБА_4 ОСОБА_5, повідомила, що того немає вдома, але він повинен скоро повернутися. ОСОБА_2 попросив дозволу зачекати ОСОБА_2 в будинку, на що ОСОБА_5 погодилася. Він зайшов у будинок та присів за стіл на кухні. Довгий час вони з ОСОБА_5 спілкувалися та чекали повернення ОСОБА_2. За цей час він помітив, що на столі лежить мобільний телефон «Соні Еріксон» сірого кольору і в нього виник умисел на те, щоб викрасти даний телефон. Близько 21 години ОСОБА_5 вийшла в кімнату і він залишився на кухні сам. Тоді, ОСОБА_2 швидко взяв мобільний телефон та поклав його в свою кишеню, після чого вийшов з будинку та пішов звідти. На зупинці громадського транспорту він сів на маршрутне таксі та поїхав до м. Києва. По дорозі витяг з викраденого мобільного телефону сім-карту та викинув її на зупинці «Чабани» через відкриті двері маршрутного таксі не виходячи з нього, в телефон вставив власну сім-карту за номером НОМЕР_2. В подальшому, телефоном користувався кілька днів. А потім продав в районі станції метро «Лісова» в м. Києві незнайомому чоловіку, якому не повідомляв, що телефон викрадений. З продажу телефону він отримав 150 гривень, які витратив на власні потреби. Він розуміє, що вчинив злочин, у цьому щиро розкаявся, повністю відшкодував потерпілому шкоду, завдану його діями, потерпілий претензій до нього не має, про що надав суду відповідну заяву потерпілого. Просив його суворо не карати.

Окрім визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме: рапортом оперативного уповноваженого СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 25.01.2011 року (а.с. 2); заявою потерпілого ОСОБА_3 від 19.01.2011 року (а.с. 3); протоколом огляду місця події від 19.01.2011 року (а.с. 4); довідкою про вартість мобільного телефону марки «Soni Ericson K790і»з урахуванням зносу, яка станом на 19.01.2011 року становить близько 900 грн. (а.с. 8); явкою з повинною ОСОБА_2 від 04.03.2011 року (а.с. 12); протоколом очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 21.03.2011 року (а.с.44-45); звітом про проведення товарознавчої експертизи, згідно з якою станом на 18.01.2011 року дійсна (ринкова) вартість мобільного телефону марки «ОСОБА_6 К790і» ІМЕІ 2017-9, без урахування вартості оригінальних комплектуючих з урахуванням ПДВ становить 932,04 грн., дійсна (ринкова) вартість сім картки мобільного аператора «Київстар» за номером НОМЕР_1 з урахуванням ПДВ 10,80 грн. (а.с. 49-53); постановою про відмову в порушенні кримінальної справи відносно невідомої особи за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України (а.с. 60-61); актом № 345 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 06.04.2011 року, згідно якого ОСОБА_2 в період інкримінованих йому дій і на час проведення експертизи на психічне захворювання не страждав і не страждає, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування медичних заходів не потребує (а.с. 71-72).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний давав суду правдиві покази, які відповідають встановленим судом обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, підсудний не має постійного місця роботи, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 88), неодружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 87), перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1999 року з діагнозом легка розумова відсталість (а.с.86), обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, та з урахуванням ставлення підсудного до вчиненого, його соціальних характеристик, вважає доцільним призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

У цивільному позові ОСОБА_3 щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь 1330 грн. спричиненої матеріальної шкоди необхідно відмовити у звязку з добровільним відшкодуванням підсудним завданої його діями шкоди.

Арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 18.05.2011 року на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_2 (а.с.64), підлягає скасуванню.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 850 (вісімсот пятдесят) грн. на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

У позові ОСОБА_3 щодо стягнення з ОСОБА_2 1330 грн. матеріальної шкоди відмовити.

Арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 18.05.2011 року на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_2 (а.с.64) скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з дня його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя М.М. Омельченко