АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2059/15 Головуючий І-ої інстанції
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.ч.1,2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеним вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.1 ст.186 КК України 3 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Як встановив суд, 04.06.2015 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_10 , проходячи повз будинок 128 б по пр. Тракторобудівників, м. Харкова, побачив раніше незнайому йому неповнолітню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась в одному з ним напрямку, у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок, який , на його думку, мав чималу вартість.
В цей момент знаходячись біля будинку 126 «б» по пр. Тракторобудівників, м.Харкова, діючи за раптово виниклим умислом направленим на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливу мету, скориставшись тим фактом, що поруч з неповнолітньою ОСОБА_11 не було сторонніх осіб, несподівано для останньої, в момент коли вона зустрілася з подругою ОСОБА_12 , ривком, правою рукою, схопившись за ланцюжок, відкрито заволодів золотим ланцюжком загальною вагою 9,66 грам, 585 проби, вартістю згідно судово - товарознавчої експертизи № 209 від 25.06.2015 - 4451,23 гривень, після чого, не бажаючи припиняти свої злочині дії направлені на відкрите заволодіння чужим майном та бажаючи отримати можливість розпорядитися викраденим золотим ланцюжком, ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись при цьому викраденим на власний розсуд, чим спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4451,23грн.
Окрім цього, 18.06.2015, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , проходячи біля будинку 52 по вул.Тимурівців, м. Харкова, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_8 , яка рухалась йому назустріч, у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок з хрестиком, які на його думку мали чималу вартість. Діючи повторно, за раптово виниклим умислом , направленим на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливу мету, скориставшись тим фактом, що поруч з ОСОБА_8 не було сторонніх осіб, несподівано для останньої, ривком, правою рукою, схопившись за хрестик з ланцюжком, відкрито заволодів золотим хрестиком вагою 4,43 грам 585 проби, вагою згідно судово - товарознавчої експертизи № 209 від 25.06.2015 - 2082,72 гривень та розірвав золотий ланцюжок вагою 11,3 грам, 585 проби, довжиною 56 см, вартістю - 5312,58 гривень.
Таким чином, ОСОБА_10 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпіла ОСОБА_8 лівою рукою змогла втримати на шиї золотий ланцюжок.
Своїми умисними діями ОСОБА_10 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7395, 30 гривень.
Окрім цього, 19.06.2015 року, приблизно о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_10 проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , побачив перед собою, раніше не знайому йому ОСОБА_13 , яка вела за руки малолітніх дітей 3 та 6 років, та рухалась в одному з ним напрямку.
ОСОБА_10 наблизившись до ОСОБА_13 , побачив на її шиї золотий ланцюжок, що на його думку мав чималу вартість, не маючи при цьому можливості побачити наявність на ланцюжкові прикраси, так як рухався з ОСОБА_13 , в одному напрямку та бачив останню зі спини.
Після чого, ОСОБА_10 , діючи повторно, за раптово виниклим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливу мету, скориставшись тим фактом, що поруч з ОСОБА_13 не було сторонніх осіб, а малолітні діти перешкод не вчинять, несподівано для останньої, знаходячись позаду неї, ривком, правою рукою, з шиї зірвав золотий ланцюжок вагою 17 грам, 585 проби, вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи № 209 від 25.06.2015 - 7 965,01 гривень, тим самим відкрито ним заволодів, після чого, не бажаючи припиняти свої злочині дії направлені на відкрите заволодіння чужим майном та бажаючи отримати можливість розпорядитися викраденим золотим ланцюжком, ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись при цьому викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на суму 7 965,01 гривень.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок, призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.69 КК України 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Як вказує захисник, суд першої інстанції не в повній мірі врахував наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а крім того, захисник просить визнати та врахувати такою обставиною вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Зазначає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та за відсутності обставин, які його обтяжують, суд першої інстанції не застосував ані положення ст.69 КК України, ані ст.75 КК України. Також захисник просить врахувати, що ОСОБА_10 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, до затримання мав постійне місце роботи.

На апеляційну скаргу захисника потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_8 подали ідентичні за змістом заперечення, в яких просять залишити апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану. Потерпілі вказують, що ОСОБА_10 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак це не виправило його поведінку та він знову вчинив кримінальне правопорушення. Крім того, зазначають, що ОСОБА_10 перебуває на профілактичному обліку у лікаря нарколога з приводу полінаркоманії, що не характеризує його з позитивної сторони. Потерпілі посилаються також і на те, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких, а вчинення злочину повторно та рецидив злочинів, на думку потерпілих, є обставинами, які обтяжують покарання. Потерпілі вказують, що в судовому засіданні обвинувачений зазначав, що до затримання він не мав постійного місця роботи, що суперечить доводам захисника, а крім того, про вчинення злочинів внаслідок тяжких сімейних обставин сторона захисту не заявляла в суді першої інстанції. Потерпілі наголошують також на тому, що ОСОБА_10 добровільно не відшкодував завдані їм збитки, що не було враховано судом першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника з викладених в ній підстав, прокурора та потерпілу ОСОБА_8 , які вважали вирок суду законним, а доводи апеляційної скарги захисника необґрунтованими, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочинів ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Судом першої інстанції ці вимоги закону були дотримані у повному обсязі.
Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_10 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд виходив з того, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин. Судом враховані також дані про особу винного, який перебуває на профілактичному обліку у лікаря нарколога з приводу полінаркоманії без синдрому залежності, посередньо характеризується за місцем проживання. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочинів, сприяння у їх розкритті. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, при цьому призначивши покарання за кожним злочином в межах санкцій, та визначивши остаточне покарання по принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Колегія суддів також враховує конкретні обставини кримінального провадження, а саме кількість епізодів вчинених обвинуваченим корисливих злочинів, два з яких відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами і один є злочином середньої тяжкості, позицію потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , які категорично наполягали на правильності призначеного вироком обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, а тому, на думку колегії суддів, суд, призначаючи ОСОБА_10 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених злочинів, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.
Ті обставини, що ОСОБА_10 вчинив злочини внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та має постійне місце роботи, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки жодних фактичних даних на їх підтвердження стороною захисту не надано, і в сукупності з іншими викладеними обставинами, вони не можуть вважатись такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, а тому законні підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.
Підстав вважати призначене ОСОБА_10 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає захисник в апеляційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення або звільнення від його відбування з випробуванням.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2015 року у відношенні ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5