Справа № 1407/1-194/11
ВИРОК

іменем України

"20" травня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у

складі:

головуючої - судді Малюк Т.О.

при секретарі Кожухар О.М.

з участю прокурора Нижнік Л.І.

потерпілого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вознесенську справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

- за ст. 122 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2011 року близько 7-ї год. в с. Дорошівка Вознесенського району на вулиці біля кафе-бару «Гетьман», що знаходиться по вул. Леніна, на підґрунті виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка між ОСОБА_1, з одного боку, та підсудним ОСОБА_2. з іншого боку, яка переросла в бійку. В ході бійки підсудний ОСОБА_2 умисно почав наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_1, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саден на лівій половині грудної клітини по середині підм'язової лінії з краю реберної дуги, на лівій вушній раковині, на шиї зліва, що відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень, та перелому 6-го та 7-го ребер зліва, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою довготривалого розладу здоров'я.

Підсудний ОСОБА_2 винним себе у предявленому йому обвинуваченні як у ході досудового слідства, так і у судовому засіданні визнав повністю та пояснив, що 26.03.2011 року близько 7-ї год. він допомагав своїй сестрі, яка працює в кафе-барі «Гетьман», заносити хліб. Там же в кафе він бачив ОСОБА_1, який вживав пиво. Закінчивши роботу, він вийшов з бару. В цей час йому зателефонувала сестра та повідомила, що ОСОБА_1 в ході сварки ображав її нецензурною лайкою, після чого пішов з бару. Він наздогнав ОСОБА_1 на вулиці та сказав, щоб той вибачився перед його сестрою. Вони разом повернулися в бар, де ОСОБА_1 вибачився перед його сестрою за свою поведінку, після чого вони вийшли з бару. ОСОБА_1 почав на нього наступати, схватив його за шию, у відповідь на що він відштовхнув та ударив потерпілого декілька раз кулаком в обличчя, від чого той упав на землю, а він наніс йому декілька ударів ногою в область лівого боку. В цей час підійшов чоловік його сестри та розборонив їх. У вчиненому кається. Згоден відшкодувати потерпілому витрати на лікування.

Винність підсудного у вчиненому підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_1, який підтвердив пояснення підсудного, пояснивши, що дійсно він року в кафе-барі «Гетьман» в с. Дорошівка вживав пиво. Він образив сестру підсудного. Через деякий час він пішов додому, але його наздогнав підсудний і вимагав вибачитися перед його сестрою. Він повернувся в бар, вибачився перед сестрою підсудного, після чого вони вийшли з бару, а підсудний продовжував на нього кричати з приводу того, що він образив його сестру. ОСОБА_2 почав наближатися до нього з кулаками, і коли Марьян наблизився, він відштовхнув його від себе. У відповідь підсудний ударив його пару разів кулаками в обличчя, від чого він упав на землю, а підсудний наносив йому удари ногою в лівий бік. Потім підійшов чоловік сестри підсудного, розборонив їх і він пішов додому. Він відчував сильний біль. Але зразу за медичною допомогою не звертався. 28.03.2011 року він звернувся до лікарні, де було виявлено, що у нього перелом двох ребер. На стаціонарному лікуванні він знаходився до 04.04.2011 року. Всі медичні препарати купував за свої гроші. На лікування витратив 500 грн., які просить стягнути з підсудного і не карати його суворо.

Також вина підсудного підтверджена висновком судово-медичного експерта від 05.04.2011 року, згідно з яким у потерпілого виявлено садна на лівій половині грудної клітини по середньо-підмишечної лінії біля краю реберної дуги, на лівій вушній раковині, на шиї зліва, перелом 6-го та 7-го ребер зліва. Переломи ребер відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я.

Пояснення підсудного, потерпілого відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються, тому у відповідності до ст. 299 ч. З КПК України суд вважає можливим не досліджувати інші докази, оскільки сторони проти цього не заперечують.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що предявлене підсудному ОСОБА_2 обвинувачення доведено у повному обсязі і його дії, що полягають в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, органами досудового слідства правильно кваліфіковано за ст. 122 ч. 1 КК України.

До обставин, які у відповідності до ст. 66 КК України помякшують покарання підсудного ОСОБА_2, суд відносить визнання ним своєї вини та каяття у вчиненому.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2, судом не виявлено.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує викладене, те, що він раніше не судимий, його посередню характеристику з місця проживання, думку потерпілого і вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покладанням на нього певних обовязків.

Потерпілим ОСОБА_1 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 500 грн. та моральної шкоди в сумі 500 грн.

У судовому засіданні потерпілий змінив свої вимоги і просить стягнути витрати на лікування в сумі 500 грн.

Суд вважає вимоги потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає передбачені п.п. З та 4 ст. 76 КК України обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтися в ці органи на реєстрацію.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 500 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя Т.О.Малюк