Справа № 487/1803/15-к
Провадження № 1-кс/487/279/15
УХВАЛА
Іменем України

05.03.2015 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, який не одружений, на вихованні неповнолітніх дітей не має, з середньою спеціальною освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, прописаний та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.

ВСТАНОВИВ :
05.03.2015 року слідчий СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні слідчий зазначає, що 03.03.2015 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_7 разом із громадянським чоловіком ОСОБА_8 .

Після чого, проникнувши у вказаний будинок, ОСОБА_9 маючи злочинний умисел спрямований на незаконне викрадення людини, здійснив постріл у стіну. Далі, зайшовши до кімнати, де перебувала ОСОБА_7 і ОСОБА_5 , тримаючи в руках зброю, а саме гранату Ф-1 та пістолет, наказав останнім із загрозою застосування вказаної зброї вставати з ліжка. На це ОСОБА_7 злякалася, та стала кликати на допомогу знайомих свого громадянського чоловіка, що перебували на першому поверсі будинку. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_9 забрав із кімнати знайомих ОСОБА_8 , які на той час перебували у кімнаті на першому поверсі будинку, та відвів їх на другий поверх до кімнати, де перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи погрози застосування вогнепальної зброї та вибухового пристрою, у присутності всіх вказаних осіб, які перебували у цей час у будинку, здійснив з пістолету постріл у шафу чим розбив її скло. Після чого всім присутнім він наказав спуститися до кухні, де наказав ОСОБА_7 збирати свої речі та йти з ним. Зібравшись, ОСОБА_7 спочатку чинила опір, але ОСОБА_5 , незважаючи на це, із застосуванням сили, проти волі останньої, викрав її з місця мешкання, після чого відвіз її до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де зачинив її у своїй кімнаті, тим самим позбавив можливості залишити місце його мешкання.

Крім того, у січні місяці 2015 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, біля смітникових баків по вулиці Містобудівників у місті Миколаєві ОСОБА_5 знайшов металевий предмет, зовнішньо нагадуючий гранату, та став її незаконно зберігати у себе за місцем мешкання по АДРЕСА_3 , без передбаченого законом дозволу.

03.03.2015 року на адресу мешкання ОСОБА_5 прибула слідчо-оперативна група Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, де слідчим в присутності понятих був проведений огляд квартири, в ході якого в кімнаті ОСОБА_5 виявлені та вилучені предмети, у тому числі предмет, зовнішньо схожий на гранату.

Згідно висновку експерта № 34 от 03.03.2015, граната Ф-І є споряджений вибуховий пристрій промислового виготовлення, а саме бойовий припас основного призначення - знищення або ураження живої сили, техніки, об`єктів супротивника.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 вчинив злочини середнього ступеня тяжкості, один з яких скоєно із застосуванням зброї, під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив про задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що злочинів не скоював, ОСОБА_7 навмисно надала неправдиві покази з метою позбутися від коханця, підтвердив, що гранату знайшов на смітнику та приніс за місцем проживання ОСОБА_10 , щоб показати, після чого остання забрала у нього гранату та повідомила що позбудеться її, як граната опинилась у нього вдома йому не відомо, ОСОБА_10 добровільно прийшла до нього в гості, де вживала спиртні напої. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки доглядає за матір`ю, яка є людиною похилого віку (87 років), та він потрібен своєму синові.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання посилаючись на не доведення прокурором обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , оскільки у слідства відсутні докази, що вказують на скоєння ОСОБА_5 злочинів, не доведення ризиків та неможливість запобігти ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу. Посилаючись на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має захворювання на туберкульоз легенів та гепатит С, доглядає похилу матір, захисник просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

03.03.2015 року до ЄРДР за №0001133 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 146 КК України.

03.03.2015 р. о 19:20 год. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 146 КК України.

04.03.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 146 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 146 КК України підтверджується: частково - поясненнями наданими в судовому засіданні самим підозрюваним, а також підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновком експерта № 34 від 03.03.2015 року.

Відповідно до положень ст.. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.. 177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, зазначених слідчим у клопотанні та передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує те, що ОСОБА_5 не одружений, не має утриманні неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких законом віднесено до категорії тяжких.

Суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, перешкодить вчиненню нових злочинів, та позбавить його можливості здійснювати тиск на свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки навіть перебуваючи під домашнім арештом підозрюваний буде мати можливість здійснення тиску на свідків шляхом спілкування за телефоном або через знайомих.

Слідчим суддею критично оцінюються доводи сторони захисту щодо не доведення обґрунтованості підозри та відсутності письмових доказів на підтвердження існування ризиків, оскільки вони спростовані дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження. Крім того, сам підозрюваний в судовому засіданні підтвердив, що гранату він знайшов на смітнику та перевіз її до місця проживання ОСОБА_7 .

Доводи підозрюваного та захисника щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, наявності хвороб та необхідності здійснення догляду за старою матір`ю, на думку слідчого судді не зменшують заявлених прокурором ризиків.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, з урахуванням тяжкості злочину у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає необхідним не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 184, 193, 196 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 02.05.2015 року до 19:20 год.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1